Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті 19.03.2014 року її чоловіка [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, звернувшись до нотаріуса та проживаючи в квартирі на момент відкриття спадщини і по цей час, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки чоловік за життя не отримав правовстановлюючі документи на квартиру, що знаходиться в будинку житлово-будівельного кооперативу, хоча пай за квартиру був виплачений у повному обсязі з прийняттям чоловіка у члени ЖБК з 10.11.1989 року. У судове засідання представник позивачки та треті особи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивачки наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував, треті особи не заперечували проти позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі не висловив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], являючись членом житлово-будівельного кооперативу Жовтневий-19, постійно проживав разом з дружиною у трикімнатній квартирі [ADDRESS] жилою площею 37,63 кв.м., загальною площею 62,48 кв.м., пай за квартиру ним був виплачений у повному обсязі 10.11.1989 року, що підтверджується відповідною довідкою, виданою ЖБК Жовтневий-19 (а.с.11), та 10.11.1989 року [PERSON] було видано ордер №9664 (а.с.6). Згідно ст.15 Закону України Про власність, чинного на той час, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Отже, після повної сплати паєнакопичення, [PERSON] став повноправним власником зазначеної квартири. 19.03.2014 року [PERSON] помер (а.с.10) і після його смерті, на підставі вищевикладеного, відкрилася спадщина на трикімнатну квартиру [ADDRESS] жилою площею 37,63 кв.м., загальною площею 62,48 кв.м. Позивачка у справі приходиться дружиною спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, та спадкоємцем першої черги за законом. Позивачка своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до майна померлого, однак у видачі свідоцтва приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено та розяснено, що свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру вона не отримає через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Інші спадкоємці, згідно відповіді Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, відсутні, треті особи являються спадкоємцями за законом, однак спадщину не приймали. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України, діти, батьки спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки правомірні й обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.1261, 1268 1270 ЦК України і підлягають задоволенню.

Outcome: approved