Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вони проживали у шлюбі, який був зареєстрований 26 серпня 2008 року у виконавчому комітеті Ворожбянської міської ради Білопільського району, актовий запис № 10. Від цього шлюбу позивачка народила [INFO] доньку, [PERSON], яка на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний. Проживаючи окремо, позивачка не отримує від батька дитини, - відповідача по справі, матеріальної допомоги, через що вона звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та задоволення позовних вимог. Відповідач також в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання ним позову. Суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України : « У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Як встановлено судом, сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований 26 серпня 2008 року у виконавчому комітеті Ворожбянської міської ради Білопільського району, актовий запис № 10. Від цього шлюбу позивачка народила [INFO] доньку, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Батьком дитини є відповідач. (а.с.5). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний.(а.с.4). Донька на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.(а.с.6). Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає, через що позивачка звернулась з даним позовом до суду. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані матеріально забезпечувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів,суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів,наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.» Але розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначено в ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України-не меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач працює, має постійний заробіток, інших утриманців не має і може виплачувати аліменти на утримання доньки. На підставі викладеного,

Outcome: approved