Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1991 року до 2000 року проживала у шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного проживання сторони мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства 1 групи внаслідок психічного розладу, йому встановлена перша А група інвалідності безтерміново. Так як син є інвалідом, він потребує постійного стороннього догляду, в зв'язку з чим позивачка не має можливості працювати та матеріально утримувати себе, так як доглядає за дитиною. Спільно сторони не проживають, подружні відносини не підтримують. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини добровільно не надає. Тому вона звернулася до суду і просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісячно від дня пред'явлення позову. В попередньому судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини доходів позивача . Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, заперечує проти позову, мотивуючи свої вимоги тим, що він є інвалідом ІІ групи, інвалідність встановлена йому довічно, крім того, він не працює, а отримує пенсію в розмірі прожиткового мінімуму. Крім того, за рішенням Лебединського районного суду № 1810/2870/12 від 21.11.2012 року з нього стягують аліменти на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Крім того, він сам потребує додаткових систематичних витрат на своє лікування у зв'язку з тим, що є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії. Тому просить відмовити позивачці в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст.ст. 180, 182-184 та ст.191 СК України. В судовому засіданні встановлено, що 12.06.1994 року в с. Кам'яне Лебединського району Сумської області народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 08.06.2012 року (а.с.9), [PERSON] встановлена перша А група інвалідності безтерміново, що також стверджується висновком № 236 від 13.07.2012 року КУ Лебединської ЦРЛ ім. лікаря Зільберника, в якому зазначено, що [PERSON], який є інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу, потребує постійного стороннього догляду (а.с.10). Відповідно до довідки відділу освіти Лебединської районної державної адміністрації № 01-20/745 від 13.07.2012 року (а.с.11), [PERSON] протягом свого життя не навчався у жодному загальноосвітньому навчальному закладі. Так як [PERSON] є інвалідом з дитинства, самостійно не рухається, не розмовляє, потребує постійних лікарських процедур, рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15.04.2013 року по справі № 580/130/13-ц він визнаний недієздатним та потребує постійного індивідуального догляду, протягом всього його життя догляд за ним здійснює позивачка - [PERSON], яка призначена його опікуном (а.с.12). Відповідач, відповідно до ст. 198 СК України повинен утримувати свою повнолітню дитину, яка є інвалідом та потребує матеріальної допомоги. Рішенням Лебединського районного суду № 1810/2870/12 від 21.11.2012 року з нього стягують аліменти на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Згідно зі ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно зі ст. 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище відповідача те, наявність чи відсутність на його утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Враховуючи сімейне становище [PERSON], наявність того факту, що проживає одиноко, на його утриманні більше ніхто не перебуває, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки у зв'язку з доглядом за дитиною-інвалідом у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви до суду, тобто з 24.03.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved