Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона з відповідачем з 18 червня 2012 року перебувала у шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2018 року розірвано. \~ \~ \~ \~У шлюбі 01 травня 2013 у них народилась донька [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та немає доходів, крім щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини, утримання якої вимагає значних матеріальних витрат. Відповідач не виконує свій батьківський обовязок щодо утримання дитини, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Так, як відповідач, згідно з вимогами сімейного законодавства, зобовязаний утримувати свою дитину, просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в сумі 1000 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до\~частин 1,\~2\~статті 27\~Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~частини 3\~статті 181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька і\~(або)\~у твердій\~грошовій суміза вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 ч. 2 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що сторони з 18.06.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 вересня 2018 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], 01 травня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Відповідач є працездатним, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, що підтверджується довідкою з Вижницької ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області (а.с.14). Суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Але разом з тим, суд вважає, що позивачкою не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення з відповідача аліментів у твердій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. Відповідач в даний час не працює, а доказів того, що він отримує в місяць дохід, з якого можна було б утримати аліменти в такому розмірі, у судовому засіданні позивачкою не надано. Суд, враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивача та відповідача, вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання дитини мають бути стягнуті аліменти в твердій сумі, але в розмірі меншому, ніж це просить позивачка. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та дослідженні докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1400 грн. починаючи з 21.09.2018 року і до досягнення нею повноліття, задовольнивши частково позовні вимоги. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то в цій частині необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки стаття 184 СК України такого стягнення не передбачає. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial