Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом в обгрунтування якого зазначає, що 03 лютого 2009 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського товариства, площею 5,4760 га, що знаходиться на території Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області. Однак вона не в змозі оформити спадщину у звязку з тим, що вчасно, протягом шестимісячного строку, не звернулась до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька у звязку з тим, що після похорону вона тривалий час потребувала довготривалої реабілітації, у звязку з хронічними хворобами. Далі позивачка зазначає, що вона є інвалідом III групи та постійно проходить лікування. Внаслідок тяжкого стану здоровя вона не мала можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Тяжкий стан здоровя та наявність обєктивних, істотних життєвих труднощів, не надали їй змоги вчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька. В судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала і дала пояснення по його суті. Відповідач, Фасівська сільська рада, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила надіславши до суду заяву в якій просить справу розглянути без участі їхнього представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку встановленого - 2 - статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Із змісту викладених статей Цивільного кодексу України слідує, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05. 2008 року« Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачка стверджує, що вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини так як тяжкий стан здоровя та наявність обєктивних, істотних життєвих труднощів, не надали їй змоги вчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Позивачка надала суду лише довідку Володарсько-Волинського Центру первинної медико-санітарної допомоги із якої слідує, що вона є інвалідом другої групи по загальному захворюванню і що вона двічі на рік лікується стаціонарно. Позивачці, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, було розяснено необхідність надати суду докази її стану здоровя та підтвердження перебування її на стаціонарному лікуванню на протязі шести місяців після смерті батька на що позивачка відповіла, що таких доказів у неї немає, і якщо вона в той період і перебувала на стаціонарному лікування то в лікарні довго не тримають. Таким чином суд вважає, що позивачка не надала суду доказів поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому суд вважає, що у позивачки не було перешкод для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька.

Outcome: dismissed