Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється власницею житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . З вересня 2011 року з громадянкою [PERSON] був укладений усний договір найму житлового приміщення в належному їй будинку. У даному будинку у вересні місяці 2011 року, на прохання [PERSON] , був зареєстрований її неповнолітній син [PERSON] , для зарахування його до навчального закладу Антонівської ЗОШ № 1. 19.02.2014. Мати [PERSON] - [PERSON] померла, після її смерті син припинив навчання у школі, звільнив займане приміщення та переїхав до свого батька у м. Херсон. Позивачка вимушена сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового будинку. З наведених підстав позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явився, спрямував заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі позивачки, тане заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 19). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем проживання судових повісток, а також шляхом розміщення виклику в судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Скадовська районна державна адміністрація Херсонської області повідомлялася про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за судових повісток, однак явку представника в судове засідання не забезпечено, причину не явки не повідомлено. Оскільки зі змісту заяви представника позивачки не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ), що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.07.1990 (а.с. 3-4). Той факт, що відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за вказаною адресою, не проживає у вказаному житловому будинку підтверджується актом обстеження будинку [ADDRESS] від 06.12.2018 (а.с. 9). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в будинку, власницею якого є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним їй майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved