Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що 06.02.2014 року вона одружилась з відповідачем [PERSON] . Під час шлюбу - [INFO] у них народився син - [PERSON] . Тривалий час вони не живуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинені. З 22 листопада 2019 року в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться її позовна заява до відповідача про розірвання шлюбу. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків з відповідачем, вона змушена самостійно матеріально утримувати та належним чином турбуватися про здоров`я їхнього сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, усі витрати на харчування, лікування, оздоровлення, дозвілля, одяг для сина вона несе сама. Участь у вихованні дитини бере вона та її батько. На утримання сина потрібно щонайменше 2000 (дві тисячі) гривень на місяць. Вона щомісячно витрачає таку суму коштів на продукти харчування для дитини, на особисті засоби гігієни, на одяг, взуття, ліки, сторонній догляд, а тому вважаю, що відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок батька та регулярно допомагати їй в утриманні та забезпеченні їхньої дитини для її здорового та повноцінного розвитку. А тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримала повністю, просила справу розглянути в її відсутності, а у випадку неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про те, що йому відомо про дату, час та місце розгляду справи, просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у його поясненнях, також просив відкласти розгляд даної справи на іншу дату, а в разі неможливості - провести судове засідання у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглядаючи справу суд враховує, що позовна заява про стягнення аліментів перебуває у провадженні протягом тривалого часу - з 19 грудня 2019 року, відповідачу відомо про час, день, місце розгляду справи, у своїх поясненнях він не заперечував проти розгляду справи у його відсутність, а тому за таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що сторони з 06 лютого 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Суд вважає, що відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх дітей він не має. Але, разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення з відповідача аліментів в твердій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Доказів того, що відповідач заробляє в місяць суму, з якої б можна було б утримати аліменти в розмірі 2000 грн. позивачкою надано не було. Враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивача та відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої малолітньої дитини необхідно стягнути аліменти в твердій сумі, але в розмірі меншому, ніж це просить позивачка. Суд вважає, що розмір аліментів має складати 1500 грн. в місяць, а, отже, з відповідача на користь позивачки на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в твердій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 19.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши частково позовні вимоги. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то в цій частині необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки стаття 184 СК України такого розміру стягнення не передбачає. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial