Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Комінтернівський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, Управління Служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов*язання не чинити перешкод в користуванні, розпорядженні житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні, розпорядженні житловим приміщенням, виселення. Позов [PERSON] до [PERSON], третя особа державний нотаріус шостої Харківської державної нотаріальної контори Головащенко О.Л. про визнання договору довічного утримання недійсним залишено без розгляду. Свої позовні вимоги (з урахуванням уточнень) обгрунтовує тим, що 19 березня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, за яким вона отримала у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS], згідно Витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно ССТ №993838 від 14.04.2010 року, що була предметом зазначеного договору. Під час укладання цього договору [PERSON] повідомила, що у вищевказаній квартирі з 2003 року зареєстрований її син [PERSON] - відповідач по справі, якого вона мала намір зняти з реєстрації, в зв'язку із тим, що між ними склались погані стосунки, проживав він окремо зі своєю родиною і фактично не спілкувався зі своєю матір'ю, з причин, які були пов'язані з його сім'єю. За таких обставин, перед підписанням договору довічного утримання був складений Паспорт до зазначеного договору, у якому, зокрема, було зафіксовано бажання [PERSON] щодо виписки із квартири [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, в зв'язку із чим дія договіру довічного утримання була припинена. Позивачка у повному обсязі виконала усі умови щодо поховання померлої, інші її родичі не були присутні на панихіді. Після цього, [PERSON], його дружина та донька заборонили входити до спірної квартири, заявивши, що договір довічного утримання є недійсним та квартира отримана шляхом шахрайства. До теперішнього часу, позивачка позбавлена можливості потрапити у власну квартиру, згоду на проживання у ній відповідача з родиною вона не надавала, в зв'язку із тим, що він не погоджується звільнити спірну квартиру вона змушена звернутись до суду з позовом та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеною квартирою, зобов*язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні нею квартирою [ADDRESS], усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні зазначеною квартирою шляхом виселення [PERSON], [PERSON],їх малолітньої дитини, третіх осіб з квартири [ADDRESS]. Позивачка, її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачі, їх представники заперечували проти позовних вимог, пояснили суду, що вважають договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним, просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] [PERSON] заявляла, що дійсно проживає в спірній квартирі. Представник Комінтернівського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не з*явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Представник Управління Служб у справах дітей Харківської міської ради не заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки зазначив, що стороною [PERSON] не надано суду копії свідоцтва про народження дитини, копій документів, що дитина проживає, зареєстрована у спірній квартирі. Завідувач шостої Харківської державної нотаріальної контори надала письмову заяву, в якій заперечувала проти позову [PERSON], надала обгрунтовані пояснення. Так, матеріалами справи встановлено, що 19.03.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а остання зобов'язалась надавати їй матеріальну допомогу довічно. Статтею 748 ЦК України, передбачено, що набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу, тобто з моменту державної реєстрації договору. Таким чином, після укладання зазначеного договору [PERSON] набула право власності на зазначену квартиру, про що свідчить витяг про реєстрацію за нею права власності. В технічному паспорті на квартиру власником також зазначена позивачка. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] [PERSON] померла, про що суду надана копія свідоцтва про смерть [NUMBER]. Відповідно до ст. 754 ЦК України позивачка набула право розпоряджатися майном, переданим за договором довічного утримання. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати,закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ст. 405 ч.1 ЦК України члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку( квартирі), що йому належить, користуються жилими приміщеннями в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім*ї власника будинку ( квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Тобто право членів сім*ї власника квартири на об*єкт власності є похідним від прав самого власника. А відтак припинення права власності особи на житло припиняє право членів сім*ї на користування ним. Таким чином з моменту укладення договору довічного утримання [PERSON] [PERSON] утратив право користування спірною квартирою. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт того, що відповідачі чинять перешкоди в користуванні [PERSON] її власністю, а саме змінили замки, не пускають до спірної квартири, порушуючи її права як власника, [PERSON] виконала обов»язки за договором, надала суду копії касових чеків про перерахування коштів [PERSON] Суду також надано копію медичної довідки 10 ААА № 369094 про проходження [PERSON] психіатричного огляду перед укладанням договору, протипоказань не було. Судом здійснено прослуховування аудіозапису від 07.10.2010 року судового засідання по справі № 2-2994/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору довічного утримання недійсним, в якому залишено позовну заяву без розгляду. [PERSON] пояснювала в судовому засіданні, що [PERSON] виконувала в повному обсязі умови договору, із сім»єю [PERSON] в неї неприязні відносини, вони їй матеріально не допомагають. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 386 ЦК України передбачає, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушувати його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що право [PERSON], як власника спірної квартири порушено діями відповідачів, тому її вимога щодо зобов*язання [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні нею квартирою [ADDRESS] є законною, обґрунтованою, такою, що підлягає задоволенню. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторона позивачів не заявляла клопотання про витребування даних про реєстрацію, проживання малолітньої дитини, будь-яких третіх осіб у спірній квартирі. Відповідно, вимога щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні [PERSON] спірною квартирою шляхом виселення [PERSON], [PERSON] є обґрунтованою, такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, підлягає задоволенню, а в частині вимоги про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні [PERSON] спірною квартирою шляхом виселення малолітньої дитини, третіх осіб - задоволенню не підлягає, тому що є недоведеною, будь-яких підтверджень цього не існує, носить неконкретний характер.

Outcome: partial