Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею особового рахунку квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою від 22.08.2013 року зареєстроване місце проживання [PERSON] та [PERSON], але ні відповідач, ні його дружина, [PERSON] там жодного дня не проживали, оплату за комунальні послуги не здійснювали. Зазначає, що не зважаючи на те, що за договором дарування квартира № 22 перейшла у її власність від відповідача, останній залишається фактично її користувачем, оскільки не знявся з реєстрації за місцем знаходження квартири. За таких обставин, вона змушена постійно нести додаткові витрати по утриманню свого майна, шляхом внесення значної суми коштів до бюджету у виді плати за користування квартирою, витрат по утриманню будинку та прибудинкової території, а також за надання послуг з енергопостачання, газопостачання, водопостачання, водовідведення та ін., оскільки відповідач вважається особою як такою, що фактично продовжує користуватись квартирою, хоча виїхав до іншого населеного пункту на постійне місце проживання, при цьому не знявся з реєстрації за місцем знаходження вказаної квартири, що тягне за собою негативні правові наслідки для неї. Вказує на те, що на даний час відповідач проживає зі своєю дружиною за адресою: [ADDRESS], де і мають намір зареєструвати своє місце проживання. Виходячи з того, що він в добровільному порядку не бажає зняти місце реєстрації проживання за адресою: [ADDRESS], вона змушена була звернутися з відповідними документами до Відділу (Центру) надання адміністративних послуг Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в чому їй усно було відмовлено в зв'язку з відсутністю паспорту останнього. Звертає увагу суду на те, що враховуючи вищевикладене та існуючі обставини даної справи, вважає, що її права як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту. У зв'язку з чим звертається з даним позовом до суду. Представник позивачки в судовому засіданні вимоги підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надіслав телеграму згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Статті 10, 11 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається змісту статті 31 ЦПК України, що сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Крім того, положення статті 27 ЦПК України кореспондується із статтею 174 ЦПК України, яка визначає, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вже зазначалося вище, відповідачем на адресу суду надіслано телеграму зі змісту якої, зокрема вбачається, що він підтримує позов позивачки в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Виходячи зі змісту зазначеної телеграми відповідача, суд визнає її заявою про визнання позову в розумінні ст. 174 ЦПК України. Судом встановлено, що зазначена заява відповідача не суперечить вимогам чинного законодавства України та не порушує права, свободи чи інтереси як сторін так і інших осіб. Враховуючи вищевикладене, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про можливість прийняття заяви відповідача про визнання позову та необхідність задоволення позову позивачки в повному обсязі. Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову позивачки, на користь останньої з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн., згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст. 41 Конституції України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 328, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved