Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів на малолітню дитину. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2014 року за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини позовні вимоги задоволено та вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2015 року їх шлюб із [PERSON] було розірвано, малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю. З часу ухвалення вищевказаного рішення про стягнення аліментів на утримання дитини розмір витрат на утримання доньки значно зріс. На даний час їх малолітня донька потребує значно більше матеріальних коштів. Відповідач, з моменту постановлення рішення, ухиляється від сплати аліментів. У зв`язку із вищевказаним позивачка просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про час та дату судового засідання, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає, що при таких обставинах існуюють всі підстави ухвалити заочне рішення, згідно з ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справичи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у шлюбі сторін народилася одна дитина, донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного, суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому слід відкликати виконавчий лист №2/352/1129/14 виданий 20.02.2015 року з Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, 184, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: approved