Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просила стягнути з відповідача на її користь 221870,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2015 року становить 4701427,63 гривень, що включає: 117891,13 доларів США боргу за весь час прострочення; 3% річних з простроченої суми 17188,50 доларів США; 15 % річних за прострочений строк - 85942,63 доларів США. Скасувати заборону на відчуження об,єкту нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об,єктів нерухомого майна на підставі договору іпотеки номер 14-10-143-38 від 07 липня 2005 року; стасувати припис про реєстрацію обтяження у державному реєстрі іпотек згідно договору іпотеки номер 14-10-143-38 від 07 липня 2005 року, предметом якого є об,єкти нерухомого майна - житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS]; скасувати заборону на відчуження об,єкту нерухомого майна нежитлового приміщення номер 1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в літері А, цокольний поверх, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об,єктів нерухомого майна на підставі договору іпотеки номер 14к-10-143-40 від 07 липня 2005 року; скасувати запис про реєстрацію обтяжень у Державному реєстрі іпотек згідно договору іпотеки номер 14-10-143-40 від 07 липня 2005 року, предметом якого є об,єкт нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення за номером 1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в літері А, цокольний поверх. Позивачка посилалась на таке: 07 липня 2005 року між АКБ «Меркурій» та [PERSON] був укладений договір на кредитну лінію номер 14-10-14П-35 про надання кредиту в іноземній валюті в сумі 361400 доларів США строком до 06 липня 2010 року. В якості забезпечення договору було укладено три договори іпотеки щодо нерухомого майна, що було спільною сумісною власністю позичальника та позивачки та укладалися за її згодою. Договір іпотеки номер 14-10-143-38 від 07 липня 2005 року між АКБ «Меркурій» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємельяновим К.В. за реєстровим номером 494. В переданий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований за земельній ділянці площею 1049 кв. метрів. Також передана в заставу земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,1049 гектара. Договір іпотеки номер 14-10-143-40 від 07 липня 2005 року посвідчено тим же нотаріусом за реєстровим номером 496. В заставу передано нежиле приміщення номер 1 за адресою: [ADDRESS] цокольний поверх загальною площею 103,2 кв. метрів. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костенко Т.А. за реєстром номер 5376. Договір іпотеки номер 14-10-143-39 від 13 липня 2005 року між відповідачем та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 510. В заставу передано земельну ділянку площею 0,4500 га за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2002 року. [PERSON] помер [INFO] року. Даний кредит був погашений вже після смерті чоловіка. Відповідно до довідки, виданої відповідачем у період з 08 серпня 2006 року по 30 липня 2010 року було погашено кредит в сумі 328945,00 доларів США та сплачено проценти за користування кредитом в розмірі 117891,13 доларів США. З 08 серпня 2006 року по 20 вересня 2010 року позивачка сплачувала кредит та проценти за користування кредитом, проте розрахунок проводився через рахунок померлого [PERSON] Проте АКБ «Меркурій» не закрив рахунки [PERSON] та не проінформував позивачку про наслідки смерті її чоловіка в площині кредитних відносин. Позивачка вважала. Що вона сплачує тіло кредиту та проценти, що не були сплачені її чоловіком за життя. На звернення позивачки були видані виписки банку про рух коштів на рахунку та позивачка дізналася про те. що її права порушено, а саме: в період після смерті чоловіка нею сплачено проценти за користування кредитом у розмірі 117891,13 доларів США. 28 листопада 2013 року позивачка звернулася до відповідача з претензією про повернення незаконно стягнутих коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу. Три проценти річних з простроченої суми та 15% річних за прострочений строк. До цього часу відповідач не повернув їй кошти. Позивачка до судового засідання не з,явилася, просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суджу із заявою та просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив застосувати строки позовної давності з посиланням на таке: після смерті позичальника [INFO] року перший платіж із погашення нарахованих процентів був здійснений 28 серпня 2006 року, останній платіж - 20 вересня 2010 року. Таким чином, момент вчинення вказаних правочинів співпадає з моментом, коли платник довідався або міг довідатися про порушення свого права з підстав, що викладені у позовній заяві або про особу, яка його порушила. Позовна заява подана після спливу трьох років, в межах яких позивачка може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав: 07 липня 2005 року між АКБ «Меркурій» та [PERSON] був укладений договір на кредитну лінію номер 14-10-14П-35 про надання кредиту в іноземній валюті в сумі 361400 доларів США строком до 06 липня 2010 року. В якості забезпечення договору було укладено три договори іпотеки щодо нерухомого майна, що було спільною сумісною власністю позичальника та позивачки та укладалися за її згодою. Договір іпотеки номер 14-10-143-38 від 07 липня 2005 року між АКБ «Меркурій» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємельяновим К.В. за реєстровим номером 494. В переданий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований за земельній ділянці площею 1049 кв. метрів. Також передана в заставу земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,1049 гектара. Договір іпотеки номер 14-10-143-40 від 07 липня 2005 року посвідчено тим же нотаріусом за реєстровим номером 496. В заставу передано нежиле приміщення номер 1 за адресою: [ADDRESS] цокольний поверх загальною площею 103,2 кв. метрів. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костенко Т.А. за реєстром номер 5376. Договір іпотеки номер 14-10-143-39 від 13 липня 2005 року між відповідачем та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 510. В заставу передано земельну ділянку площею 0,4500 га за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2002 року. [PERSON] помер [INFO] року. У судовому засіданні встановлено, що кредит позивачкою був погашений вже після смерті чоловіка. Відповідно до п.10.1 Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої Постановою НБУ номер 492 від 12 листопада 2003 року поточні рахунки клієнтів банків закриваються у разі смерті власника рахунку - фізичної особи - за зверненням спадкоємця. Проте відповідач не закрив рахунки [PERSON] та не проінформував позивачку про наслідки погашення кредиту за вказаних обставин. Беручи до уваги, що позивачка мала лише довідку відповідача номер 846/14-10-1 від 30 липня 2010 року про те, що з 08 серпня 2006 року зобов,язання за договором на кредитну лінію номер 14-10-14П-35 від 07 липня 2005 року фактично виконує позивачка та нею погашено всього 446836,13 доларів США, позивачка вважала. Що сплачує тіло кредиту та проценти, що не були сплачені її чоловіком за життя. Відповідачем на звернення позивачки було видано виписку про рух коштів на рахунку від 19 листопада 2013 року та саме з цього моменту позивачці стало відомо про порушене її право. Таким чином, до суду позивачка звернулася у межах трирічного строку позовної давності. З вказаної довідки вбачається, що в період часу з 08 серпня 2006 року по 30 липня 2010 року позивачкою сплачено проценти за користування кредитом в сумі 117891,13 доларів США. 28 листопада 2013 року позивачка звернулася до відповідача з вимогою про повернення незаконно стягнутих грошових коштів, але до цього часу вказана сума їй не повернута. Листом від 10 липня 2014 року відповідачем відмовлено у задоволенні вимог позивачки. У відповідності до ст.. 608 ЦК України зобов,язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов,язаним з його особою і у зв,язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до п.20.1 Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої постановою НБУ номер 492 від 12 листопада 2003 року поточні рахунки клієнтів банків закриваються у разі смерті власника рахунку - фізичної особи - за зверненням спадкоємця. Відповідно до ст.. 1282 ЦК України спадкоємці зобов,язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ номер 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов,язань за кредитним договором у випадку смерті боржника /позичальника/за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке: з урахуванням положень ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов,язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов,язання фактично не пов,язані з особою позичальника і не можуть присуджуватись до сплати спадкоємцями. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов,язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ номер 5 від 30 березня 2012 року» Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та позивач просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. У відповідності до п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України номер 14 від 18 грудня 2009 року» Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і у порядку, встановлених законом. Відповідачеві було відомо про смерть позичальника, але в період з 08 серпня 2006 року по 30 липня 2010 року відповідачем нараховувались проценти за користування кредитом. Загальна сума сплачених процентів за користування кредитом становить 1217891,13 доларів також підтверджується довідкою Філії АТ Банк «Меркурій» в місті Києві номер 846/14-10-1 від 30 липня 2010 року. Таким чином, позивачкою було сплачено кошти в сумі 117891,13 доларів США, яких вона не мала сплачувати. Відповідно до вищезазначеного, вказану суму як незаконно отриману відповідач має повернути позивачеві. 28 листопада 2013 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про повернення суми з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, три проценти річних з простроченої суми та 15 відсотків річних за прострочений строк. Відповідач відмовився повернути вказану суму. Крім того, в забезпечення договору на кредитну лінію номер 14-10-14П-35 від 07 липня 2005 року були укладені три договори іпотеки щодо нерухомого майна, що було спільною сумісною власністю позичальника та позивачки та укладалися за її згодою, а саме: договір іпотеки номер 14-10-143-38 від 07 липня 2005 року між АКБ «Меркурій» та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером 494. В заставу переданий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 1049 кв. метрів, Також передана в заставу земельна ділянка площею 0,1049 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: на [ADDRESS]. Договір іпотеки номер 14-10-143-40 від 07 липня 2005 року між АКБ «Меркурій» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємельяновим К.В. за реєстровим номером496. В заставу передано нежитлове приміщення номер 1 за адресою: [ADDRESS] цокольний поверх загальною площею 103,2 кв. метрів. Договір іпотеки номер 14-10-143-39 від 13 липня 2005 року укладений між АКБ «Меркурій» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ємельяновим К.В. за реєстровим номером 510 в заставу передано земельну ділянку площею 0,4500 га, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивачкою виконані зобов,язанні за кредитним договором, але відповідачем не знято заборону відчуження з даних об,єктів та іпотека не припинена. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов,язки відповідно до договору. У відповідності до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу /депозиту/ одна сторона /банк/, що прийняла від другої сторони /вкладника/ або для неї грошову суму, що надійшла, зобов,язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та у порядку, встановлених договором. Відповідно до ст..1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховується від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню в рахунку вкладника з інших підстав. Відповідно до п.1.1 Договору на кредитну лінію номер 14-10-14П-35 про надання кредиту в іноземній валюті від 07 липня 2005 року передбачена відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 15% річних. Таким чином, сума основного боргу відповідача за період з 30 липня 2010 року с становить 117891,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2015 року становить 2498113,04 гривень. 15% річних за прострочений строк з 31 липня 2010 року по 26 червня 2014 року складає 86649,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2015 року становить 1836113,08 гривень. Три проценти річних складають за період з 31 липня 2010 року по 26 червня 2014 року 17329 доларів США, що за курсом НБУ складає 367201,51 гривень. Загалом сума, яку має сплатити АТБ «Меркурій» складає 221870,11 доларів США або 4701427,63 гривень. Таким чином, суд вважає позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 533, 608, 625, 631, 1058, 1061, 1282 ЦК України,

Outcome: approved