Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалося, сім'я розпалась, в зв'язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів та різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивачки - не можливе, в зв'язку з чим просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином (а.с.15, 21, 22). В позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутність в заочному порядку, та наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.2). Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою свого постійного місця реєстрації: [ADDRESS] (а.с.11, 13). Повідомлення повернулося на адресу суду в зв'язку з відмовою адресата від отримання (а.с.30-34). Згідно положень ст. 76 ч.8 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. З огляду на зазначене, відповідач вважається повідомленим належним чином в силу вимог ст. 76 ч.8 ЦПК України. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.2). Розглянувши доводи позовних вимог, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 06.09.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 749, та підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.4). Позивачка миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу (а.с.2). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та права їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачкою в позовній заяві заявлено клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с.2). Відповідно до ст. 113 СК України, позивачці залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved