Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, яким просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 628 VІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу громадянину [PERSON] земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Центральна, 1/3 на території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області», № 629-VІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу громадянину [PERSON] [PERSON] [PERSON] земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Центральна, 1/1 на території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області», № 630 VІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу громадянину [PERSON] земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Центральна, 1/2 на території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області», які прийняті 01.11.2013 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, просив суд його задовольнити з підставі зазначених у ньому. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню посилаючись на те, що оскільки за результатами розгляду звернення позивачки на адресу відповідача, було прийнято рішення про № 462 VІ від 22.02.2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] загальною площею 0,2000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в с. Фонтанка по вул. Центральна, 1-б та зобовязано останню замовити виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність. Позивачкою замовлено відповідний проект та подано його на затвердження Фонтанської сільської ради. 24.04.2013 року даний проект було затверджено рішенням ради № 503-VІ. Таким чином відповідачем передано, а позивачем отримано земельну ділянку необхідну для обслуговування існуючих будівель та споруд. Жодних скарг і заперечень від позивача, щодо розміру наданої земельної ділянки до Фонтанської сільської ради не надходило, прийняте рішення не оскаржено, та у судовому порядку не визнано неправомірним. 11.09.2013 року за результатами розгляду звернень [PERSON] К,О., [PERSON], [PERSON] було прийнято рішення про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва гаражів площею 0,0069 (кожному), тим же рішенням їх зобовязано замовити виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва індивідуальних гаражів та протягом року з моменту прийняття цих рішень подати проекти до затвердження до сільської ради. Прийняттю оскаржуємих рішень передувало розгляд заяв та вивчення матеріалів на постійній депутатській комісії Фонтанської сільської ради з питань землекористування, якою надано позитивний висновок про можливість задоволення клопотань [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки земельні ділянки по вул. Центральній 1/1,1/2, 1/3 у у власності та користуванні громадян або юридичних осіб не перебували та були вільними від забудови. Факт відсутності обєктів нерухомості підтверджено спільним актом обстеження земельних ділянок від 10.09.2013 року постійними депутатськими комісіями Фонтанської сільської ради. Крім того проекти землеустрою про виділення земельних ділянок були погоджені відділом містобудування та архітектури Комінтернівської районної державної адміністрації та Управлінням Держземагенства у Комінтернівську районі Одеської області. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивачки виходячи з такого. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] є власником будівлі контори з службовими будівлями та господарчими спорудами розташованими за адресою с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області вул. Центральна, 1-б (а.с.9-11). Відповідно до даних технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою вул. Центральна 1-б с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області станом на 04.10.2012, житловий будинок літера «Ж» забудовано самовільно (а.с.14). Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.10.2012 року за [PERSON] визнано право власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Центральній, 1-б в с. Фонтанка Комінтернівського району а саме на житловий будинок літ. «Ж» загальною площею 444,2 кв. м., житловою площею 104, 1 кв. м. гаражів під літ. «Б, В, Г», вбиральні під літ. «Д», балкону, брукування під літ. «І» (а.с.97-98). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія І-ЖД № 008613 від 11.09.2014 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та копії паспорту громадянина України серії КМ921896 виданого 20 вересня 2014 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС в Одеській області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] ( а.с.19, 21). Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачка не набула право власності на житловий будинок під літ. «Ж» на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, так як позивачем не надано, а судовим розглядом справи не встановлено відомостей про державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності з ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. При ухваленні рішення суд приймає до уваги, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.10.2012 року про визнання права власності на самочинно реконструйоване нерухоме майно житловий будинок з господарчими будівлями та споруди не містить посилань на розміри земельної ділянки під обєктом нерухомості. При прийнятті рішення суд не приймає до уваги договір купівлі-продажу обєкту нерухомого майна (а.с.9) та відомості про його державну реєстрацію в органах БТІ (а.с.9-11) оскільки на час розгляду справи вони втратили свою чинність та актуальність, яка б надавала правові підстави на скасування оскаржуємих рішень. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що при виділенні земельної ділянки у власність [PERSON] сільська рада мала керуватися технічним паспортом виготовленим станом на 04.10.2012 року КП Комінтернівське РБТІ (а.с.12-18), оскільки відповідно до п. 10 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року № 513 розробниками технічної документації можуть бути юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензію на виконання робіт із землеустрою відповідно до закону. Судовим розглядом справи не встановлено наявності у КП Комінтернівське РБТІ відповідно ліцензії на проведення технічної інвентаризації земель. Крім того, суд приймає до уваги, що при переданні у власність земельної ділянки загальною площею 0,2000 га [PERSON] сільська рада враховувала дані проекту землеустрою, який виготовлено ТОВ «ДП Інагро» (а.с.44), який на час розгляду справи у суді, як і рішення відповідача № 503-VІ позивачкою не оскаржено. При ухваленні рішення суд не приймає до уваги прийняті та зареєстровані в ЄРДР заяви [PERSON], щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 194 КК України (а.а.59,60) та фото (а.с.61-64, 68-70, 74-80, 86-96), оскільки судовим розглядом справи не встановлено результатів розгляду заяв у відповідності до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України. Таким чином судовим розглядом справи не встановлено достатніх доказів порушення прав позивачки з боку Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області за для скасування рішень Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 01.11.2013 року, асме № 628 VІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу громадянину [PERSON] земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Центральна, 1/3 на території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області», № 629-VІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу громадянину [PERSON] [PERSON] [PERSON] земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Центральна, 1/1 на території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області» , № 630 VІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу громадянину [PERSON] земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Центральна, 1/2 на території с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області». Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лишу у випадках і в порядку встановленому законом. Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed