Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтуванні позову посилалася на те, що вона з 07.12.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , який рішенням Новомосковського міського суду від 18.12.2003 року розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач. На даний час донька навчається в Інституті прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого на першому курсі денної форми навчання. Оскільки, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання, тому позивачка просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, а у випадку продовження навчання до досягнення нею 23-х років. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Справу просила слухати за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07.12.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новомосковського міського суду від 18.12.2003 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 24.03.2004 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №61(а.с.7). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається в Інституті прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого на першому курсі денної форми навчання, що підтверджується довідкою №1663 від 12.12.2019 року(а.с.10). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, яка зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до абз.3 ч. 2 ст.3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Таким чином, як мати, так і батько мають рівні обов`язки щодо утримання та виховання дитини незважаючи на те, що один з батьків проживає окремо. Дослідивши матеріали справи, суд вважає стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на особу відповідного віку на період навчання [PERSON] , [INFO] , до закінчення навчання в Інституті прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, а у разі продовження навчання до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років, починаючи стягнення з 08.05.2020 року. Також з відповідача підлягає стягненню 840,80 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: approved