Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.10.2014 вона з відповідачем зареєстрували шлюб в відділі ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області, за актовим записом № 3195. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка зрозуміла, що вона з відповідачем не можуть жити разом, так як в них різні погляди на спільне сімейне життя, між ними зникли взаємопорозуміння та повага. Сім'я розпалась і подальше її збереження не можливе. В зв'язку з цим просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи згідно наявного повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив: Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 7) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва про народження, подружжя має дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Спільне життя не склалось. Фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім'ї. Наданий сторонам строк для примирення до позитивних результатів щодо збереження шлюбу і покращення взаємовідносин - не призвів. Причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що дійсними причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 110-112 СК України. Статтею 235 п.8 ЦПК України визначено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, а отже, вимога позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища «[PERSON]» є законною та підлягає задоволенню.. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а отже з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачені нею судові витрати з оплати судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved