Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даною позовною заявою в обгрунтування якої вказує, що вона працювала у відповідача на посаді медичної сестри денного стаціонару. 14.01. 2013 року вона звільнилась з лікарні на підставі ч.5 ст. 36 КЗпП України і 15.01. 2013 року була прийнята на посаду медичної сестри денного стаціонару Володарсько-Волинського Центру ПМСД. На час звільнення з лікарні у неї були невикористані чотири щорічні відпустки за які відповідач не виплатив їй компенсації і не перерахував вказаної компенсації до Володарсько-Волинського Центру ПМСД, куди вона перейшла працювати по переведенню. Позивачка просить суд стягнути з Володарсько-Волинської районної лікарні на її користь грошову компенсацію за невикористані відпустки, середній заробіток за час затримки розрахунку. Позивачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибула надіславши заяву про розгляд справи у її відсутності, що заявлений позов вона підтримує. Представник відповідача заявлений позов визнала частково пояснивши, що на даний час існує заборгованість перед позивачкою за три невикористані відпустки так як за час роботи в Центрі ПМСД позивачці надавалась відпустка тривалістю 10 днів, за час її роботи в Володарсько-Волинській ЦРЛ, а тому від загальної суми компенсації за невикористані відпустки належить відняти отримані нею відпускні в сумі 579 грн. 10 коп., які були виділені відділом охорони здоров'я Володарсько-Волинської РДА на вказані цілі. Компенсація за невикористані відпустки не виплачувалась так як центральна районна - 2 - лікарня та Центр ПМСД фінансуються з одного джерела тобто відділом охорони здоров'я РДА. Представники Володарсько-Волинського Центру первинної медико-санітарної допомоги, відділу охорони здоров'я Володарсько-Волинської РДА підтвердили наявність у позивачки трьох не використаних відпустки та факт використання нею відпустки за період з 23.09.2012 р. по 14.01.2013 року, отримання відпускних в сумі 579 грн. 10 коп. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 83 КЗпП України у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, грошова компенсація за невикористані ним дня щорічних відпусток, за його бажанням, повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. Відповідно до ч.1, 3 СТ. 24 Закону України « Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпустки. У разі переведення його на роботу у інше підприємство, така грошова компенсація, за його бажанням, повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке працівник був переведений. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до рішення Володарсько-Волинської районної ради від 21 грудня 2012 року в січні місяці 2013 року був створений Володарськ-Волинський центр первинної медико-санітарної допомоги на базі Володарсько-Волинської районної поліклініки, яка входила до складу Володарсько-Волинської центральної районної лікарні. У зв'язку з цим були розподілені функції між Центром ПМСД та районною лікарнею, а працівники які стали працювати в Центрі ПМСД були звільнені з ЦРЛ на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України та по переводу були влаштовані в Центр ПМСД. За невикористані відпустки, осіб, які були переведені до новостровореної медичної установи, відповідач не перерахував компенсаційні кошти за невикористані відпустки до Центру ПМСД. Як Володарсько-Волинська центральна районна лікарня так і новостворений Володарсько-Волинський центр первинної медико-санітарної допомоги фінансуються відділом охорони здоров'я Володарсько-Волинської районної державної адміністрації з районного бюджету на галузь « Охорона здоров'я». В заперечені відповідач посилаючись на ч.1 ст. 233 КЗпП України вказує, компенсація за невикористані відпустки не входить до структури заробітної плати, що позивачка пропустила трьохмісячний строк звернення до суду, а тому просить суд застосувати строк позовної давності, який визначений ст. 267 ЦПК України і у задоволенні позову відмовити. Суд вважає, що вказане ствердження є безпідставним з тих підстав, що відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. При звільненні працівника за переведенням на інше підприємство трудове законодавство передбачає особливий порядок виплати грошової компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до ст. 24 Закону україни « Про відпустки» у випадку звільнення працівникові виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Згідно з п.1 ст. 4 Закону поняття» невикористані дні щорічної відпустки» включає в себе дні як основної, так і додаткової відпустки, що належить працівникові. Грошова компенсація за невикористані відпустки за бажанням працівника (про що він вказує у своїй заяві) може бути перерахована на поточний рахунок підприємства, на яке від переводиться. Сума такої компенсації виплачується при нарахуванні заробітної плати для оплати відпустки за новим місцем роботи. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. У - 3 - вказаній статті йдеться про стягнення заробітної плати, але це саме стосується і грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Адже відповідно до п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13.01. 2004 року № 5 суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток, у розмірах, передбачених законодавством, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. А відповідно до ст. 2 Закону україни « Про оплату праці» додаткова заробітна плата - це винагорода, за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона передбачає доплати, надбавки, гарантії та компенсаційні виплати, передбачені законодавством та премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань та функцій. Тобто компенсація за невикористані відпустки є компенсаційною виплатою , передбаченою законодавством, а отже є елементом додаткової заробітної плати. Згідно довідки Володарсько-Волинської ЦРЛ, позивачка, за час роботи у відповідача не використала відпустки за періоди з 23.09. 2009 р. по 22.09.2010 р., з 23.09.2010 р. по 22.09.2011 р., з 23.09. 2011 р. по 22.09. 2012 р. та з 23.09.2012 р. по 14.01. 2013 року. (а.с. 6). Згідно довідки Володарсько-Волинської ЦРЛ позивачці, за 103 календарних дні невикористаних відпусток належить до виплати 6229 грн. 44 коп. компенсації ( а.с. 35) . Згідно довідок Володарсько-Волинської ЦРЛ та Володарсько-Волинського Центру ПМСД позивачці надана відпустка за період роботи в Володарсько-Волинській ЦРЛ тривалістю 10 днів та виплачені відпускні в сумі 579 грн. 10 коп. ( а.с. 37) . За досліджених в суді обставин у відповідача перед позивачкою є заборгованість по компенсації за невикористані відпустки за період з 23.09. 2009 р. по 22.09.2010 р., з 23.09.2010 р. по 22.09.2011 р., з 23.09. 2011 р. по 14.01. 2013 року в сумі 5650 грн. 34 коп. ( 6229 грн. 44 коп. заборгованості за невикористані відпустки - 579 грн. 10 коп. отриманих відпускних за період роботи в ЦРЛ ). Вирішуючи позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить із вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України, які передбачають проведення розрахунку із звільненим працівником в день його звільнення та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку і вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає з тих підстав, що переведення позивачки з Володарсько-Волинської ЦРЛ в новостворену медичну структуру відбулося в результаті проведеної реорганізації, а тому проведене звільнення має особливий характер при якому працівник фактично не звільняється, а переводиться на таку ж посаду в новоствореній установі. Обидві медичні установи фінансуються із одного джерела і розподільником коштів є відділ охорони здоров'я Володарсько-Волинської РДА, а тому затримка в проведенні розрахунку, за невикористані відпустки, сталася не з вини відповідача. Проведення розрахунку залежить від виділення коштів їх розпорядником, тобто відділом охорони здоров'я Володарсько-Волинської РДА. В описовій частині позовної заяви позивачка вказувала, що в результаті того, що з нею не було проведено розрахунок за невикористані відпустки, їй були заподіяні моральні страждання, але в резолютивній частині позовної заяви позивачка не ставить питання про стягнення з відповідача будь-якої суми в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно ж до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Outcome: partial