Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що в 2018 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а сама позивач потребує допомоги від чоловіка. Вважає, що чоловік має можливість надати матеріальну допомогу на її утримання, так як він фізично здоровий. На його утриманні немає непрацездатних батьків та дітей від іншого шлюбу. Крім того відповідач має постійне місце роботи. Просить стягувати з відповідача на її утримання аліменти в розмірі ј частки від його доходу щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги змінила і просить стягнути на її утримання аліменти в розмірі 1/5 частини від доходу відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгялд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частки від його доходу, щомісячно і до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Так, свідоцтвом про шлюб (а.с. 6) зазначається, що сторони з 04.08.2018 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7) судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області, за № 660 від 19.06.2019 р.(а.с. 8) встановлено, що на утриманні [PERSON], [INFO], перебуває її син [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. У відповідності з ч.ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає дитина, є підставою для задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в частці від доходу до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, оскільки позивачка не має доходу і потребує матеріальної допомоги від чоловіка, який є працездатним, має стабільний заробіток і має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України на відповідний рахунок необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved