Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.01.2014 р. розірвано шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1471. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26.12.2013 р. Після рішення суду батько дитини сплачував аліменти на дитину по 1000 грн. добровільно, лише останній рік по 2000 грн. на місяць. Іноді порушував нашу домовленість і платив в період карантинних мір по 1500 грн. Цих сум явно не хватало для нормального забезпечення дитини. На даний час матеріальний стан відповідача, як стало відомо позивачці, змінився, з 2017 р. він почав регулярно виїжджати на заробітки до Польщі. На даний час маю вид на проживання в Польщі та офіційну роботу, де заробітна плата становить біля 24000 грн. Тому позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з частини з заробітку на тверду грошову суму та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до повноліття дитини. Позивачка, повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив чи заперечення проти позову суду не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.01.2014 р. розірвано шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1471. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26.12.2013 р. Згідно позову відповідач добровільно сплачував аліменти на дитину в розмірі 1000 грн. на місяць, останній рік - 2000 грн. на місяць, та лише в період карантинних мір - 1500 грн. За змістом ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Поряд з цим всупереч положенням ст.ст. 12, 81, 84, 177 ЦПК України позивачка не надала належних, переконливих і допустимих доказів на підтвердження підстав для зміни розміру аліментів. Позивачкою також не наданий розрахунок розміру аліментів, який нараховується державним виконавцем згідно ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Також не надано належних доказів того, що після ухвалення попереднього рішення відбулися такі зміни, які впливають на зміну розміру аліментів, а саме змінився матеріальний або сімейний стан, погіршився або поліпшився стан здоров`я позивачки, відповідача чи дитини. Ураховуючи зазначене суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed