Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що за час спільного проживання переконалися, що них відсутні спільні інтереси, крім неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з 2012 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження сімї не можливе. В судове засідання позивач не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Просить строк для примирення не надавати, оскільки в цьому немає необхідності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст. ст. 224-226 ЦПК України, суд визнав можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в матеріалах справи доказами в порядку заочного розгляду. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.05.2001 року в Булахівській сільській раді Козелецього району Чернігівської області, актовий запис №01. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюбні відносини припинили своє існування з 2012 року. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі, і приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved