Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідачки із уточненими позовними вимогами про стягнення суми боргу у розмірі 218702.74 грн. У обгрунтування вказаних позовних вимог вказала, що 27.10.2011р. між нею, відповідачкою та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу належного їй домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою, с.Марківка, Луганської області, вул. Єременко 133. Згідно досягнутої між ними домовленості, [PERSON] та [PERSON] зобовязалися сплатити позивачці 100000 грн. за рахунок коштів, наданих їм третьою особою-КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», а суму, евівалентну 17400 долларів США сплатити після нотаріального посвідчення договору. Вказану суму , евівалентну 17400 долларів США після нотаріального посвідчення договору виплатити не змогли, посилаючись на матеріальні труднощі, внаслідок чого відповідачкою [PERSON] було надано позивачці письмову розписку, у якій вона пітвердила суму боргу, у сумі, еквівалентній 17400 долларів США. На момент розгляду справи вказаний борг відповідачкою погашений не був. Вважає, що між сторонами була укладена угода по новації договору купівлі-продажу в договір позики, у частині виконання зобовязань [PERSON] перед нею, а тому, із посиланням на ст. 1053 ЦК України ставить питання про стягнення із відповідачки на її користь суму, еквівалентну 17400 долларам США, що станом на момент подання уточненого позову-17.04.2014р. складає 218702.74 грн. У судовому засіданні позивачка у повному обсязі підтримала вказані позовні вимоги із наведених підстав. Розписку відповідачка писала особисто, оригінал мається у позивачки. За їх із відповідачкою домовленістю вона повинна була сплатити суму у гривнях, єквівалентну 17400 доларів США, -що на момент написання розписки 4.12.11р. за курсом НБУ відповідала 140000 грн. Після подання первісного позову, відповідачка добровільно, за своєю ініциативою стала шляхом поштових переказів гасити заборгованість позивачці- на момент розгляду справи вже погашено близько 500 грн. У судовому засіданні відповідачка уточнені позовні вимоги не визнала у повному обсязі. У обгрунтування заперечень на позов вказала, що вона та її чоловік-Пивоваров О.Я. дійсно, згідно письмового, нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.10.2011р. придбали у позивачки у рівних частках домоволодіння, яке знаходиться за адресою с. Марківка, вул.Єременка, 133, Луганської області, яке складається із житлового будинку та двох земельних ділянок-для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Продаж було здійснено за 100000 грн, які [PERSON] та [PERSON] отримали за кредитним договором між ними та третьою особою за цим позовом- КП «Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» .Вказана сума є остаточною та у подальшому була перерахована КП «Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» .позивачці у повному обсязі. У свою чергу відповідачка та [PERSON] на даний час мають заборгованість перед КП «Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» у вказаній суммі, яку належним чином сплачують, \\на даний час погашено близько 20000 грн\\. Наявність будь-якої іншої заборгованості перед позивачкою заперечила. Факт власноручного написання нею вищевказаної розписки не оспорює, обставини написання не вказала, посилаючись на сплив значного проміжку часу. Зазначила, що після подання до неї позову позивачкою дійсно добровільно сплачувала їй шляхом поштового переказу кошти, однак дана сума не є частиною боргу, вказаного у позові, а є частиною коштів сплачених позивачкою за нотаріальне посвідчення вказаного договору купівлі-продажу-близько 1000 грн, які вона \\відповідачка\\ має намір повернути позивачці. У судовому засіданні представник відповідачки-Кочурін Ю.В. позовні вимоги не визнав у повному обсязі із наведених підстав.Зазначив, що у розписці не вказана адреса домоволодіння, за яке відповідачка буцім-то винна кошти, а також не вказана валюта зобовязання, а тому вказана розписка не може слугувати доказом наявності боргового зобов'язання відповідачки перед позивачкою. У судовому засіданні представник третьої особи- КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі»,[PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі без обгрунтування позиції. Надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши сторони, представника відповідачки, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи із наступного.- Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу домоволодіння та земельних ділянок від 27.10.2011р. \\а.с.28\\ [PERSON] продала, а подружжя [PERSON] та [PERSON] купили у рівних частках домоволодіння та дві земельні ділянки -для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0.1500 га, та для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою- с.Марківка, Луганської області, вул. Єременко, 133. П.7 вказаного договору зазначає, що ціна складає 100000 грн, які Покупці зобов'язуються сплатити продавцеві після оформлення кредиту у фінансових установах. Згідно письмового договору № 0513\\2011 між КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та відповідачкою \\а.с. 43\\ та договору іпотеки до нього \\а.с. 25-27\\ відповідачка отримала кредит у сумі 100000 грн.на придбання житлового будинку, розташованого у с. Марківка, вул. Єременка, 133 Луганської області строком на 20 років.Вказане домоволодіння передане у іпотеку у забезпечення своєчасного повернення боргу. Згідно заяви на видачу готівки до ПАТ «Укркоммунбанк» від 1.11.2011р. \\а.с. 65\\ позивачкою отримана сума у 100000 грн. Згідно письмової розписки, оригінал якої наданий позивачкою \\а.с.4\\, мовою оригіналу вказано: » Я, [PERSON], ід.код. № [NUMBER] Мешкаю за адресою с.Марківка, вул.Єременко 133 станом на 4 грудня 2011р. маю заборгованість [PERSON] за купівлю домоволодіння та земельних ділянок в суммі аналогічній 17.400 у.є.» 4.12.11р.» та підпис Як вказано вище, відповідачкою виконання даної розписки саме нею не оспорюється. Згідно квитанцій від 03.09.2013р, 19.09.2013р., 15.11.2013р, 18.11.2013р., 25.12.2013р. , 7.03.2014р., 31.03.2014р. 24.04.2014р. \\а.с. 50,51,141,142\\\\ відповідачкою позивачці перераховано кошти у загальній сумі 400 грн. У судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є знайомою позивачки та відповідачки та мешкає навпроти будинку, розташованого у с. Марківка, вул. Єременка, 133 Луганської області. У грудні 2011р. вона була запрошена відповідачкою у гості де була присутня й позивачка. У ході розмови між ними відповідачка вказала, що позивачці вже перераховано за будинок 100000 грн, а решту-140 000 грн вона лишається винною позивачці та обовязково цю суму поверне. Згідно ч.1 ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін, борг, що виник із договорв купівлі-продажу, найму майна, або із іншої підстави, може бути замінений позиковим зобовязанням. Згідно ч.2 ст. 1053 ЦК України, заміна боргу позиковим зобовязанням провадиться із додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики \\стаття 1047 цього Кодексу\\. Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений Законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадах, коли позикодавцем є юридична особа-незалежно від суми. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Суд вважає, що позивачкою виконані вимоги ч.1 ст. 60 ЦПК України та доведені ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог до відповідачки, зокрема те, що станом на 27.10.2011р. між нею та відповідачкою із [PERSON] існувала домовленість про продаж житлового домоволодіння із земельними ділянками, розташованого за адресою с.Марківка, вул. Єременка 133. та те, що ціна продажу складала 240 000 грн. із яких 100000 позивачці було погашено за рахунок коштів, отриманих відповідачкою у КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» а решту у сумі 140000 грн відповідачка залишалася винною позивачці, про що власноручно засвідчила у розписці. Таким чином слід констатувати наявність домовленості між сторонами про заміну боргу, що виник із договору купівлі-продажу позиковим зобовязанням, тобто його новацію. Даний висновок суду грунтується на наданій позивачкою розписці відповідачки, поясненнях свідка [PERSON], на тому факті, що розписка була написана відповідачкою після отримання позивачкою грошових коштів у сумі 100000 грн від КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», про шо їй\\відповідачці\\ було відомо, та досліджених у судовому засіданні квитанціях про сплату відповідачкою позивачці грошових коштів після предявлення до неї позову, що свідчить про визнання боргу відповідачкою. Суд критично ставиться до доводів відповідачки та її представника у обгрунтування заперечень на позов про те, що надана позивачкою розписка, виконана відповідачкою не може слугувати підтвердженням укладення договору позики та його умов між позивачкою та відповідачкою, оскільки у ній не вказана адреса домоволодіння, оскільки відповідачкою та їх представником не надано доказів стосовно існування між сторонами право та взаємовідносин стосовно будь-якого іншого домоволодіння, крім розташованого у с. Марківка, вул. Єременка, 133 Луганської області. Аналогічним чином суд розцінює доводи відповідачки та її представника у обгрунтування заперечення на позов й про те, що надана позивачкою розписка, виконана відповідачкою не може слугувати підтвердженням укладення договору позики та його умов між позивачкою та відповідачкою, оскільки у ній не вказана валюта зобовязання, виходячи із наступного,- Згідно ч.1. ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Слід зазначити, що по цій цивільній справі позивачкою неодноразово \\тричі\\письмово уточнювалися позовні вимоги. Даючи пояснення за позовними вимогами по першим двом варіантам позовів позивачки, відповідачка заявлений до неї позов про стягнення заборгованості визнавала частково у 40000 грн., та особисто, у судовому засіданні зазначала, що валютою, вказаною у розписці слід вважати доллари США. Заслуговує на увагу той факт, що вказана у розписці сума у 17400 у.е. станом на 4.12.2011р. \\дата написання розписки\\ відповідає вартості 140000 гривень України у еквіваленті до долару США згідно курсу НБУ \\ 17400 Х 798.00= 139.024\\ \\а.с.86-87\\. Свою позицію щодо повного невизнання позовних вимог відповідачка висловила під час виконання вимог ст. 192 ЦПК України та у судових дебатах, після вступу у справу її представника. Вказані встановлені обставини у своїй сукупності на думку суду дають підстави вважати ці доводи відповідачки надуманими, а те, що валютою, вказаною у розписці, сторони вважали доллари США-обставиною, яка не підлягає доказуванню, оскільки вона була визнана стороною. Аналогічним чином суд розцінює доводи відповідачки та її представника у обгрунтування заперечення на позов й про те, що сума у 400 грн. , яку відповідачка сплатила позивачці шляхом вищевказаних поштових переказів не є фактом визнання нею боргу, вказаного у позові, а є сплатою боргу за несення позивачкою витрат на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки вказане категорично оспарюється позивачкою, а будь-яких доказів на підтвердження боргового зобовязання відповідачки перед позивачкою саме по сплаті витрат на оформлення договору нею \\відповідачкою\\ не надано. Разом із тим, суд, критично розцінюючи доводи відповідачки та її представника у цій частині, приймає до уваги те, що вказані сплати почалися за місяць до пред'явлення позову та продовжувалися й після його предявлення, що свідчить про визнання відповідачкою боргу. Разом із тим, суд вважає, що сума, яка стягується на користь позивачки повинна бути зменшена порівняно із сумою позову, оскільки слід врахувати курс НБУ гривні до доллару США на момент винесення рішення \\а.с.131\\ та вже сплачені відповідачкою кошти позивачці-400 грн. Відповідно, позовні вимоги позивачки слід задовольнити частково- у розмірі 197.860 грн. Судові витрати суд розподілює у відповідності із вимогами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial