Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , з 350 гривень до 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 25 липня 2011 року стягнуто з відповідача аліменти на дитину [PERSON] у розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, оскільки у нього наявні проблеми із зором і від стоїть на «Д» обліку в лікарні. Вона проживає на орендованій квартирі, допомоги зі сторони немає. Відповідач придбав квартиру та працює з-за кордоном далекобійником. Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року справу прийнято до провадження Новоушицьким районним судом Хмельницької області та призначено розгляд справи по суті на 15 жовтня 2019 року. 15 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 11 грудня 2019 року у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. 14 листопада 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому останній позов визнав частково, а саме в частині збільшення аліментів до суми 1059 грн. У заяві відповідач також вказав, що підстав для збільшення аліментів до 2000 грн. щомісячно немає, оскільки він на даний час немає роботи і постійного заробітку, у нього на утриманні перебуває дружина [PERSON] та неповнолітня дитина [PERSON] . Проживає він у квартирі, належній матері дружини. Син [PERSON] перебуває на обліку в поліклініці у зв`язку із проблемами зору і потребує витрат на лікування. У дружини діагностували хворобу серця і легень, яка потребує постійного дороговартісного лікування із середньомісячними витратами близько 10000 грн. Дружина є особою з інвалідністю ІІІ групи. Доказів щодо придбання ним майна та те, що він працює далекобійником у Республіці Польща позивач не надала. 06 грудня 2019 року позивачка у справі [PERSON] надала відповідь на відзив в якому вказала, що розмір аліментів визнаний відповідачем у сумі 1059 грн є явно недостатнім для забезпечення повноцінного та гармонійного розвитку дитини, а аліменти у сумі 2000 грн є тим мінімумом, який дозволить забезпечити такий розвиток дитини. Вона не працює та не має постійного заробітку. На її утриманні перебуває матір [PERSON] інвалід ІІІ групи. Також вказала, що доводи відповідача про відсутність у нього майна є неправдивими, оскільки у його власності перебуває автомобіль «Voikswagen Passat» 1999 року випуску, що зареєстрований 23 квітня 2019 року. Відповідач не надав доказів, що його син [PERSON] перебуває на обліку у поліклініці у зв`язку із проблемами зору і потребує витрат на лікування, як і доказів того, що його дружина [PERSON] потребує дороговартісного лікування. Тому вважає, що відповідач має нормальний стан здоров`я, є працездатним, тому в змозі сплачувати аліменти у сумі 2000 грн. 11 грудня 2019 року у справі оголошено перерву у зв`язку із задоволенням клопотання позивача та витребуванням доказів. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні фактичні обставини. З копії рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 09 вересня 2011 року по справі №2-352/2011 суд установив, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягуються\~\~аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень щомісячно, \~\~починаючи з 25 липня 2011 року до повноліття дитини (а.с.9). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (стаття 184 СК України). Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З огляду на визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 років, суд зазначає, що розмір аліментів стягуваних із відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] у сумі 350 грн не відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, визначеному частиною другою статті 182 СК України. Обґрунтовуючи позов, позивачка покликалась на те, що у зв`язку із станом здоров`я дитина потребує лікування, окрім того вона не працює та не має постійного заробітку, на її утриманні перебуває матір [PERSON] , яка є особою з інвалідність ІІІ групи. Відповідач же є працездатним, здоровим, працює далекобійником у Республіці Польща, має у власності автомобіль, тому має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Відповідач, частково заперечуючи проти позову, вказав, що немає можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн, оскільки має на утриманні дружину [PERSON] , яка потребує лікування у зв`язку із наявними у неї захворюваннями та сина від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , який також має проблеми із зором і відповідно потребує витрат на лікування. Надаючи оцінку вищезазначеним доводам сторін, суд зазначає, що підстави для зміни розміру аліментів, визначених судовим рішенням чітко передбачені статтею 192 СК України, зокрема: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд зауважує, що лише зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів. Суд установив, що син сторін у справі [PERSON] , відповідно до довідок Хмельницької дитячої міської лікарні (а.с.15,16) має захворювання очей. Зазначена обставина відповідачем не оспорюється. В той же час суд установив, що відповідач [PERSON] 02 жовтня 2018 року зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.65) та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.66). [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи та має враджені вади серця та легень (а.с.64, 67). Доводи відповідача про наявність захворювань у сина [PERSON] та необхідності його лікування не підтверджені жодними доказами, тому в цій частині посилання позивачки є обґрунтованими. Водночас суд вважає, що посилання сторін щодо утримання позивачкою її матері [PERSON] , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи та відповідачем його дружини [PERSON] , яка також є особою з інвалідністю ІІІ групи, не підтвердженні належними доказами. Сам лише факт наявності в особи інвалідності ІІІ групи не свідчить про неможливість їх працевлаштування, відповідно утримувати себе та необхідності догляду за ними, що є перешкодою для працевлаштування як позивача так і відповідача. Також суд вважає обґрунтованими доводи позивачки щодо відсутності підтвердження відповідачем у справі належними доказами витрат на лікування дружини [PERSON] та необхідності щомісячного дороговартісного лікування. Окрім того посилання позивачки щодо працевлаштування відповідача за кордоном суд вважає підставними, оскільки вони підтверджуються відповіддю Державної прикордонної служби України від 11 грудня 2019 року (а.с.), з якої вбачається, що в період з 30 березня 2016 року по 03 листопада 2019 року відповідач [PERSON] дев`ятнадцять разів перетинав кордон України та не спростовані відповідачем. При визначенні розміру стягуваних з відповідача аліментів, суд, враховуючи вимоги статті 182 СК України зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, не погоджується із запропонованим позивачкою розміром аліментів та вважає справедливим встановлення аліментів у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що наявність у власності відповідача транспортного засобу «Voikswagen Passat» 1999 року випуску не свідчить про можливість [PERSON] сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачкою. За вказаних обставин суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про збільшення розміру аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивачка до суду звернулась 10 квітня 2018 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial