Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 03.09.2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені з часу переїзду відповідача на інше місце мешкання, з 09.04.2018 року, спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне «Панесенко». Ухвалою судді від 20 червня 2018 р. відкрито провадження по справі, підготовче засідання призначено на 16 липня 2018 р. В підготовче судове засідання сторони не зявилися, у звязку із чим ухвалою суду від 16 липня 2018 р. розгляд справи призначено на 14 серпня 2018 р. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні рекомендовані повідомлення в матеріалах справи. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 4\~ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 вересня 2011 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який зареєстровано Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 90, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 099366 від 03.09.2011 року. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 212797 від 28.12.2012 року, актовий запис № 347, яка відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання або перебування фізичної особі проживає разом з позивачем за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Гоголя, 25. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого\~ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов, суд враховує, що дитина проживає з позивачем, майновий спір між сторонами відсутній. У відповідності з\~ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона, згідно наданої заяви, після реєстрації розірвання шлюбу має право змінити прізвище на дошлюбне «Панасенко». Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша\~статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в зв'язку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved