Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] Алієвича про розірвання шлюбу. В позовній заяві вона зазначила, що 19 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №593, від якого мають сина [PERSON] Тімура Руслановича, [INFO]. Шлюбні стосунки протягом трьох останніх років погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. На момент подання позову до суду сторони спільне господарство не ведуть, сумісне проживання припинено. Позивачка в судове засідання не прибула, але звернулась до суду із письмовою заявою в якій зазначила, що вона свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, строк на примирення їй не потрібен, після розірвання шлюбу вона просить суд залишити їй фамілію [PERSON], та просить суд розглянути справу за її відсутності, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність позивачки, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву в якій зазначив, що він згоден на розірвання шлюбу, строк на примирення йому не потрібен і просить суд розглянути справу за його відсутності, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність відповідача, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158, 169 ЦПК України. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] Алієвич, [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Слонєвська) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 19 червня 2009 року, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №593. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі як неведення спільного господарювання, небажання сторін надалі підтримувати сімейні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Дошлюбне прізвище позивачки Слонєвська і вона після розірвання шлюбу бажає носити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved