Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та, остаточно уточнивши позовні вимоги, свої вимоги мотивує тим, що 23 листопада 2007 року вона вступлиа в шлюб з [PERSON] . Від подружнього життя вона народила сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її вихованні. Подружні стосунки між сторонами було припинено і рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 листопада 2016 року шлюб було розірвано. Позивачка зазначає, що являючись батьком дитини, відповідач не достатньо приймає участі в її матеріальному утриманні, надавати кошти в добровільному порядку у встановленому законом розмірі він не бажає, хоча має таку можливість. Посилаючись на вказане, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2020 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначивши судове засідання на 11 березня 2020 року о 16 год. 20 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2020 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] , подану суду 03 лютого 2020 року. В судове засідання сторони не з`явилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 23 листопада 2007 року по 17 листопада 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3, 5) Від шлюбу відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , батьком якої є відповідач [PERSON] (а.с.4). Дитина проживає з матір`ю, і знаходиться на її утриманні, що не заперечується відповідачем. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що на час судового розгляду не встановлено обставин на спростування того, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Враховуючи\~ вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання доньки у заявленому позивачем розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 13 січня 2020 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти\~ на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved