Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що вона з 6 липня 2001 року до 19 вересня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, під час якого ними було придбано автомобіль ЗАЗ-DAEWOO T13110 н/з [NUMBER] . Після розлучення вона дізналась, що вказаний автомобіль було без її відома продано відповідачем за 53064 грн. Оскільки такий автомобіль було придбано у шлюбі, то він є об`єктом спільної сумісної власності їх подружжя. Враховуючи, що на даний час автомобіль був відчужений відповідачем без її згоди, то позивачка просила суд стягнути з відповідача 1/2 частку вартості вказаного транспортного засобу на її користь, що дорівнює 26532 грн., та судові витрати по зверненню до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. В підготовчому судовому засіданні представник позивачки [PERSON] , який діє на підставі договору, [PERSON] , повністю підтримав заявлені позовні вимоги, на задоволенні яких наполягав. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечуючи проти задоволення поданого нею позову та стягнення з нього на користь позивачки 1/2 частки вартості придбаного під час шлюбу з останньою транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO T13110 н/з [NUMBER] . На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 206 ЦПК в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом було встановлено факт перебування сторін у шлюбі, починаючи з 6 липня 2001 року по 19 вересня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] із [PERSON] , актовий запис № 550 від 6 липня 2001 року, виконаний міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, а також свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 72 від 19 вересня 2017 року, виконаний Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Донецькій області (а. с. 13, 14). Факт продажу автомобіля ЗАЗ-DAEWOO T13110 н/з [NUMBER] , який належав [PERSON] з 7 березня 2017 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого підрозділом МВС центр № 1441, підтверджується копією договору купівлі-продажу № 1441/2018/957327 від 25 травня 2018 року, укладеного в сервісному центрі МВС № 1441 РСЦ МВС в Донецькій області між відповідачем та [PERSON] , за яким вбачається, що вказаний автомобіль був проданий за 49729,68 грн. Згідно із ст. 368 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За ч. 1 ст. 61 СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином за загальним правилом, що випливає з наведених вище правових норм, будь-яке майно набуте за час шлюбу належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не буде доведе набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування в шлюбі. Отже, спірне рухоме майно з підстав, передбачених ст. 60, 61 СК та ст. 368 ЦК, є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, як подружжя, бо воно було набуто за час їх перебування в шлюбі. На підставі ч. 1 ст. 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином,

Outcome: approved