Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення її дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] у шлюбі з відповідачем народилася дитина [PERSON] . Батьком дитини є відповідач. Тривалий час подружжя не проживає разом, син проживає разом з матрі`ю. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, є особою з інвалідністю, жодних доходів не отримує. Відповідач є працездатним і він може за станом здоров`я сплачувати аліменти або надавати допомогу на її утримання, як матері дитини. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ј частки всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка та представник позивача в судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Не надав відзив на позовну заяву у строк, вказаний в ухвалі про відкриття провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у заочному порядку. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 05.08.2015 року ( а.с. 9). Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . ( а.с.8). Відповідно до довідки про склад сім`ї з місця реєстрації від 06.07.2020 р. [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 22.10.2019 року позивачка має І групу інвалідності на строк до 01.11.2020 року ( а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання матері дитини в період догляду за дитиною до трьохрічного віку не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу утримання матері, з якою проживає дитина до трьохрічного віку. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Разом з тим ст. 182 СК України не встановлено мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись на утримання матері дитини, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб. А тому ця вимога не відповідає вимогам закону і в її частині позов задоволенню не підлягає. Суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для матері дитини, з якою проживає дитина, в період догляду за дитиною до трьохрічного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривні 80 копійок. На підставі ст. ст. 80, 84, 91 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial