overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 29 липня 2014 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2010 року, який зареєстровано відділом РАЦС по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 168. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини сторони не підтримують з червня 2014 року, оскільки мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, втрачена пошана один до одного. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розлучення залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачкою шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2010 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 168, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ВЛ № 140355 від 23 липня 2010 року (а.с. 7). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра та взаєморозуміння. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 30 квітня 2014 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 1990 року, шлюб зареєстровано Носівським рійвідділом ЗАГС Чернігівської області, актовий запис № 89. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON],[INFO],який після розірвання шлюбу залишиться мешкати з нею. Подружні відносини між ними перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, втрачена повага та довіра один до одного. З вересня 2012 року відповідач пішов з дому і з того часу вони мешкають окремо,кожен живе своїм життям. На сьогоднішній день сім»я фактично розпалалася,спільне господарство не ведеться. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище- «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачкою шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 1990 року, який зареєстровано Носівським райвідділом ЗАГС Чернігівської області, актовий запис № 89, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 11 серпня 1990року (а.с. 8). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, втрачена повага та довіра один до одного. З вересня 2012 року відповідач пішов з дому і з того часу вони мешкають окремо,кожен живе своїм життям. На сьогоднішній день сім»я фактично розпалалася,спільне господарство не ведеться. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO], (а.с. 10), який після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 31 березня 2015 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 1994 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану міста Лозова, актовий запис № 247. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Подружні відносини між ними перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть,шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб; стягнути з відповідача сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище -[PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачкою шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 1994 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м.Лозова, актовий запис № 247, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER],виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Лозова 25 червня 1994 року (а.с. 4). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на сімейне життя, між ними втрачена довіра і взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть,шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корить позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду вимогою про стягнення з відповідача - аліментів на її утримання на навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень до закінчення навчання або досягнення нею двадцяти трьохрічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних питань. У відповідності до ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З огляду свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.1998 року,вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьком є - [PERSON]. Згідно Довідки № 363 від 20 квітня 2018 року Київського кооперативного інституту бізнесу і права, [PERSON] є студенткою заочної форми навчання, на контрактній основі з терміном навчання до [INFO] року. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину на період її навчання, разом з тим, при встановлені розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього, суд враховує, що відповідач по справі має змогу сплачувати аліменти, працює, фізично здоровий, а тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини мають становити 1000 гривень частину від його офіційного доходу (заробітку) щомісячно з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання, або досягнення двадцяти трьох річного віку. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду вимогою про стягнення з відповідача - аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] на навчання, з урахуванням уточнення, у розмірі ? частки всіх видів заробітку до закінчення навчання або досягнення нею двадцяти трьохрічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову з урахуванням їх уточнення визнав. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних питань. У відповідності до ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З огляду свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.03.2000 року,вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьком є -[PERSON]. Згідно Довідки №31 від 13 лютого 2018 року Національного авіаційного університету Васильківський коледж, [PERSON] є студенткою денної форми навчання, на контрактній основі з терміном навчання до [INFO] року. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину на період її навчання, разом з тим, при встановлені розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього, суд враховує, що відповідач по справі має змогу сплачувати аліменти, працює, фізично здоровий, а тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини мають становити ? частину від його офіційного доходу (заробітку) щомісячно з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання, або досягнення двадцяти трьох річного віку. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільного сина [PERSON], 9 травня 200 року народження, на навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі ? частини від сіх його видів доходу і до закінчення навчання або досягнення ним двадцяти трьохрічного віку. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіславши до суду відзив в якому заперечує проти заявлених вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що він і так допомагає сину, крім того є інвалідом ІІ групи довічно. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних питань. У відповідності до ст.199 СК України, батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З огляду свідоцтва про народження серії І-ФП № 066761,вбачається, що [PERSON], народився 9 травня 2000 року, його батьком є [PERSON]. Згідно Довідки № 68 від 18 квітня 2018 року, Васильківського коледжу Національного авіаційного університету І-ІІ рівня акредитації, [PERSON], у 2015 році вступив до даного закладу де і зараз навчається на 3 курсі спеціальності «Розробка програмного забезпечення» денного відділення, термін закінчення навчального закладу 30 червня 2019 року. У відповідності до пенсійного посвідчення серії ААИ №561717 від 23.10.2014 року, позивач є інвалідом першої групи. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про обовязок відповідача утримувати дитину на період її навчання, разом з тим, при встановлені розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього, суд враховує, що відповідач по справі має змогу сплачувати аліменти, а тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини мають становити ? частину від його офіційного доходу (заробітку) щомісячно з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання, або досягнення двадцяти трьох річного віку. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду вимогою про стягнення з відповідача - батька їх спільного сина [PERSON], аліментів на його навчання у розмірі ? частки від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно починаючи з часу звернення до суду і до закінчення навчання або досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, та пояснив, що наданий час перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі від якого у нього народилася [INFO] року донька -[PERSON], крім того його теперішня дружина також має двох малолітніх дітей і в зв'язку з народженням їх спільної дитини перебуває в декретній відпустці, а тому відповідач має забезпечувати сім»ю. Щодо свого обов'язку утримувати сина він не заперечував, проте не в такому розмірі як просить позивач. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних питань. У відповідності до ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З огляду свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони по справі зазначені батьками їх сина -[PERSON], який народився [INFO] року. Згідно Довідки № 58 від 07 лютого 2014 року [PERSON] є студентом денної форми навчання Національного університету державної податкової служби України, строк закінчення навчання - 30.06.2017 року. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину на період її навчання, одночасно з цим суд враховує перебування на утриманні відповідача малолітньої дитини, а також дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, в зв'язку з чим суд визначає аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду вимогою про стягнення з відповідача - батька їх спільної дитини, доньки [PERSON], [INFO], аліментів на її навчання у розмірі ? частки всіх видів заробітку починаючи з часу звернення до суду і до закінчення навчання або досягнення донькою двадцяти трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних питань. У відповідності до ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З огляду свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.10.1996 року, сторони по справі зазначені батьками їх доньки -[PERSON]. Згідно Довідки №03 від 03 вересня 2014 року Академії праці, соціальних відносин і туризму, [PERSON] є студенткою денної форми навчання, з терміном навчання до 7.07.2016 року. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину на період її навчання, разом з тим, при встановлені розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього, суд враховує, що відповідач по справі має змогу сплачувати аліменти, працює, фізично здоровий, а тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини мають становити ? частину від його офіційного доходу (заробітку) щомісячно з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання, або досягнення двадцяти трьох річного віку. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду вимогою про стягнення з відповідача - батька їх спільної дитини, доньки [PERSON], аліментів на його навчання у розмірі 500 гривень щомісячно починаючи з часу звернення до суду і до закінчення навчання або досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням. Заяви про розгляд справи у його відсутності та заперечень щодо вимог позовної заяви від нього не надходило. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних питань. У відповідності до ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З огляду свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.06.1996 року, сторони по справі зазначені батьками їх доньки -[PERSON], яка народилася [INFO]. Згідно Довідки №992 від 14 травня 2014 року [PERSON] є студенткою денної форми навчання Національного університету біоресурсів і природокористування України, строк закінчення навчання - 30.06.2017 року. У відповідності до довідки від 16 червня 2014 року наданої депутатом Васильківської міської ради Київської області Шейда М.В., [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину на період її навчання. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду вимогою про стягнення з відповідача - батька їх спільної дитини, сина [PERSON] аліментів на його навчання у розмірі ? частки всіх видів заробітку починаючи з часу звернення до суду і до закінчення навчання або досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних питань. У відповідності до ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З огляду свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.1999 року, сторони по справі зазначені батьками їх сина -[PERSON]. Згідно Довідки №176 від 19 червня 2014 року Київського вищого професійного училища деревообробки, третя особа - [PERSON] є студентом денної форми навчання, з терміном навчання до 7.02.2015 року. Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину на період її навчання, разом з тим, при встановлені розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього, суд враховує, що відповідач по справі має змогу сплачувати аліменти, працює, фізично здоровий, а тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини мають становити ? частину від його офіційного доходу (заробітку) щомісячно з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання, або досягнення двадцяти трьох річного віку. На підставі наведеного та

Outcome: approved