Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 квітня 1977 року вона уклала шлюб з відповідачем, під час перебування в якому вони та їх син [PERSON], отримали для проживання малосімейну квартиру [ADDRESS]. 18 жовтня 1994 року позивачка розірвала шлюб із відповідачем, однак продовжували весь час проживати однією сім'єю, вести спільне господарство, а саме: піклувались одне про одного, дбали про матеріальне забезпечення сім'ї роботою, коштами, харчуванням, лікуванням тощо. У 2007 році, продовжуючи проживати однією сім'єю, позивачка з відповідачем вирішили продати квартиру та придбати у власність для проживання частину житлового будинку. 01 березня 2007 року були вчинені правочини із продажу квартири та одночасно вони придбали 2/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних побутових будівель за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу 2/5 частин житлового будинку був оформлений лише на відповідача, але відповідно до п. 4.9 Договору дружина Покупця, тобто позивачка, у своїй заяві, дає згоду на купівлю вказаної частини житлового будинку, яка буде об'єктом права спільної сумісної власності. Право власності на 2/5 частин будинку було зареєстроване за відповідачем 05 березня 2007 року. Оскільки після розірвання шлюбу сторони весь час проживали однією сім'єю, то 25 травня 2007 року позивачка з відповідачем повторно уклали шлюб. 23 травня 2007 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми були встановлені долі співвласників будинку [ADDRESS], а саме за відповідачем визначено 57/100 ідеальних частин. Виділено в натурі [PERSON] приміщення в будинку А1, надвірні споруди та визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,0775 га, відповідно до якого [PERSON] була виділена ділянка під належною йому частиною житлового будинку та іншими господарчими будівлями загальною площею 0,03559 га з відступом від правої межі на 4,2 метри. Право власності за договором з урахуванням рішення суду було зареєстроване 09 липня 2007 року. 11 липня 2007 року рішенням Сумської міської ради №690-МР [PERSON] була надана у власність 2/5 частин земельної ділянки площею 0,0775 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий 30 серпня 2007 року. У жовтні 2010 року відповідач під час сімейної сварки заподіяв позивачці тілесних ушкоджень середньої тяжкості та був притягнутий до кримінальної відповідальності. Після цього випадку, через погіршення відносин між ними, відповідач заперечує факт того, що будинок придбавався у спільну сумісну власність, за спільні кошти, та що на момент придбання будинку сторони проживали однією сім'єю. Посилаючись на вказані обставини, просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачки та відповідача з 01 січня 2004 року по день звернення з позовом, визнати спільною сумісною власністю 57/100 частин житлового будинку А1 за адресою: [ADDRESS], визнати спільною сумісною власністю 2/5 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0775 га, за зазначеною адресою. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов частково, підтвердивши обставини, викладені у позовній заяві, та просили встановити факт проживання однією сім'єю по 25 травня 2007 року, тобто по дату реєстрації шлюбу з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, підтвердив ту обставину, що не дивлячись на те, що він з позивачкою розірвали шлюб, вони продовжували проживати однією сім'єю, спільно придбали частину будинку, на придбання якого не вистачало коштів, а тому був оформлений кредит. Що стосується земельної ділянки, то він не заперечує, що позивачка має право на неї, проте вважає, що законних підстав для цього немає. Також підтвердив, що під час сварки мав місце випадок, коли він стверджував, що позивачка не має права на будинок, у якому вони проживають. Вислухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 30 квітня 1977 року уклали шлюб, який був зареєстрований міськвідділом РАЦС м. Суми (а.с. 16). 18 жовтня 1994 року шлюб розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу на а.с. 18. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом також встановлено, що позивачка з відповідачем продовжувала проживати разом з ним однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], а в подальшому з 16 березня 2007 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28-30), тобто перебувала з [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках. Обоє проживали разом однією сім'єю за зазначеною адресою, вели спільно господарство, піклувалися один про одного. Факт проживання однією сім'єю підтвердив в судовому засіданні відповідач [PERSON], а також підтверджується фотокартами (а.с. 41-44), з яких вбачається, що позивач і відповідач спільно відпочивали, проживали у квартирі тощо. У суду не має підстав ставити під сумнів вказані докази, та вони не заперечувались відповідачем. 25 травня 2007 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб на а.с. 31. Оскільки з 25 травня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, тому підлягає визнанню факт їх перебування у фактичних шлюбних відносинах у період з 01 січня 2004 року по 24 травня 2007 року. Відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 2007 року придбав 2/5 частин жилого будинку з надвірними, господарчими та побутовими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 26) та копією технічного паспорту (а.с. 35-38). З рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2007 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Сумської міської ради, встановлені долі співвласників будинку [ADDRESS], а саме [PERSON] встановлено 57/100 ідеальних частин та виділено в натурі приміщення будинку А1 з надвірними спорудами (а.с. 32-33). Крім того з державного акту на право власності на земельну ділянку вбачається, що на підставі рішення Сумської міської ради від 11 липня 2007 року № 690-МР за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 39). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З п. 1 ст. 120 ЗК України вбачається, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року земельна ділянка одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди, у відповідності до ст. 120 ЗК України. Виходячи з зазначеного, та враховуючи те, що факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу сторін у період з 01 січня 2004 року по 24 травня 2007 року знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, те, що передача частини земельної ділянки у власність [PERSON] мала місце вже після придбання частини будинку, а також те, що відповідач висловлював заперечення щодо права позивачки на спільне майно, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки і в частині визнання спільною сумісною власністю 57/100 частин житлового будинку А1 за адресою: [ADDRESS], та 2/5 частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: partial