Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] у неї та відповідача народилася донька [PERSON] , яка наразі проживає разом з нею і знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач не підтримує зв`язків ані з нею. ані з дочкою, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні [PERSON] . Дитині необхідно забезпечити розвиток, оздоровлення та відпочинок. Також донька навчається в школі танців, може брати участь у всеукраїнських та міжнародних конкурсах. Для виїзду дитини за кордон необхідний дозвіл батька. 28.05.2015 року позивачка направила відповідачеві лист з пропозицією з`явитися 11.06.2015 року до нотаріуса Мудрої О.М. для надання нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд доньки за кордон. Однак відповідач ніяк не відреагував, а отже відмовив у наданні згоди на виїзд доньки за кордон. Позивачка вважає, що це порушує права дитини на вільний розвиток, відпочинок, оздоровлення, зокрема, і за межами України. Враховуючи викладене, а також те. що сторони не підтримують жодних стосунків, місце знаходження відповідача позивачці невідомо, відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », він не цікавиться дитиною і не приймає участі у житті доньки, не надає дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон, позивачка змушена звертатися до суду з даним позовом. [PERSON] просить дозволити малолітній [PERSON] , [INFO] , виїзд до Туреччини, Таїланду та країн Шенгенської угоди і повернення до України разом з матір`ю, без згоди та супроводу батька [PERSON] на термін не більше ЗО днів за одну поїздку, але не більше 90 днів у рік до досягнення [PERSON] шістнадцятирічного віку, тобто до [INFO] . В судовому засіданні позивачка та її представники підтримали позовні вимоги з тих же підстав, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності, заочно. Представник третьої особи в судовому засіданні з позовом погодився, просив позов задовольнити. Суд, вислухавши позивачку та її представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] (тепер прізвище [PERSON] ) та [PERSON] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.05.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції міста Суми). [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою - [ADDRESS] (а.с. 13 - копія довідки по ф.З від 20.05.2015 року КП «Куренівське Подільського району міста Києва»). Владислава навчається в гімназії №48 Шевченківського району м. Києва. її вихованням займається тільки матір, батька в гімназії ніколи не бачили, участі у вихованні дитини він не приймає. Про це зазначено у довідці гімназії №48 Шевченківського району м. Києва, виданій 03.03.2015 року за №48 (а.с. 15). З довідки від 19.05.2015 року, виданої ФОП [PERSON] (а.с.16), вбачається, що [PERSON] навчається у школі танців з 01.09.2011 року по 01.09.2015 року, є призером багатьох конкурсів у складі команди школи і може приймати участь у міжнародному конкурсі, який проводитиметься влітку 2015 року за кордоном. 28.05.2015 року позивачка поштою направила відповідачеві лист з пропозицією з`явитися 11.06.2015 року о 14 годині до нотаріуса Мудрої О.М. за адресою - [ADDRESS] для надання нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд доньки за кордон. Однак, як пояснила позивачка, відповідач жодних дій не вчинив, фактично відмовив у наданні згоди на виїзд доньки за кордон. Також позивачка зазначила, що місце знаходження відповідача невідоме, він притягувався до кримінальної відповідальності, а тому можливо переховується. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] показали, що відповідач не цікавиться життям доньки приблизно з 2007 року, дитина про батька ніколи не говорила, його місце знаходження невідомо, [PERSON] жалкувала, що не могла їхати з танцювальною групою за кордон. 03.12.2015 року орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації надав висновок (а.с.62), в якому зазначено, що батько [PERSON] довгий проміжок часу з донькою [PERSON] не спілкується, матеріально не допомагає. Мати [PERSON] - [PERSON] має намір з метою участі у танцювальних конкурсах та збільшення світогляду дитини, всебічного та гармонійного розвитку доньки, здійснювати подорожі разом з донькою за кордон. Тому орган опіки та піклування погодив виїзд за кордон до Туреччини, Таїланду та країн Шенгенської угоди малолітньої [PERSON] . [INFO] на термін з грудня 2015 року до липня 2016 року. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1,2 ст. 155 СК України). Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У пп.1, 2 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, зазначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Суд враховує викладене, а також те, що сторони не підтримують жодних стосунків, місце знаходження відповідача позивачці невідомо, він не цікавиться дитиною і не приймає участі у житті доньки. Оскільки [PERSON] як батько зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, але не виконує батьківські обов`язки, фактично не надаючи дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон, діє всупереч інтересам дитини, що на думку суду, порушує права дитини, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову, а саме надання дозволу на виїзд малолітньої [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] до Туреччини, Таїланду та країн Шенгенської угоди на термін, визначений у висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.12.2015 року. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження частково, а тому підлягає частковому задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 150, 155 СК Укрїни, ст. 313 ЦК України,

Outcome: partial