Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить усунути порушення її права власника на квартиру за адресою [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на житло у вказаній квартирі. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свій позов, суду пояснила, що вказує, що їй належить на праві приватної власності квартира за адресою [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу від 17.05.1994 року, який посвідчений держаним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрований в реєстрі № 3789. Право приватної власності зареєстровано у встановленому законом порядку. В зазначеної квартирі зареєстрована вона, як власниця, та її онук [PERSON], якого вона прописала у 1995 році. Після закінчення Дніпропетровського медичного інституту в 2008 році, він забрав всі свої речи і виїхав жити до Росії, тобто в зазначеній квартирі він не проживає біль ніж півроку без поважної причини, зараз місто його знаходження їй не відомо. Факт не проживання відповідача у вищевказаному будинку з 2008 року по теперішній час підтверджується актом від 06 листопада 2016 року, складеного працівниками КП «Трубник», за участю сусідів. Реєстрація відповідача у належної їй квартирі ущемляє її права, як власника на право володіння, користування та розпорядження власністю. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування на розпорядження своїм майном. Позивачка, на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у її житловому будинку за вищевказаною адресою, та зняти його з реєстраційного обліку. Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, які містяться у справі, у заочному порядку, у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] належить позивачки на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 17.05.1994 року, який посвідчений держаним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрований в реєстрі № 3789. Право приватної власності зареєстровано у встановленому законом порядку. В зазначеної квартирі зареєстрована позивачка, як власниця, та її онук [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 1174 від 24.05.2016 року, виданою виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, Дніпропетровської області. Факт не проживання відповідача у вищевказаної квартирі з 2008 року по теперішній час підтверджується актом від 06 .11.2014 року, складеного працівниками житлової організації КП «Трубник», за участю сусідів [PERSON] і [PERSON] Свідки [PERSON] і [PERSON] суду пояснив, що відповідач, будучи онуком позивачки, проживав у її квартирі до 2008 року, він навчався у м. Дніпропетровському медичному університеті. У 2008 році вони бачили його в останній раз, він зібрав свої речі. Зі слів позивачки він уїхав жити до Росії. Суд враховує, що реєстрація відповідача у квартирі позивачу ущемляє її права, як власника будинку, на право володіння, користування та розпорядження власністю. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючі зібрані докази, суд вважає, що відповідач не проживає у вищевказаної квартирі без поважних причин з 2008 року, та перешкоджає позивачки належним чином використовувати свої право власника. Суд вважає слід усунути перешкоди позивачки у користуванні власністю, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за вищевказаною адресою, що є підставою його зняття з реєстрації.

Outcome: approved