Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій зазначає, що 20 жовтня 2012 року зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу сторони мають синів [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, через різні погляди на життя, різні характери постійно виникають сварки та суперечки, сторони не підтримують ніяких стосунків та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити розірвавши шлюб між сторонами, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі по 1167 грн. щомісячно та на її утримання в сумі 600 грн. до досягнення дитиною трьох років. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, представник направив суду заяву в якій просить слухати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, про свідчить конверт повернутий з місця його реєстації, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 20 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 28, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ОК № 140055, виданим 20 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, на примирення не погоджуються, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сімю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні позивачка та відповідач перебували в шлюбі та проживали разом. Від сумісного проживання вони мають синів [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6-7). Так як батько дітей, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, а вони в цьому потребують, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1167 гривень щомісячно на кожну дитину, на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач не надає такої допомоги позивачці. Позивачка не працює, доходів немає. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання кошти в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Враховуючи викладене та

Outcome: approved