Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить: встановити стягнення аліментів з відповідача в її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з проведення індексації відповідно до закону. В позовній заяві позивачка зазначила, що 21.04.2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб в Городенківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні і утриманні. До реєстрації шлюбу та після реєстрації шлюбу позивачка з відповідачем проживали на квартирі в м. Городенка до грудня 2018 року. Відповідач їздив за кордон на роботу, а в квітні місяці 2019 року відповідач покинув позивачку та сина і переїхав проживати до своїх батьків в м. Кропивницький Кіровоградської області. Фактично з січня 2019 року позивачка з відповідачем спільно не проживають, не спілкуються і не підтримують зв`язків і за цей час відповідач не надає позивачці в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] та на його виховання. За цей період відповідач двічі передав подарунки з солодощами та вислав по 200 грн. Зважаючи на те, що відповідач фізично здоровий, не хворіє, інших утриманців (дітей) на утриманні не має, позивачка вважає, що він має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання сина для нормального забезпечення його фізичного розвитку. В зв`язку із тим, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання сина. Вона вимушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів в примусовому порядку. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. В позовній заяві позивачка просить справу про стягнення аліментів слухати без її присутності, свої позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого згідно інформації виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького № 619/42-0524 від 31.01.2020, - [ADDRESS] , в судові засідання призначені по справі на 07.05.2020 та 24.06.2020 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Однак, до суду повернулися поштові конверти без вручення із відмітками укрпошти «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», «за кордоном», «абонента немає в місті (зі слів матері)». Крім того, про розгляд справи 07.05.2020 та 24.06.2020 відповідач [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області, про причини неявки суд не повідомив та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Також, відповідачем не подано відзив на позовну заяву. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 21.04.2018 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області вбачається, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21 квітня 2018 року у Городенківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 28. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.07.2018 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області доводиться, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З копії довідки № 188 про реєстрацію місця проживання особи від 30.07.2018 виданої державним реєстратором Городенківської міської ради Пенькна О.С. стверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] . Копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2616-1699043-2018 від 08.06.2018 доводиться, що позивачка зареєстрована по [ADDRESS] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Дана стаття не передбачає стягнення аліменів у часті з проведення індексації. Аліменти індексуються тільки в твердій грошовій сумі встановленої судом або договором між батьками. Це правило встановлює ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України. На підставі вищенаведеного, враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відмовити в частині врахування індексації у зв`язку з тим, що ст.183 СК України не передбачає індексацію при стягненні аліментів у частці. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася в суд з позовом 24.01.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial