Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку,господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,14 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] Земельні ділянки були виділені спадкодавцю на підставі рішення Виконкому Старокотельнянської сільської Ради народних депутатів від 25 червня 1993 року. Вона є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна. Інші спадкоємці першої черги, у встановленому законом порядку, від спадщини відмовились. Але вона не може реалізувати своє право на спадкові земельні ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця).Просила визнати за нею право власності на земельні ділянки, як на спадщину за законом. В судове засіданні позивач та її представник не з'явились, направили заяву про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] року помер чоловік позивачки- [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,14 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] Земельні ділянки були виділені спадкодавцю на підставі рішення Виконкому Старокотельнянської сільської Ради народних депутатів від 25 червня 1993 року. Вона є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна. Інші спадкоємці першої черги, у встановленому законом порядку, від спадщини відмовились. Але вона не може реалізувати своє право на спадкові земельні ділянки, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень », згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна,я ке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України,н абувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,14 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,22 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану [ADDRESS] оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до клопотання позивачки понесені нею судові витрати при подачі позову суд на її користь з відповідача не стягує.

Outcome: approved