Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики в розмірі 8105 грн. та судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп., зазначаючи, що 13 серпня 2013 року відповідачка взяла у неї у борг грошові кошти у розмірі 8105 грн. Згідно домовленості грошові кошти вона повинна була повернути по даній розписці до 30 серпня 2013 року. Дана розписка була написана відповідачкою самостійно. Однак, до теперішнього часу відповідачка суму позики не повернула. Розмір основного боргу на день подачі позову до суду становить 8105 грн. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, судова повістка повернулась з відміткою пошти - за закінченням строку зберігання. Як вбачається з матеріалів справи позивачкою було надано адресу [PERSON] за місцем її проживання, а саме: [ADDRESS], оскільки направлена досудова вимога про оплату боргу була отримана відповідачкою особисто, про що є її підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення /а.с.5/. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржниці немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від неї не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з тексту розписки від 13 серпня 2013 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші в сумі 8105 грн. та зобов'язалася їх повернути в строк до 30 серпня 2013 року /а.с.12/. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У даному випадку суд приймає письмову розписку [PERSON], як підтвердження укладення між сторонами договору позики на вказаних в ній умовах. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачкою було направлено досудову вимогу відповідачці про повернення боргу, яку остання отримала за адресою: [ADDRESS], що підтверджується її особистим підписом в повідомленні про вручення поштового відправлення /а.с.5-6/. По теперішній час відповідачка гроші не повернула. Таким чином, відповідачка прострочила виконання взятих на себе грошових зобов'язань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути суму боргу у розмірі 8105 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved