Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 13 грудня 2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу в Одеській області для оформлення права на спадщину, але листом № 56/02-14 від 08.04.2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, виданого відповідним уповноваженим органом на імя спадкодавиці за її життя, з відповідною відміткою КП «Одеська міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» про державну реєстрацію права власності за життя спадкодавиці. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. До судового засідання представник позивачки не зявився, але подав заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, просив справу розглянути у його відсутність. Представник Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявився, але надіслав заяву, в якій вказав, що позовну заяву визнає в повному обсязі і просить справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 13 грудня 2014 року померла [PERSON] мати позивачки, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право на власності на житло № 3383 від 28 грудня 2002 року (а.с. 17). Але вказане свідоцтво не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Позивачка відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. 08 квітня 2016 року [PERSON], яка постійно проживала з матірю на день її смерті, звернулася до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу в Одеській області з заявою про прийняття спадщини, тобто відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Але приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, виданого відповідним уповноваженим органом на імя спадкодавиці за її життя, з відповідною відміткою КП «Одеська міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» про державну реєстрацію права власності за життя спадкодавиці (а.с. 94, 16). Відповідно до листа КП «БТІ» Одеської міської ради № 6 від 26.01.2016 року нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], в філії не зареєстровано (а.с. 93). Згідно свідоцтва про право власності на житло № 3383 від 28.12.2002 року, виданого Приватизаційним бюро Біляївської міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної сумісної власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON], яка змінила прізвище на «Безугла», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 14). Позивачка зареєстрована та постійно мешкає в [ADDRESS], спільно з нею постійно проживала, вела спільне господарство мати [PERSON] по день смерті 13 грудня 2014 року, про що свідчить довідка № 4563, видана Дачненською сільською радою Біляївського району 25 грудня 2014 року (а.с. 15). З довідки Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2642 від 24 жовтня 2016 року вбачається, що\~\~згідно із записом в погосподарській книзі виконавчого комітету за № 32, на 2011-2016 роки, особовий рахунок № 2917-1 сторінка 21 головами домогосподарства та власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є 1/2 [PERSON], [INFO], яка померла 13 грудня 2014 року (а/з № 12797 18 грудня 2014 року) і [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 грудня 2002 року, виданого Приватизаційним бюро Біляївської міської ради згідно з розпорядженням від 25.12.2002 року за № 3383 (а.с. 122). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на 1/2 частину квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло, не зареєстрованого у встановленому законом порядку , на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири.

Outcome: approved