overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 09.06.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачкою. Позивачка зазначила, що фактично сімейні відносини між нею та відповідачем припинені, у зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до переконання щодо доцільності задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 09.06.2012 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл майна та місце проживання дитини не мають. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON], Серії [NUMBER], зареєстрованим 09 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 40 від 09.06.2012 р.). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]»; - свідоцтвом про народження дитини [PERSON], Серії [NUMBER] від 02.06.2012 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (актовий запис № 637 від 02.06.2012 р.). З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 17.04.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Позивачка зазначила, що фактично на теперішній час сімейні відносини між нею та відповідачем припинені, у зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до переконання щодо доцільності задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 17.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], спір про розподіл майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час між сторонами відсутній. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON], Серії [NUMBER], зареєстрованим 17.04.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (актовий запис № 101 від 17.04.2010 р.). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]»; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO]. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 25.06.2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Позивачка зазначила, що фактично на теперішній час сімейні відносини між нею та відповідачем припинені, у зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився - надала суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до переконання щодо доцільності задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 25.06.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітній дітей, спір про розподіл майна та визначення місця проживання дітей на теперішній час між сторонами відсутній. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], Серії [NUMBER], зареєстрованим 25.06.2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя (актовий запис № 318 від 25.06.2004 р.). Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]»; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO]; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO]; - свідоцтвом про народження [PERSON]., [INFO]; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO]. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, у зв'язку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності. Вона залишила заповіт, яким заповіла все своє майно позивачці та відповідачу у рівних частках. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про спадщину вона не отримала, в зв'язку з тим, що у неї немає оригіналів документів на спадкову квартиру. Тому вона просить суд визнати за нею право власності на ? частину спадкової квартири в порядку спадкування за заповітом. Відповідач позов не визнав, звернувся до суду з зустрічним позовом до позивачки про визнання заповіту частково недійсним. Він послався на те, що волевиявлення [PERSON] під час складання заповіту не було вільним, тому вона заповіла позивачці частину свого майна. Просив суд визнати заповіт в частині заповідання ? частини майна позивачці недійсним. Представник позивачки первісний позов підтримав, наполягав на його задоволенні, зустрічний позов не визнав просив в його задоволенні відмовити. Представник відповідача первісний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, підтримав зустрічний позов, проси його задовольнити. Треті особи в судове засідання не з'явилися, від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS], яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності. Вона залишила заповіт, яким заповіла все своє майно позивачці та відповідачу у рівних частках. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст. 1268 та 1269 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідачем та його представником не надано суду жодного переконливого доказу того, що при складанні заповіту волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало її волі, та позивачка вчиняла протиправні дії відносно спадкодавця щоб унеможливити зміни до заповіту. Відтак, первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 500 грн. судового збору на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на гараж. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй було виділено земельну ділянку під будівництво гаражу по [ADDRESS] . Відповідно до вимог технічної документації побудувала гараж і використовує його за призначенням. Оформила право власності на землю. Просить визнати право власності на гараж [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] до суду не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності , просить позов задовольнити . Представник Виконавчого комітету Соснівської міської ради Львівської області надіслав суду заяву, в якій вказав, що не заперечує, щодо задоволення позову, просив справу розглянути у його відсутності. Третя особа, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Червоноградського МУЮ у Львівській області до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Витягом з рішення Червоноградської міської ради від 24.12.2013 року № 267 стверджується, що [PERSON] надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічним документів із землеустрою. Відповідно до висновку управління містобудування та архітектури щодо відведення земельної ділянки [PERSON], управління погоджує проект та вважає за можливе відвести земельну ділянку площею 0,0022га, яка розташована на [ADDRESS] для будівництва індивідуального гаражу. Висновком відділу Держземагенства у м.Червонограді Львівської області від 14.04.2014 року погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального гаража [PERSON] в [ADDRESS] . Технічним паспортом стверджується , що за [PERSON] рахується гараж [ADDRESS]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] у відповідності до ст.ст.328,331 ЦК України правомірно набув право власності на гараж [ADDRESS]. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на гараж [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивні вимоги мотивовані тим, що позивачка з відповідачем має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2006 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Однак в звязку зі зміною матеріального стану позивачки, збільшенням витрат на дитину вона просить збільшити розмір аліментів до 900 грн. на місяць. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву в якій уточнила позовні вимоги та просить суд збільшити сплату аліментів до 800 грн. на місяць, розглядати справу за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явивився, повідомлявся заздалегідь належним чином. Тому суд відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів, та враховуючи принципи рівності та справедливості суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2006 року, з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках. Суд, вважає позовні вимоги задовольнити, так як, сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. Згідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню доньку у розмірі 1\\4 частки доходу, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20 червня 2003 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. 11.06.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Донька сторін залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не виконує обов'язків щодо утримання дитини, не надає матеріальної допомоги, у зв'язку з чим [PERSON] звернулася д суду. Позивачка до судового засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач до судового засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував, позов визнав. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріали справи свідчать, що [PERSON]є батьком дитини [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.01.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. (а.с. 3). Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України передбачено, що доля заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати свою доньку. За таких обставин, враховуючи розмір позовних вимог, який визнаний відповідачем, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем за наявності законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Як передбачено ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня пред'явлення позову до суду. На підставі викладенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивні вимоги мотивовані тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, позивачці тяжко їх утримувати. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн., щомісяця, до їх повноліття. Відповідач позов не визнав, та звернувся до суду з зустрічним позовом про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Він посилався на те, що [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] не є його дітьми, та просив суд виключити відомості про нього як батька вказаних дітей з актового запису про народження дитини. Позивачка свій позов не підтримала, визнала зустрічний позов, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача первісний позов не визнав, підтримав зустрічний позов, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити, з наступних підстав. Згідно свідоцтв про народження відповідач та позивачка є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що відповідач не є батьком вказаних дітей, про що сторони не заперечували. Також позивачка відмовилася від проходження генетичної експертизи батьківства, що також свідчить про те, що відповідач не є батьком зазначених дітей. А тому, суд приходить до висновку про те, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивні вимоги мотивовані тим, що 25 липня 2009 р. сторони зареєстрували шлюб. Від спільного життя вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], яки проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. На підставі чого позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягаючи на позовних вимогах. Не заперечує проти заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Тому суд, відповідно до ст. 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.. Згідно із ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 ч.2 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач дійсно є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №751 (а.с.6), який проживає з позивачем, що підтверджується довідкою житлової організації (а.с.7), матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, але спроможний таку допомогу надавати, що є підставою для задоволення позову та стягнення аліментів. Згідно із ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про державне мито» з відповідача в прибуток держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved