Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком № 124 по вул. Володимира Тимошенка в м. Мелітополі Запорізької області, вказуючи, що вона є власником зазначеного житлового будинку. Відповідачка по справі є її донькою та після придбання нею житлового будинку у власність проживала та була зареєстрована у будинку. В зазначеному будинку відповідачка не проживає з 05 квітня 2016 року. У звязку з реєстрацією відповідачки у зазначеному будинку порушуються її права володіння, користування і розпорядження належним їй будинком, оскільки зазначена обставина повязана з додатковими витратами по оплаті комунальних послуг та інше. Небажання відповідачки виписатися з зазначеного належного їй будинку, у добровільному порядку, дозволяє зробити висновок про те, що в досудовому порядку врегулювати ситуацію, що створилася неможливо. У звязку з чим, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Речей відповідачки у квартирі немає, за даною адресою вона не зявляється та не проживає більше ніж рік. В судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимогах. Відповідачка в судове засідання не зявилася надавши суду заяву про розгляд срави за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Позивачка є власницею житлового будинку № 124 по вул. Володимира Тимошенка в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копією договору дарування від 14.02.2002 року (а.с.6) Судом встановлено, що відповідно до повідомлення Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 08.07.2017 року № 2318/8241 відповідачка [PERSON],[INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] (стара назва Пролетарська), буд. 124. Однак, відповідачка [PERSON] з 05 квітня 2017 року за вказаною адресою не проживає, про що свідчить довідка голови квартального комітету № 11 Мелітопольської міської ради народних депутатів від 19.05.2017 року (а.с.7). В силу того, що відповідачка зареєстрована у вказаному житловому будинку, але не проживає, це перешкоджає позивачці в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Оскільки відповідачка є донькою позивачки, мешкала за однією адресою разом з нею як член сімї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сімї власника житлового приміщення зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає\~ член сімї власника право користування цим будинком лише з підстав,\~\~передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки, як було встановлено судом, житловий будинок перебуває у власності [PERSON], відповідачка, яка проживала у будинку як член сімї позивачці, на теперішній час не мешкає у житловому будинку № 124 по вул. В.Тимошенко в м. Мелітополі без поважних причин понад один рік, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідачка може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved