Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що, вона є бабусею малолітньої [PERSON], [INFO], мати якої померла, а батько - відповідач [PERSON] по відношенню до дитини батьківської турботи не виявляє, ухиляється від утримання та виховання дитини, на підставі чого, діючи в інтересах малолітньої онуки, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки, [PERSON] В судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду нотаріально посвідчену заяву, у якій зазначив, що, позов визнає, та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ст.171 СК України думку дитини не заслухано, через вік останньої. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради висловила думку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача. Залучений судом до участі у справі прокурор в судовому засіданні зазначив, що, позовні вимоги позивача вважає обґрунтованими, з урахуванням того, що дійсно, в ході розгляду справи встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Вислухавши позивача, представника третьої особи, думку прокурора, та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.258 СК України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до положення ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 18.08.2014р. Амур-Ніжньодніпровським ВДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [INFO] померла матір малолітньої [PERSON] - [PERSON]. Згідно Висновку, наданого 18.02.2015р. Виконавчим комітетом Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради, після смерті матері малолітня [PERSON] знаходиться на утриманні бабусі - позивачки [PERSON] При цьому, батько дитини - відповідач [PERSON], після смерті матері дитини, вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, батьківської турботи до дитини не виявляє. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001р., сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 вищевказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до положення ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, наданих у п.16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, за час проживання малолітньої [PERSON] із бабусею, батько дитини - відповідач [PERSON] батьківської турботи до доньки не виявляв, життям дитини не цікавився, забезпечення інтересів дитини та її вихованням - не здійснював. Як зазначено у вищевказаному Висновку Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки - малолітньої [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд, приходить до висновку, що, відповідач, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом батьківські обов'язки щодо виховання доньки, тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов'язками, а саме: не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не створює належних умов для розвитку природних здібностей доньки, не проводить медичного догляду дитини, не готує дитину до самостійного життя. Встановивши, таким чином, факт самоусунення відповідача від виховання доньки, суд дійшов висновку, що, позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в частині позбавлення відповідача батьківських прав. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на користь позивача, суд приходить до висновку, що, вказані позовні вимоги є необґрунтованими, на підставі того, що, аліменти стягуються на користь опікуна дитини, яким на час розгляду даної цивільної справи позивач не являється. При цьому, орган опіки та піклування у встановленому законом порядку з поданням щодо призначення позивачки опікуном малолітньої [PERSON] не звертався. З урахуванням вищевикладеного суд,

Outcome: partial