Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказавши, що з 2000 року вона з відповідачем проживала однією сім’єю без реєстрації шлюбу в Російській Федерації, разом працювали, мали спільний бюджет, вели спільне господарство та підтримували шлюбні стосунки. 07.02.2003 року в них народилася дитина – син [PERSON], [INFO]. У зв’язку з тим, що шлюб між ними не був зареєстрований, у свідоцтві про народження запис про батька дитини у свідоцтві про народження дитини був здійснений за прізвищем матері, та ім’я та прізвище записані за вказівкою матері. На даний час відповідач відмовляється визнавати батьківство відносно їх сина та брати участь у вихованні та утриманні дитини. На підставі викладеного просила суд визнати [PERSON] батьком дитини – сина [PERSON], [INFO]; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] № 380 від 19.02.2003 року, внесеного Палацом урочистих обрядів відділу записів актів громадянського стану м. Таганрога Ростовської області Російської Федерації, вказавши батьком дитини [PERSON], а відомості про батька «Гоготова Олександра Івановича» виключити, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина [PERSON], [INFO], у розміри 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. Позивачка та її представник – адвокат [PERSON] у судове засідання не з’явилися, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позові. У судове засідання відповідач не з’явився, до суду надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії І-АН № 715231, виданого 19.02.2003 року, Палацом урочистих обрядів відділу ЗАГС м. Таганрога батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 5/. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір’ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини – сина [PERSON], [INFO], про що не заперечував сам відповідач у своїй заяві. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З урахуванням заяв сторін та безпосередньо відповідача, який визнав позов та підтвердив той факт, що він є батьком їх дитини – сина [PERSON], [INFO], і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов’язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. У відповідності з ч.3 ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина [PERSON], [INFO], у розміри 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved