Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, присуджених рішенням суду, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 21461,12 грн. У зв`язку з наведеним, позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 21461,12 грн. У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного рішення (а.с. 19). Відповідач причини своєї неявки не повідомив, відзив на позов не надав, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином (а.с. 22-23, 25-26). З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). 05 травня 2014 року Житомирський районний суд Житомирської області ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розміром 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 17 березня 2014 року і до досягнення повноліття (а.с. 8). За відомостями Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі по виконавчому провадженню, відкритого для примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини станом на 01 березня 2020 року заборгованість становить 21461,12 грн (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини восьмої цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 756/13754/14-ц. З огляду на наведене, враховуючи, що розмір заборгованості сторонами не оспорюється, суд дійшов висновку, що заборгованість за аліментами, визначена державним виконавцем, має стягуватися на підставі Закону «Про виконавче провадження» державним виконавцем без ухвалення рішення суду щодо стягнення цієї заборгованості, у зв`язку з чим вважає за потрібне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed