Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що їй на праві власності належить 29/100 частини комунальної квартири [ADDRESS], що становить окрему кімнату №4 площею 16,50кв.м. На вказану кімнату відкрито окремий особовий рахунок і в ній ніхто не зареєстрований. Разом з тим, Департамент реєстраційних послуг надав довідку, в якій зазначив усіх осіб, які зареєстровані в комунальній квартирі, в т.ч. малолітній [PERSON] У зв'язку з цим нотаріуси вимагають її перед посвідченням договору відчуження належної їй кімнати отримати дозвіл органу опіки та піклування на укладання такого правочину. У зв'язку з цим вона звернулась до органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району і листом від 22.06.2017р. вони повідомили, що дозвіл на вчинення правочину надається органом опіки та піклування лише за заявою батьків дитини, вона не є належним суб'єктом звернення. На даний час склалася ситуація, коли вона не може вільно розпорядитися своїм майном, чим порушується її право власності. Малолітній [PERSON] на належній їй частці квартири не зареєстрований, не є співвласником інших часток, тому його права жодним чином при укладанні нею договору дарування не порушуються. Просить усунути їй перешкоди в здійсненні права власності шляхом надання згоди на вчинення правочину щодо відчуження належної їй 29/100 частини квартири [ADDRESS]. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечують. Відповідач [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст. 316-321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Так, відповідно до ст.71 ЦК України, ст.177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування. Відповідно до ст.224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. Суд встановив, що позивачці [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Якібюк Ю.А. 02.12.2015р. за реєстровим № 3429, належить 29/100 частин квартири [ADDRESS], що становить кімнату №4 житловою площею 16,5кв.м. (арк..6-8). Вказана квартира є комунальною та знаходиться в спільній частковій власності Запорізької міської ради - 11/20 частин, [PERSON] - 4/25 частин, [PERSON] - 29/100 (арк..9-12). Згідно листа Департаменту реєстраційних послуг від 19.06.2017р. у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO] (арк..11) Згідно інформації КП «Наше місто» на кімнату №4 вказаної квартири, яка належить на праві власності [PERSON], відкрито особовий рахунок № [NUMBER], в кімнаті ніхто не зареєстрований (арк..12). Згідно листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 22.06.2017р., 21.06.2017р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини була розглянута заява [PERSON] про дозвіл на відчуження 29/100 частин спірної квартири. В наданні дозволу відмовлено з посиланням на те, що органі опіки та піклування розглядає питання про надання дозволу на відчуження нерухомого майна, право власності чи користуванням яким має неповнолітня дитина, лише за заявою батьків на підставі поданих ними відповідних документів. Крім того, спірна квартира перебуває в спільній частковій власності і інші співвласники мають переважне право на придбання частки, що відчужується. З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку, що позивачка в законному порядку набула право власності на спірну квартиру і має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права власності, які в даному випадку полягають у вимаганні нотаріусами отримати дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочину з нерухомістю у зв'язку з тим, що в квартирі зареєстрований малолітній [PERSON], та ненаданні органом опіки та піклування такого дозволу. При цьому, суд виходить з того, що позивачка має на праві власності окрему кімнату в комунальній квартирі. В належній їй кімнаті ніхто не зареєстрований, в т.ч. і неповнолітні діти. Тому вона має право вільно розпоряджатися своєю кімнатою, дозволу органу опіки та піклування на вчинення правочину із належною позивачці нерухомістю в даному випадку не потребується. Разом з тим, Департамент реєстраційних послуг ЗМР надав відомості про всіх зареєстрованих в комунальній квартирі осіб, серед яких значиться малолітній [PERSON] , у зв'язку з чим нотаріус вимагає отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення правочину із нерухомістю. Однак, слід врахувати, що жодних відомостей про те, в якій саме кімнаті зареєстрована дитина і відповідно якою має право користування, матеріали справи не містять. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічного паспорту на квартиру, малолітній [PERSON] співвласником частки спірної квартири не є. Тому, на думку суду, житлові права дитини в даному випадку не порушуються і є збереженими. Також слід врахувати, що дозвіл на вчинення правочину із нерухомістю надається лише батькам дитини за їх спільною заявою. Як встановлено судом, батьки малолітнього [PERSON] до органу опіки та піклування з приводу отримання дозволу на відчуження частки квартири, право користування якою має малолітня дитина, не звертались. Позивачка [PERSON] не перебуває з дитиною в будь-яких родинних стосунках і згідно відповіді органу опіки та піклування не є належним суб'єктом звернення за отриманням зазначеного дозволу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку вимагання у позивачки отримати дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочину із нерухомими майном та відмова в наданні такого дозволу є перешкодою для позивачки у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю. У зв'язку з цим її порушене право власності підлягає захисту судом шляхом надання дозволу на вчинення правочину щодо відчуження нерухомого майна. Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved