Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання. Свій позов аргументує тим, що вони з відповідачем з 15.02.2018 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач працює в ТДВ «Шахта «Білозерська», сплачує аліменти на утримання їх дитини. Відповідно до закону вона має право на утримання від свого чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка просить суд стягнути на її утримання з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 15.02.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Свідоцтвом про народження, виданим Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області підтверджується, що у сторін, [PERSON] та [PERSON] є дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). З копії довідки, яка видана в грудні 2019 року відділом реєстрації Добропільської міської ради, вбачається, що малолітня [PERSON] , 2018 року народження мешкає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка має право на утримання від батька дитини [PERSON] , до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. З позовної заяви в судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки, хоча має таку можливість, позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач за станом здоров`я, матеріальним станом не може сплачувати аліменти на утримання позивачки, останнім суду надано не було. Частина 4 статті 84 Сімейного кодексу України передбачає право на утримання дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання, в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів відповідача, щомісяця. Відповідно до ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 02.04.2020 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Крім того, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 840,80 грн., оскільки позивачку звільнено від сплати судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved