Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом про надання їй дозволу на виготовлення проїзного документу та виїзд дитини за кордон. В позовній заяві позивачка посилається на те, що перебувала з відповідачем [PERSON] в шлюбі, який розірвано 10.10.2011 року. За час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився на її утриманні і проживає разом з нею. Дитина постійно хворіє і за показанням лікарів їй необхідно лікування за кордоном. Тому позивачка має намір виїхати разом з сином за кордон до Чеської республіки для відпочинку та лікування. Відповідач відмовляється надати згоду на виїзд дитини за кордон. Тому вона просить суд постановити рішення, яким надати дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та надати дозвіл на його виїзд за кордон в супроводі матері, без згоди батька. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом вручення судової про виклик до суду, однак причини його неявки суду не відомі. Представник органу опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, висновок органу опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон без згоди батька від 08.08.2016 року №01-9/1801 підтримала. З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка перебувала з відповідачем [PERSON] в шлюбі, який розірвано 10.10.2011 року. За час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився на утриманні і проживанні разом з позивачкою. Дитина постійно хворіє і за показанням лікарів їй необхідно лікування за кордоном. Тому позивачка має намір виїхати разом з сином за кордон до Чеської республіки для відпочинку та лікування. Відповідач в добровільному порядку позивачці не надав згоди на оформлення проїзних документів дитині і отримати таку згоду позивачка не може. Для виготовлення проїзного документу необхідна нотаріально засвідчена заява або письмова згода батька дитини на виїзд за кордон. Отримати таку згоду у добровільному порядку від відповідача не можливо, оскільки останній в судове засідання на розгляд справи не зявився. Тому позивачка просила суд постановити рішення, яким надати їй дозвіл на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон неповнолітнього сина разом з нею, без згоди її батька. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON] [INFO] за кордон у Чеську республіку без згоди батька та виготовлення дитині проїзних документів від 08.08.2016 року №01-9/1801, орган опіки та піклування Хустської районної державної адміністрації вважає за можливе надати дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон у Чеську республіку без згоди батька. Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь обмежень для реалізації права позивачки щодо виїзду та сумісного проживання за кордон зі своїм неповнолітнім сином. Дані правовідносини регулюються Законом України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, Цивільним кодексом України, Сімейним кодексом України. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Крім цього, згідно ст.4 Закону України „ Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З врахуванням обставин справи та встановлених доказів, а також враховуючи інтереси неповнолітнього сина сторін, забезпечення умов його виховання, утримання та нормального розвитку в умовах сімї, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому даний позов слід задовольнити.

Outcome: approved