Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом відповідача про визначення часток в спільній сумісній власності посилаючись на те, що вона [PERSON] та [PERSON], є доньками [PERSON], . Рішенням Ленінського народного суду м. Чернівців від 25.02.1985 р. було вирішено розділити будинковолодіння по вул. Ладозькій, 16 в м. Чернівці, а саме: - [PERSON] вирішено виділити 47/100 ідеальних часток будинковолодіння; - [PERSON] вирішено виділити 53/100 ідеальних часток будинковолодіння. Після смерті їхнього батька [PERSON], належне йому на праві спільної часткової власності будинковолодіння було успадковане відповідачем -[PERSON] Рішенням Чернівецької міської ради від 1 1.09.2008 р. за № 676 земельну ділянку площею 0.0602 га. цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7310136300:13:002:0180 по вул. Ладозькій, 16 в м. Чернівці передано у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] про що видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 12.12.2008 р. Серія ЯЕ №360313. За життя їхньою матір'ю було складено заповіт, який посвідчено 15.12.2004 р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого все належне їй майно вона заповідає [PERSON] 27 серпня 2013 померла їхня мати, [PERSON] Після смерті матері вони [PERSON] (спадкоємець за заповітом) та [PERSON] (спадкоємець за законом на обов'язкову частку) подали заяву до першої Чернівецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ними було оформлено право спільної часткової власності на житловий будинок №16 з належними до нього будівлями та спорудами по вул. Ладозькій в м. Чернівці в порядку спадкування. Іншою частиною спадкового майна є частина земельної ділянки по вул. Ладозькій. 16 в м. Чернівці. Співвласниками земельної ділянки є померла [PERSON] та [PERSON] В оформленні права на спадщину на частку земельної ділянки по вул. Ладозькій, 16 в м. Чернівці, їм було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, про що нотаріусом 13.07.2017р. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1370/02-31, оскільки частки учасників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначені та роз'яснено процедуру виділення частки померлого в спільній сумісній власності на земельну ділянку шляхом звернення до суду із відповідним позовом. А тому просила визначити частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку в тому числі і за померлою. Позивачка в судове засідання не з'явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що факти, викладені в позовній заяві знайшли своє повне підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0602 га, яка розташована по вул. Ладозькій, 16 в м. Чернівці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд є спільною сумісною власністю з відповідача [PERSON] та [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 7310136300:13:002:0180 (а.с.15-17). [PERSON], померла 27 серпня 2013 р. (а.с.21) і після її смерті відкрилася спадщина на належно їй майно, в тому числі і на спірну земельну ділянку. Спадкоємцем за заповітом позивачкою [PERSON] та спадкоємцем за законом на обовязкову частку [PERSON], в особі її опікуна, були подані заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину на спірну земельну ділянку до Першої чернівецької державної нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса [PERSON] їм було відмовлено, у звязку з тим, що не встановлені частки у спільній сумісній власності, і, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові (а.с.24). Згідно ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ч. 4 та ч.5 ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 368, ч. 2 та ч. 4 ст. 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved