Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є її колишнім зятем, який зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинковолодінні по [ADDRESS]. З 2014 року відповідач не проживає у будинку позивачки, з того часу місце його перебування невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, перешкоджає отриманню субсидії по оплаті комунальних послуг. Просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням. Позивачка у поданій до суду заяві позов підтримала і просила його задовольнити, справу розглянути у її відсутності, не заперечувала щодо заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, письмові показання свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що відповідач, як колишній член сім'ї позивачки - власника будинковолодіння по [ADDRESS] - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з 2014 року. При цьому відповідач не знявся з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси позивачки, як власника житла. Вказані обставини підтверджуються поданими до суду письмовими показаннями свідка [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: довідкою Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 05.10.2016р. №1656 про склад сім'ї, у якій зазначено, що відповідач зареєстрований, але не проживає за вищевказаною адресою; довідкою Загвіздянської сільської ради об'єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області від 01.10.2018р. №1752 про склад сім'ї, у якій зазначено, що відповідач зареєстрований але не проживає за вищевказаною адресою; довідкою Загвіздянської сільської ради об'єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області від 01.10.2018р. №1753, у якій зазначено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає більше чотирьох років; рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04.10.2016р. справа №352/1204/16-ц з якого вбачається, що відповідач з січня 2014 року проживає окремо від дочки позивачки. Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Як зазначено в статті 55 Конституції України - права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 319 та ч.1 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 16 листопада 2016р. у справі №6-709цс16, згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житловим приміщенням по [ADDRESS]. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved