Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27 травня 2016 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON]. Оскільки відповідач не виконує належним чином свій обов'язок по сплаті аліментів, утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2017 року становить 19 377,00 грн. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 20 680,00 грн., пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 3 841,02 грн., додаткові витрати по 500,00 грн. на місяць та судові витрати. Заявою від 17 листопада 2017 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача лише заборгованість по сплаті аліментів та неустойку станом на 01 серпня 2017 року. В судове засідання позивачка не з»явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належно, подав заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2014 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2016 року вказаний шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до Довідки про місце проживання та склад сім'ї №5483 від 13.07.2017 року, малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. За позовом [PERSON] 27 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області вирішив стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], кімн. 45 на користь [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-рахунку по аліментах №29552 від 05 липня 2017 року, відповідач заборгував позивачці 19 377,00 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погасив утворену заборгованість, позивачка звернулась до суду. Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного. Одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Отже, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Цей обов'язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Отже, така відповідальність може бути застосована лише за наявності вини боржника, яку необхідно довести. Тобто, якщо заборгованість виникла з незалежних від останнього обставин (хвороба, помилка бухгалтера, фактична неможливість здійснювати виплати з інших поважних причин), пеню на неї нараховувати не можна. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Самі такі правові висновки щодо обчислення розміру неустойки /пені/ викладені в постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-2696цс15 та від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16. В даному випадку суд виходить з того, що наявна вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментах, оскільки він був обізнаний про рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, зобов'язаний був його виконувати самостійно, однак свій обов'язок не виконав. Заявлена позивачем сума заборгованості по аліментах станом на 01 серпня 2017 року у розмірі 20680,00 грн. підтверджена належними доказами, та визнається відповідачем. Крім того, [PERSON] надала суду розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів, яка визначена нею в сумі 3 841,02 грн. [PERSON] проти стягнення з нього пені у вказаному розмірі не заперчеував. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved