Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом із наступних підстав : [PERSON] знаходилась у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON]. З вини відповідача їхнє спільне проживання і стосунки припинились. Від цивільного шлюбу мають неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Син проживає з ними.Участі у вихованні дитини відповідач [PERSON] не приймає. Після припинення їхнього цивільного шлюбу, відповідач взагалі не спілкується та не відвідує дитину, матеріальної допомоги не надає. Всі питання щодо виховання та матеріального забезпечення сина вирішуються нею та її чоловіком [PERSON], без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач [PERSON] не заперечує проти припинення своїх батьківських прав у відношенні їхнього спільною сина [PERSON], [INFO]. Заява про припинення батьківських прав [PERSON] затверджена нотаріально 07.04.2014 року приватним нотаріусом Першотравневого нотаріального округу Донецької області. Відповідно до ч.І ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ст. 164 Сімейного кодексу України передбачає, що у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів сина [PERSON], [INFO], вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Тому ,вона вимушена звернутися до суду,та просить суд :позбавити відповідача [PERSON], 1978р.н., батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі,та просить суд : позбавити відповідача [PERSON], 1978р.н., батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] обґрунтування своїх вимог ,позивачка підтримала обставини,які зазначені в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечує проти позбавлення батьківських прав,пояснивши суду,що у 2009 році припинили шлюбні відносини з позивачкою Дитина народилася [INFO]. Він не вважаю ,що це його син,тому ніякої участі у вихованні дитини та в її матеріальному утриманні не брав жодного дня. Представник третьої особи- Органу опіки та піклування Будьоновської районної у місті Донецьку ради у судове засідання не з*явився,надав заяву про підтримку позову та розгляд справи за його відсутності. Справу вирішено розглянути за відсутності сторін. У судовому засіданні були дослідженні : квитанція про сплату судового збору/а.с. 1/, заява [PERSON]/а.с. 3/, характеристика на дитину/а.с. 4/, свідоцтво про народження/а.с. 7/, акт обстеження матеріально-побутових умов/а.с. 8/,довідка/а.с. 9/,довідка /а.с. 13/. Відповідно до ст.ст.1,2 ЗУ Про охорону дитинства: охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно до ст.. 8 ЗУ Про охорону дитинства :кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.. 12 ЗУ Про охорону дитинства: Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.. 150 СК України: Батьки зобов*язані виховувати дитину в дусі поваг и до прав та свобод інших людей,любові до своєї сім*ї та родини,свого народу,своєї Батьківщини. Батькі зобов*язані піклуватися про здоров*я дитини, її фізичний ,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов*язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти,готувати її до самостійного життя. Батьки зобов*язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов*язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.. 155 СК України : Здійснення батьками своїх прав та виконання обов*язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини .Відмова батьків від дитини є неправозгідною,суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав ,якщо він : ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. У судовому засіданні встановлено,що відповідач [PERSON] дійсно є батьком малолітнього [PERSON],[INFO],що відповідач ухиляється від виконання юридичного обов*язку батьківських прав -це акт свідомої його поведінки, тому ,що він має реальну можливість виконати свої батьківські обов*язки ,але не вчиняє відповідних дій, тому що з часу народження дитини не визнавав її своєю,та жодної участі у вихованні дитини або в її матеріальному утриманні не приймав, не спілкується з сином, не проявляє про нього найменшої батьківської турботи,матеріально не утримує, не займається його вихованням,не забезпечує йому гідні умови проживання та існування,не піклується про його фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток,хоча має таку можливість. Суд,заслухавши сторони ,з урахуванням доказів,які були дослідженні у судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги треба задовольнити.

Outcome: approved