Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 10 червня 2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого сторони мають малолітнього сина [PERSON] . За час перебування у шлюбі не вдалося створити міцну сім`ю, сторони мають різні погляди на життя та несумісні характери. Зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. Просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивачка [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Згідно ч.ч. 3. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього кодексу. За ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 10 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння та різні життєві погляди. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати шлюб не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини їх життя, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між ними має бути розірваний. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved