Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому свої вимоги мотивувала тим, що з 26 серпня 1986 року працює вчителем біології та хімії комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій». Протягом січня-березня 2014 року на неї головним лікарем накладено дисциплінарні стягнення у вигляді догани, зокрема: наказом №6-ОД від 29.01.2014 за грубе порушення функціональних обов'язків вчителя під час проведення уроку географії в 9 класі 15.01.2014; наказом №7-ОД від 03.02.2014 за виявлений ряд порушень в веденні шкільної документації; наказом №11-ОД від 26.03.2014 за відсутність на робочому місці 17.03.2014 під час уроку географії в 7 класі. Накладені стягнення вважає необґрунтованими та незаконними, при винесенні наказів відповідних матеріалів перевірки не існувало, функціональних обов'язків не порушувала, відсутність на роботі пояснюється участю у судовому засіданні по цій справі. Такі дії адміністрації закладу завдали їй моральної шкоди, яку оцінила в сумі 40 тис. грн. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням їх доповнення з викладених у позові підстав, просили визнати незаконними та скасувати згадані накази головного лікаря «Про винесення догани», стягнути з Шосткинського обласного дитячого протитуберкульозного санаторію 40 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та судові витрати на правову допомогу. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю, зазначили, що 15.01.2014 після виникнення конфліктної ситуації з дітьми під час проведення уроку географії [PERSON] не повідомила про це адміністрацію закладу, урок фактично не проводився. Однак оцінки дітям, які приймали участь у конфлікті та перебували у кабінеті головного лікаря, надаючи свої пояснення щодо інциденту, позивачкою, якою нібито проводився урок, виставлені оцінки. Крім того у веденні документації вчителя [PERSON] були виявлені значні порушення, недоліки, які мали непоодинокий характер протягом 2013-2014 років. Також позивачка не подала головному лікарю відповідної заяви з прикладенням виправдувальних документів з приводу того, що 17.03.2014 її викликано до суду, та не отримала підтвердження адміністрації закладу про можливість відсутності на робочому місці, що суперечить Правилам внутрішнього розпорядку установи. Ніякої моральної шкоди [PERSON] не заподіяно, оскільки застосовані до неї заходи дисциплінарного реагування є адекватними щодо вчинених порушень трудового законодавства. Вислухавши сторін і дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у вигляді догани або звільнення. Статтею 148 цього Кодексу визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У відповідності до п.4.1 Посадової інструкції вчителя останній відповідає за: невиконання роботи в заданому об'ємі і в установлений строк; діяння, які суперечать меті виконуваної роботи; порушення трудової дисципліни та морально-етичних норм; за неякісну роботу, пилкові дії, за бездіяльність і не прийняття рішень, які входили в коло його обов'язків і компетенції; за порушення правил техніки безпеки (а.с.105). Так, 29 січня 2014 року головним лікарем комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» винесено наказ №6-ОД «Про винесення догани» на підставі доповідної записки завуча [PERSON], яка надійшла 15.01.2014, «Про зірвання уроку географії в 9 класі (вчитель [PERSON])», за яким винесено догану вчителю біології та хімії [PERSON] за грубе порушення функціональних обов'язків вчителя під час проведення уроку географії в 9 класі 15.01.2014 (а.с.2,67). Суд, аналізуючи доповідну завуча, [PERSON], інших працівниць закладу та інформацію головного лікаря (а.с.68-74), встановив, що причиною зриву уроку стала поведінка учнів 9 класу, які грали в карти на уроці географії. Цих учнів [PERSON], не покидаючи класу, направила разом з лікарем [PERSON] до головного лікаря закладу, тим самим продовжуючи урок і таким чином повідомивши адміністрацію санаторію про нестандартну ситуацію. З наказу та вищевказаних документів не вбачається: в чому полягає порушення функціональних обов'язків, ступінь його тяжкості. В наказі не зазначено жодного посилання на нормативні чи внутрішні акти закладу, вимоги яких порушені позивачкою, мається виправлення дати інциденту, хоча сторонами не оспорюється, що він стався 15 січня 2014 року. 03 лютого 2014 року головним лікарем комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» винесено наказ №7-ОД «Про винесення догани» на підставі доповідної записки завуча [PERSON], яка надійшла 28.01.2014, «Про проведення планової перевірки календарно-тематичного планування, поурочних планів, класних журналів» були виявлені порушення в веденні документації вчителя [PERSON], за яким винесено догану вчителю біології та хімії [PERSON] за виявлений ряд порушень в веденні шкільної документації (а.с.3,75). Судом з'ясовано, що порушення, які інкримінуються позивачці, мали місце у 1-2 семестрах 2013-2014 років і зафіксовані довідками про результати відповідних перевірок від 22.03, 15.10, 31.10 та 06.12.2013, тобто більше, ніж за місяць до винесення наказу про оголошення догани (а.с.32, 33, 76-90). Поряд з цим у довідці від 04.01.2014 (а.с.90) вчителям [PERSON] та [PERSON] рекомендовано не припускати скорочень записів при веденні класних журналів, крім допустимих інструкцією. У довідці від 13.01.2014 (а.с.85) учителю [PERSON] оголошено зауваження до ведення календарно-тематичного планування під підпис. Оскільки при винесенні наказу від 03.02.2014 з урахуванням передбачених ст. 148 КЗпП України строків могли братися до уваги лише недоліки, виявлені в довідках від 04 та 13.01.2014, суд вважає, що визначені в них рекомендації нівелюють більш суворе покарання у вигляді догани та є співрозмірними характеру порушень у шкільній документації, допущених [PERSON], яка не мала часу до накладення дисциплінарного стягнення їх усунути та виправитися. Крім того як і в попередньому наказі від 29.01.2014 з наказу від 03 лютого 2014 року та вищевказаних документів не вбачається: в чому полягає порушення функціональних обов'язків, ступінь його тяжкості. В наказі не зазначено жодного посилання на нормативні чи внутрішні акти закладу, вимоги яких порушені позивачкою. 26 березня 2014 року головним лікарем комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради «Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» винесено наказ №11-ОД «Про винесення догани» на підставі доповідної записки завуча [PERSON], яка надійшла 17.03.2014, «Про відсутність вчителя [PERSON] на уроці географії в 7 класі 17.03.2014», за яким винесено догану вчителю [PERSON] за безпідставну відсутність на робочому місці 17.03.2014 під час уроку географії в 7 класі (а.с.22,91). В наказі не зазначено жодного посилання на нормативні чи внутрішні акти закладу, вимоги яких порушені позивачкою. [PERSON] у заяві від 13.03.2014 просила завуча [PERSON] поміняти в розкладі уроки в зв'язку з викликом її до суду на 17 березня 2014 року, тобто повідомила заздалегідь про відсутність на робочому місці з поважної причини (а.с.92). Дійсно, судове засідання у цій справі відбулося 17 березня 2014 року, на якому були присутні [PERSON] та головний лікар [PERSON], яка була без належно підтверджених повноважень (а.с.10). Тому суд вважає, що відсутність позивачки на робочому місці 17.03.2014 під час уроку географії в 7 класі не є безпідставною. При цьому сторони підтвердили, що вчитель [PERSON] була вже на наступному уроці згідно з розкладом. Разом з цим комісія з трудових спорів при КЛПЗ СОР Шосткинський обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» 11 лютого 2014 року визнала накази №6-ОД від 29.01.2014 та №7-ОД від 03.02.2014 «Про винесення догани» законними (а.с.114). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що [PERSON] унаслідок незаконних дій відповідача щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності зазнала душевні страждання, підрив авторитету спеціаліста-вчителя. Проте [PERSON], на думку суду, належно не обґрунтувала та не довела ступінь своїх страждань, душевних втрат, в чому конкретно полягає приниження її людської та громадянської гідності, відчуття беззахисності, переслідування з боку адміністрації закладу та розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 40 тис. грн. Тому вимога щодо відшкодування позивачці моральної шкоди не може бути задоволена в повному обсязі. З приводу стягнення витрат, пов'язаних з розглядом справи, суд вважає за необхідне відшкодувати їх позивачеві, виходячи з наступного. У відповідності до частин 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З'ясовано, що представник позивачки [PERSON] брав участь у судових засіданнях понад чотирьох годин, готував позов і позовну заяву (доповнену), клопотання тощо.

Outcome: partial