Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON]., у якому просила з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20.03.2018 року стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги наступним та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду, мотивуючи свої вимоги наступним. 17 серпня 2015 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З березня 2018 року їхнє шлюбне життя не склалося, і вони з чоловіком проживають окремо, хоча ще знаходяться у зареєстрованому шлюбі. На даний час позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, отримує соціальну допомогу, сама не в змозі самостійно утримувати їхнього сина та себе, домовленості між ними з приводу участі відповідача в утриманні дитини та в її утриманні не досягнуто, що й зумовило необхідність звернення до суду. Статтею 75 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.\~\~ Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно\~статті 84 СК України\~Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. На підставі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину та на утримання позивача, просить суд взяти до уваги наступні обставини: вона на даний час не працює, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, на її утриманні знаходиться ще одна дитина, [PERSON], [INFO], отримує соціальну допомогу в розмірі 860 (вісімсот шістдесят) гривень, це і є її дохід, що в теперішній час зовсім недостатньо для свого існування та ще й утримання дітей. Відповідач працює в Чернігівському прикордонному загоні, отримує заробітну плату у розмірі, приблизно 8000 гривень, і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини по 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, які край необхідні для його існування і становлення, та на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Як відомо позивачу, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. Позивачка в судовому засіданні відсутня, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судовому засіданні відсутній. Надав заяву згідно якої позов визнає частково. Просить стягнути з нього на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця на утримання сина [PERSON] та на утримання дружини у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. За таких підстав, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін, на підставі наявних письмових доказів. Судом встановлено, що у сторін є спільна дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ЕЛ № 187444 від 09.12.2016 року. Дитина проживає з матірю, що підтверджується довідкою Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області № 03-18/1286 від 05.03.2018 року. Відповідач зобов'язаний утримувати сина. Сама позивачка не в змозі повністю забезпечити матеріальні потреби дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та сторін, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.\~\~ Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно\~статті 84 СК України\~Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що\~\~[PERSON] має молодий вік, є працездатною особою, а тому за своїм матеріальним станом в змозі організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити достатню матеріальну допомогу дружині, і повинен надавати грошову допомогу на її утримання. При вирішенні питання розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, інші обставини, що мають істотне значення, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 05.03.2018 року до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до 05 грудня 2019 року. В зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути за дві позовні вимоги на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: partial