overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.10.1982 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюб існує формально, примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами 30 жовтня 1982 року укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 01.03.2016 серії І-КГ № 103222, актовий запис № 22. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.10.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1692. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. З червня 2014 року сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Втрачені почуття любові та взаємоповаги, шлюб існує формально, подальше збереження сім'ї не можливе, оскільки суперечить її інтересам та інтересам дітей. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Зазначила, що не бажає зберегти сім'ю. Відповідач в судове засіданні не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, висловив позицію про згоду на розірвання шлюбу з наведенням відповідних доводів. Заслухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами 30.10.2004 року укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 26.11.2015 року серії [NUMBER], актовий запис № 1692. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 11.01.2011 року серії [NUMBER], актовий запис № 79 та від 15.01.2008 року серії [NUMBER], актовий запис № 76. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 31 травня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, але спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливим, тому шлюб просить розірвати. Крім того, позивачка просить визначити місце проживання її неповнолітніх дітей разом з нею. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав . Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню чатково. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 травня 20080 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] [INFO].н. та сина [PERSON] [INFO] Спільне життя у позивача та відповідача не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім'ю, шлюбні відносини фактично припинилися, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Так, як сім'я розпалася та зберегти її неможливо, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В частині визначення місця проживання дітей, позов задоволенню не підлягає, оскільки спір про визначення місця проживання дітей відсутній. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після якої залишилося спадкове майно у вигляді дві третіх частини квартири [ADDRESS]. Позивачка є рідною донькою померлої і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги, інших спадкоємців немає. Через юридичну необізнаність позивачка вчасно не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття спадщини, просила суд надати її додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не з»явилася про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, при вирішенні позову покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст.1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою ст.1220 ЦК України . На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після якої залишилося спадкове майно. Позивачка є рідною донькою померлої і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги. Встановлено, що державний нотаріус Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Кравець А.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] в зв»язку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини. З постанови державного нотаріуса вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Судом було встановлено, що позивачка через юридичну необізнаність не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття нею спадщини. Враховуючи , що на день розгляду справи до нотаріальної контори ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги , суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини та надати її додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона 15 листопада 2014 року з відповідачем зареєструвала шлюб. Від спільного подружнього життя з відповідачем позивач народила доньку: [PERSON], [INFO]. Позивач з відповідачем мешкають окремо, добровільно надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється, малолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Тому, позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісяця з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання також не зявився, але надав до суду заяву в якій не заперечував проти позовних вимог, та просив розглянути справу без його участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який уклали вона 15 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке видане Виконкомом Губининської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 29. Сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 379, у якому батьками зазначено позивачку та відповідача. Згідно зі ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 84 ч.2, 4 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання, дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її становища. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даний час позивач ніде не працює, оскільки доглядає за дитиною донькою - [PERSON], 11 травня 2015 року, до досягнення нею трирічного віку і потребує матеріальної допомоги, яку працездатний відповідач їй в змозі надавати. Разом з тим, суд вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, враховуючи час звернення до суду починаючи з 03 червня 2015 року, у звязку зі знаходженням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років тобто до 11 травня 2018 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона 20 червня 2015 року з відповідачем зареєструвала шлюб. Від спільного подружнього життя з відповідачем позивач народила доньку: [PERSON], [INFO]. Позивач з відповідачем мешкають окремо, добровільно надавати матеріальну допомогу відповідач відмовляється, малолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Тому, позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісяця з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, але надав до суду заяву в якій не заперечував проти позовних вимог, та просив розглянути справу без його участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі з 20 червня 2015 року знаходяться у шлюбних відносинах, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке видане Дніпровським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 249. Сторони мають доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Дніпровським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 309, в яких батьками зазначені позивачка та відповідач. Згідно зі ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 84 ч.2, 4 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання, дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її становища. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даний час позивач ніде не працює, оскільки доглядає за дитиною донькою - [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку і потребує матеріальної допомоги, яку працездатний відповідач їй в змозі надавати. Разом з тим, суд вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, враховуючи час звернення до суду починаючи з 23 червня 2015 року, у зв'язку зі знаходженням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років тобто до [INFO]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 47 по вул.Польова в с.Трушки Білоцерківського району. В даному будинку зареєстрований також бувший чоловік позивачки відповідач [PERSON] З березня 2007 року відповідач у даному будинку не проживає без поважних причин, комунальні послуги не спрачує, житлом не цікавиться і претензій на нього не заявляє. Позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням на підставі ст.405 ч.2 ЦК України . В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок № 47 по вул. Польовій в с.Трушки Білоцерківського району належить позивачці [PERSON]В на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 листопада 2011 року, виданого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори, право позивачки на нерухоме майно зареєстровано в Білоцерківському МБТІ 14.12.2011 р. Згідно довідки Трушківської сільської ради в будинку зареєстровані та проживають позивачка по справі [PERSON] та її донька [PERSON], також у будинку зареєстрований відповідач [PERSON] З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 20.01.2012 р. їхній шлюб було розірвано. Відповідач проживав у будинку позивачки як член її сім»ї. З показів свідків [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що з березня 2007 року сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки, відповідач залишив вищевказаний будинок і пішов жити в будинок своєї матері за адресою с.Фурси Білоцерківського району вул..Леніна, 63 з того часу в будинку не з»являється, житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному будинку без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку № 47 по вул. Польовій в с.Трушки Білоцерківського району. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі за попередньою домовленістю були тимчасово зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON]В та їх неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], Данііл, Юлія, Анастасія, [PERSON]. З моменту реєстрації відповідачі в вказаній квартирі не проживали, квартплату і комунальні послуги не сплачували, житлом не цікавилися і претензій на нього не заявляли, реєстрація їм потрібна була лише для оформлення документів на отримання соціальної допомоги на дітей. В даний час місце перебування відповідачів невідоме. Позивачка просила в судовому порядку визнати відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням , як таких, що не проживають в ньому більше шести місяців без поважних причин. В судовому засіданні представник позивача згідно довіреності [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день і час розгляду справи належним чином повідомлялися у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі. Треті особи в судове засідання не з»явились про день та час розгляду справи належним чином були повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований бувший чоловік позивачки відповідач [PERSON] З червня 2013 року відповідач у даній квартирі не проживає , кварплату і комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться і претензій на нього не заявляє. Позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням на підставі ст.405 ч.2 ЦК України. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, покази свідків [PERSON],[PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № 41993 від 28.03.2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 24507832. В даній квартирі згідно довідки К ПБМР ЖЕК №6 зареєстрований відповідач по справі [PERSON], з 05.12.2008 року. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.03.2008 року, 13.07.2015 року їх шлюб було розірвано. Відповідач поселився у спірну квартиру зі згоди позивачки як член її сім»ї. З показів свідків [PERSON],[PERSON], судом встановлено, що з червня 2013 року сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки і їх шлюб було розірвано, відповідач в червні 2013 року залишив спірну квартиру і з того часу в цій квартирі не з»являється, житлом не цікавиться, де проживає на даний час ніхто не знає. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований також бувший зять позивачки відповідач [PERSON] З лютого 2014 року відповідач у даній квартирі не проживає, кварплату і комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться і претензій на нього не заявляє. Позивачка просила в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням на підставі ст.405 ч.2 ЦК України. В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.02.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області, зареєстровано в МБТІ 16.05.1996 року за № 11009 В даній квартирі згідно довідки К ПБМР ЖЕК №6 зареєстровані : дочка позивачки [PERSON] відповідач [PERSON], та неповнолітня внучка [PERSON], [INFO] З матеріалів справи встановлено, що з 05.10.2002 р. по 18.02.2014 р дочка позивачки перебувала у зареєстрованому шлюбі відповідачем по справі. Відповідач поселився у спірну квартиру зі згоди позивачки як член її сім»ї. З показів свідків [PERSON], [PERSON], судом встановлено, що з лютого 2014 року відповідач по справі та дочка позивачки припинили сімейно-шлюбні стосунки, відповідач залишив спірну квартиру , з того часу в цій квартирі не з»являється, житлом не цікавиться, місце його проживання не відоме. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved