Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Кривецької сільської ради з приводу визнання за нею права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с.Кривець Богородчанського району Івано-Франківської області по вул. Шевченка, 7, площею 0,1469 га, кадастровий номер 2620483801:01:002:0214. Свої вимоги позивачка у поданій заяві мотивує тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 27.04.2014 року. За життя [PERSON] був належним власником згаданої земельної ділянки, його право власності підтверджується рішенням Кривецької сільської ради від 24.12.2010 року, яким затверджено технічну документацію та передано у власність земельну ділянку. Вона оформила свої спадкові права у нотаріальній конторі на все майно, в тому числі на домоволодіння, яке побудовано на вказаній земельній ділянці. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цю ділянку не змогла, внаслідок того, що батьком через хворобу не завершено процедуру реєстрації права власності. У звязку з цим постановою державного нотаріуса Богородчанського районного нотаріального округу [PERSON] від 17.09.2016 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю ділянку. В судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала з викладених підстав. Зазначила, що незважаючи на те, що відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України вона є фактичним власником земельної ділянки з часу відкриття спадщини, її права не визнаються. А тому виникла необхідність доводити своє право у судовому порядку. Представник відповідача сільський голова с.Кривець [PERSON] заявлений позов визнав. Вказав, що дійсно [PERSON] за рішенням сільської ради передано у власність земельну ділянку площею 0,1469 га на підставі технічної документації. Вважає, що позивачка обгрунтовано претендує на оформлення за нею права власності на цю ділянку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом на майно [PERSON], прийняла спадщину, спадкові права нотаріусом перевірено. До спадкового майна входить, крім іншого, земельна ділянка площею 0,1469 га, кадастровий номер 2620483801:01:002:0214, що розташована по вул. Шевченка, 7 в с.Кривець Богородчанського району Івано-Франківської області, цільове призначення для будівництв та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дана ділянка належали за життя покійному [PERSON], що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру. Державна реєстрація [PERSON] за життя не була завершена, хоч ділянці присвоєно кадастровий номер і 04.04.2014 року проведено їх реєстрацію у Державному земельному кадастрі. За відсутності державного акту на імя спадкодавця, зареєструвати своє право власності на успадковані ділянки позивач у порядку оформлення спадщини нотаріусом не може. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації.\~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що право позивача може бути захищено у спосіб обраний нею, шляхом визнання за ним права власності на нерухоме майно земельну ділянку, достатні дані про які містяться у Державному земельному кадастрі. На підставі викладеного, ст.ст.328, 392, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved