Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні і пояснила, що від шлюбних відносин з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя з відповідачем не склалося, і 26 січня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано і відповідачу було присвоєно прізвище [PERSON]. Дитина народилася через вісім місяців після розлучення, тому в графі батько був записаний відповідач. Незадовго після розлучення відповідач був ув'язнений і відбував покарання і по сьогоднішній день місце його перебування позиваці невідоме. Дитина має статус дитина-інвалід до повноліття. 30.04.2015 року позивачка уклала шлюб з гр.[PERSON] і від цього шлюбу подружжя має дочку. Теперішній чоловік повністю утримує позивачку, їхню спільну дитину і дитину від першого шлюбу - сина [PERSON]. Позивачка має можливість взяти участь у закордонній програмі експериментального лікування проти судомної терапії для покращення здоров'я дитини, однак для цього необхідна згода обох батьків, а відповідач тільки по документах рахується батьком дитини. Відповідач ніколи з дитиною не спілкувався та не бачився, не допомагав матеріально, не брав та не бере єдиної участі у вихованні дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просить постановити рішення яким позбавати [PERSON], [INFO] року народження, гр.України, жителя [ADDRESS], батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Коломийської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала,надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, та не заперечила проти позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, представника служби у справах дітей, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON], який є батьком, [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання та розвитку своєї дитини, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України. На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 14 від 26.01.2008 року серія [NUMBER] (а.с.7) З часу розлучення між сторонами і по даний час відповідач дитиною не цікавився, не піклувався про його фізичний і духовний розвиток, про стан його здоров'я, не відвідував і не відвідує його вдома, не спілкується з дитиною взагалі, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». 30 квітня 2015 року позивачка вийшла заміж за [PERSON], та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 30.04.2016 року (а.с.8). З часу припинення спільного проживання з позивачкою, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про стан здоров'я та духовний розвиток дитини, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи. Наведене свідчить, що він повністю нехтує своїми обов'язками щодо дитини, хоча має для цього реальну можливість, і юридичну, і фактичну, але не вчиняє відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини, виявляти турботу щодо дитини, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною відповідачеві ніхто не чинить. Відповідно до висновку Служби у справах неповнолітніх Коломийської міської ради від 28.11.2017 року № 251 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відповідач по справі, батько неповнолітнього [PERSON], 2008 року народження самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не допомагав матеріально своїй колишній дружині, не цікавився життям та здоров'ям дитини. На даний час син [PERSON], [INFO], проживає з мамою - позивачкою в справі, має всі належні умови для проживання та фізичного і духовного розвитку. Як свідчать долучені позивачкою документи , неповнолітня дитина [PERSON] у 9-місячному віці переніс вірусний енцефаліт,що значно позначилось на здоров'ї дитини. Дитина потребує постійного догляду , позбавлена можливості самообслуговування та потребує постійного догляду. Згідно посвідчення серія [NUMBER] сину [PERSON], 2008 р.н. надано статус дитина-інвалід до повноліття (а.с.9-10). На даний час у позивачки є можливість взяти участь у закордонній програмі експериментального лікування протисудомної терапії, який є ефективним та може надати можливість позбавати судом у дитини, однак для цього необхідно дитину вивезти за кордон, для чого необхідний дозвіл батька дитини. Згідно заяви директора Єдиного центру надання реабілітаційних та соціальних послуг міста Коломиї Трачук І.І., яка підтвердила, що [PERSON] з 2011 року відвідує центр і дитиною опікується матір [PERSON] і її чоловік [PERSON], а біологічного батька дитини за весь час ніколи не бачила (а.с. 15). Вищенаведене також підтверджується письмовими заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що біологічний батько дитини не з'являється, жодної участі в житті дитини та її лікуванні не приймає, та ніколи не бачив його (а.с. 16-20). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, відповідач по справі нехтує своїми батьківськими обов'язками, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її здоров'ям, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Матеріальним забезпеченням дитини займається виключно мати - позивачка в справі, дитина проживає з мамою в нормальних умовах, йому забезпечено хороші умови, матеріально забезпечені. На даний час відповідач знаходиться в УВП №12 м.Івано-Франківська,є засудженим Коломийським міськрайонним судом за ст.307 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі. За таких обставин суд приходить до висновку про підставність вимог позивачки та їх задоволення. Встановлене судом, підтверджується висновком Служби у справах неповнолітніх Коломийської міської ради, копією свідоцтва про народження дитини, копією свідоцтва про розірвання шлюбу та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст.150,164 п.2, 165,166 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved