Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачка звернулась з вказаним позовом до суду та просить надати дозвіл на виїзд за межі України її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька - відповідача по справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано 18.03.2005 року. Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Позивачка зверталась до відповідача з метою отримання від останнього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на тимчасовий виїзд сина за кордон для оздоровлення, оскільки він часто хворіє та перебуває на обліку в Карлівському центрі первинної медико-санітарної допомоги з діагнозом: гастрит, дискенезія жовчовивідних шляхів, дифузний зоб, однак відповідач не відповідає на її звернення, що змусило звернутися з вказаним позовом до суду. В судове засіданні позивачка не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судові засідання двічі не з'явився. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Від Халтуринської сільської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.03.2005 року, шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №27 від 18.03.2005 року (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 13.02.2008 року, позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], в результаті чого змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю [PERSON] Позивачка звернулась до відповідача з метою отримання від останнього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на тимчасовий виїзд сина за кордон для оздоровлення, оскільки він часто хворіє та перебуває на обліку в Карлівському центрі первинної медико-санітарної допомоги з діагнозом: гастрит, дискенезія жовчовивідних шляхів, дифузний зоб, однак відповідач із незрозумілих причин не відповідає на її звернення. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналогічне положення міститься в пункті 2 частини 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ №57 від 27.01.1995 року про те, що виїзд громадян України, які не досягли 16-річного віку здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Крім того, вимоги норми діючого законодавства не містять положення, що у рішенні суду, у разі тимчасового виїзду за кордон дитини має (обов'язково) міститися зазначення держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі. Також, слід зазначити, що діюче сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов'язків відносно своїх дітей. Під час судового розгляду з'ясувати об'єктивні причини, за якими відповідач відмовляє позивачці у наданні згоди на виїзд дитини за кордон України виявилось не можливим. Відповідач діями, що спрямовані на відмову у дачі дозволу на виїзд за кордон дитини, безпідставно зловживає своїми правами, завдаючи моральної травми власній дитині. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved