Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом в суд до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що 22.11.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Нововолинського міського суду від 22 травня 2015 року було розірвано. Від даного шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розлучення діти проживають з нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач перестав брати участь у вихованні та утриманні дітей. У відповідача немає на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. У зв'язку з тим, що у відповідача нерегулярний, мінливий дохід просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі- 1000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття, починаючи з 16 листопада 2015 року. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно починаючи з 16 листопада 2015 року, просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, на даний час ніде не працює, а тому сума 1000 грн., яку просить стягувати позивачка на утримання дітей, є для нього завеликою. Згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд позов задовольняє частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі /а.с.3/, в якому у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 4, 5/. Діти проживають разом із позивачкою /а.с.24/. Сторони підтвердили обставину, що діти проживають з позивачкою та перебувають повністю на утриманні позивачки, а тому даний факт в силу вимог ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає, оскільки такий визнаний сторонами. При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України), та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я дітей, нормальний стан здоров'я та матеріальне становище як платника, так і одержувачів аліментів. У відповідності до положень ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку з утримання неповнолітніх дітей, зокрема, сплати аліментів залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості, той із батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). В судовому засіданні встановлено, що загальна сума доходу позивачки за період з липня 2015 року по грудень 2015 року становить 21840,33 грн., заробіток відповідача носить тимчасовий характер, відповідач підтвердив ці обставини, а тому, враховуючи, усі вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі- 800 грн., однак не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 16.11.2015 року. Крім того в силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved