Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS], в якому, крім неї, також зареєстровані [PERSON] (донька), [PERSON] (колишній чоловік доньки) та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (онуки). Оскільки [PERSON] більше 6 місяців не проживає у вказаному житловому будинку, не несе витрат по його утриманню, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування цим житлом. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій заявлені позовні вимоги підтримала та просила судовий розгляд здійснювати без її участі. Викликаний судовою повісткою в порядку, передбаченому пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, відповідач не з'явився без повідомлення причин неявки, що в силу пункту 4 частини 8 статті 128, пункту 1 частини 3 статті 223 цього Кодексу дає суду підстави для розгляду справи без участі цього учасника. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 27.11.1998, зареєстрованого в реєстрі за № 2312 (а.с. 4). Довідкою виконавчого комітета Путивлсьької міської ради від 18.07.2018 (а.с. 5)підтверджено те, що у цьому будинку, крім власника, також зареєстровані [PERSON] (донька), [PERSON] (колишній чоловік доньки) та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] (онуки). Відповідно до акта від 02.11.2018 [PERSON] дійсно зареєстрований [ADDRESS], але з 2011 року фактично не проживає за адресою реєстрації. За приписами частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, наявні у справі докази та їх правова оцінка свідчать про те, що відповідач понад встановлений ст. 405 ЦК України строк не проживає у будинку, не проявляє до нього інтересу та докази поважності причин такої відсутності відсутні, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житлом. У зв'язку із повним задоволенням позову на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved