Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивачка\~звернулася до суду з вищеназваним позовом, та\~ просить постановити\~ рішення, яким: - визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4.64 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області, належну [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності серії ЯА № 366912 від 01 березня 2006 року, виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації № 378\~ від 08.06.2005 року, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі записів актів №010651801124, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 22 квітня 2004 року; - визнати недійсними сертифікати на право на земельну частку серії ОД №0293603 розміром 2.61 га, серії ОД №0293604, розміром 2.61 га, виданих Болградською районною державною адміністрацією від 04 грудня 1997 року та 22 листопада 2000 року (відповідно) на ім'я [PERSON]; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області від 01 квітня 2005 року на спадкове майно, що складається з двох сертифікатів на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Криничне» Болградського району Одеської області, розміром кожний 2.61 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 30\~969.00 гривен, належних померлій [PERSON] на підставі сертифікатів серії ОД № 0293603, серії ОД № 0293604. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона, як спадкоємець за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON], померлої 22 квітня 2004 року, прийняла спадщину, до складу якої входила земельна ділянка, площею 4.64 га, розташована на території [PERSON] сільської ради, належна спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності серії ЯА №366912, виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації №378 від 08.06.2005 року, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі записів актів №010651801124 від 01 березня 2006 року. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини, і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з двох сертифікатів на право на земельну частку (пай). Однак, у подальшому було зясовано, що замість названих сертифікатів було видано на імя спадкодавця державний акт на право приватної власності на ці ж земельні ділянки, однак вже після смерті померлої [PERSON]. Крім того відповідно до розяснення відділу Держкомземагенства у Болградському районні державний акт серії ЯА №363912 на земельну ділянку площею 4,64 га, одержаний [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території [PERSON] сільської ради, за межами території [PERSON] сільської ради, виданий замість двох сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ОД №0293603 та ОД №0293604, оскільки в державному акті на право власності вказано прізвище «Дєнкова», а в свідоцтві про право на спадщину за заповітом вказано «Денкова» цю помилку можливо виправити лише шляхом звернення до суду. В звязку з цим Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області\~ позивачу\~ було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі, в звязку з тим, що державний акт на право приватної власності було видано після смерті померлої [PERSON]. Зазначене стало приводом\~ для звернення до суду. Позивачка в судове засідання не прибула, повідомлялася згідно вимог чинного законодавства (а.с.17, 37). В позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутність\~ (а.с.3). Відповідач [PERSON] сільська рада Болградського району Одеської області до суду також не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.38). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не надсилав. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України зобовязують кожну сторону (якою відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є позивачка та відповідач) довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. При цьому суд сприяє повному і всебічному зясуванню всіх обставин справи. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією\~ з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину\~ на\~ нерухоме\~ майно.\~\~ Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що\~ право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що 22 квітня \~ 2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-ЖД № 382701, виданим на підставі запису акту про смерть №37 від\~ 22 квітня 2004 року, складеним виконавчим комітетом [PERSON]\~ сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входить земельна ділянка загальною площею 4.64 га у межах згідно з планом, розташована на території [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області, яка належала померлій на підставі\~ державного акту серії ЯА №366912 від 01.03.2005 року, де прізвище власника було зазначено з помилкою «Дєнкова» (а.с.9). Відділом Держгеокадастра у Болградському районі Одеської області 15.02.2016 року надано лист за № 616/86-16 про нормативну грошову оцінку 1 га ріллі на території [PERSON] сільської ради, яким визначено вартість цієї земельної ділянки станом на 01.01.2015 рік: рілля 32 797.13 гривен за 1 га ( а.с.11). Згідно довідки [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області від 12.10.2016 року за №390 позивачка [PERSON] не проживавала в одному домоволодінні разом зі спадкодавцем за адресою: вул. Тимошенко, №21, с.Криничне, Болградський район, Одеська область (а.с.10). За повідомленням Держгеокадастра у Болградському районні Одеської області від 07.12.2016 за №29-1511-0.13-3289/2-16 слідує, що державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯА №366912, площею 4,64 га одержаний [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради, за межами населеного пункту, виданий замість 2-х сертифікатів на право на земельну частку ( пай) серій ОД №0293603 та ОД №0293604, а також повідомляє, що в державному акті на право власності вказано прізвище власника «Дєнкова», а в свідоцтві про право на спадщину за заповітом вказано «Денкова» (а.с. 12). За час свого життя спадкодавець [PERSON] розпорядилася\~ належним\~ їй майном, склавши заповіт, посвідчений секретарем Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 04.10.2004 \~ року, а саме: все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і в загалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON], а сертифікати на земельну частку (пай) заповіла онучці [PERSON] (а.с.27). Згідно матеріалів спадкової справи № 191/05 заведеної Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна померлої 22 квітня 2004 року [PERSON] (а.с.21-36), вбачається, що позивачка 25.03.2005 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті бабусі, та 01.04.2005 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно: двох сертифікатів на право на земельну частку серії ОД №0293603 та ОД №0293604, розміром 2.61 га кожний, виданих Болградською районною державною адміністрацію 04 грудня 1997 року та 22 листопада 2000 року (відповідно), на ім'я [PERSON]; Постановою від 22.10.2016 року державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №366912 виданий після смерті спадкодавця, та в звязку з тим, що вже видано свідоцтво про право на спадщину на ці ж земельні ділянки на підставі сертифікатів на земельну частку (пай)\~ (а.с.14).\~ \~ \~ \~ Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що позивачка прийняла спадщину за заповітом, що відкрилася після смерті [PERSON]. Разом з цим, як зазначено в п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Вказані обставини свідчать, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.04.2005 року на майно: двох сертифікатів на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Криничне» с. Криничне, Болградського району, розміром 2.61 в умовних кадастрових гектарах кожний, вартістю по 30\~696.05 гривен кожний, належних померлій на підставі сертифікатів серії ДО №0293603 від 04.12.1997 року, серії ОД №0293604 було видано на імя [PERSON] - неправомірно, тому вимоги позивачки в цій частині щодо визнання недійним названого свідоцтва є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Положення ст. 1273 ЦК України визначають, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Приписами ст. 1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення . Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на час оформлення відповідачем права власності на спірну земельну ділянку) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Таким чином, позивачка, як спадкоємець за заповітом, вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті бабусі [PERSON], померлої 22 квітня\~ 2004 року. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на це майно, тобто на земельну ділянку загальною площею 4.64 га у межах згідно з планом, розташовану на території [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області. Підстави для визнання недійсними сертифікатів на право на земельну частку серії ОД №0293603 розміром 2.61 га, серії ОД №0293604, розміром 2.61 га, виданих Болградською районною державною адміністрацію 04 грудня 1997 року та 22 листопада 2000 року (відповідно) на ім'я [PERSON] відсутні, оскільки вони були вилучені, і замість них видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 366912 від 01.03.2006 року. На підставі ст.ст.125, 152 Земельного Кодексу України, ст.ст.182, 328, 373, 1216-1218, 1225, 1233, 1 ст. 1235,\~ 1261, 1268, 1269, 1270, 1273, 1297 ЦК України та

Outcome: partial