Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою в якій зазначає, що після смерті її матері, [PERSON], залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала останній на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2006 р. Спадкодавець за життя заповіту не складала. Спадкоємцями першої черги за законом крім Позивачки є її сестра, донька померлої, [PERSON]. Позивачка та Відповідачка прийняли спадщину шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса [PERSON]. Проте, приватний нотаріус [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як згідно інформації зі спадкового реєстру є інформація про посвідчений від імені [PERSON] заповіти, а саме: заповіт посвідчений Митрофанівською сільською радою Нижньогірського району Автономної Республіки Крим 09.10.1996 р. Нотаріусом було зроблено відповідний запит до вказаної установи для встановлення кола спадкоємців. Однак, у звязку з припиненням прийому та доставки пошти в напрямку до Автономної Республіки Крим та м.Севастополь Укрпоштою, запит щодо інформації по заповітам, що були посвідчені на території АР Крим та м.Севастополя, неможливо відіслати. Таким чином, нотаріус не має можливості встановити чи дійсно спадкодавцем [PERSON], померлою 25.09.2015 р., було вчинено вказаний заповіт. У звязку з цим Позивачка вимушена визнавати право власності в порядку спадкування за законом у судовому порядку. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила обставини викладені у позові, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи встановлено, що 25.09.2015 р. померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала останній на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13.12.2006 р. Відповідно до ст.1216 ЦК України, «спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)». Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України, «Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою». Згідно ч.3 ст.1223 ЦК України, «Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини». Відповідно до ст.1261 ЦК України, «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої, сторони по справі. Спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] не встановлено. 09.02.2016 р. сторони прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв до приватного нотаріуса [PERSON]. Нотаріус відкрила спадкову справу, матеріали, якої були досліджені в судовому засіданні. Згідно матеріалів спадкової справи, 12.08.2016 р. приватний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як під час заведення спадкової справи нею було сформовано Інформаційну довідку зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42886638 від 09.02.2016 р., у якій є інформація про посвідчений від імені [PERSON] заповіти, а саме: заповіт посвідчений Митрофанівською сільською радою Нижньогірського району Автономної Республіки Крим 09.10.1996 р. за р.№51. У звязку з чим 12.05.2016 р. нотаріусом було зроблено відповідний запит до вказаної установи для встановлення кола спадкоємців. Проте, у звязку з припиненням прийому та доставки пошти в напрямку до Автономної Республіки Крим та м.Севастополь Укрпоштою, запит щодо інформації по заповітам, що були посвідчені на території АР Крим та м.Севастополя, неможливо відіслати. Таким чином, нотаріус не має можливості встановити чи дійсно спадкодавцем [PERSON], померлою 25.09.2015 р., було вчинено вказаний заповіт і спір підлягає вирішенню в судовому порядку. З копії довідки № 999 від 26.04.2017 р. адміністрації Митрофанівського сільського поселення Нижньогірського району Республіки Крим та з погосподарської книги № 8 Митрофанівської сільської ради, особовий рахунок № 505, встановлено, що на території Митрофанівської сільської ради проживала інша [PERSON], [INFO], яка померла 11.02.1998 р. Згідно листа № 01.21-69 від 29.05.2017 р. загальноосвітньої школи № 87, [PERSON] працювала у школі № 87 у період з 01.09.1988 р. по 20.08.2002 р. та 09.10.1996 р. у школі тривав навчальний процес, відпустка [PERSON] у цей період не надавалась. Таким чином, спадкодавець не могла перебувати в цей час в АР Крим та скласти заповіт. Згідно ст.1251 ЦК України, в редакції, яка діяла на той час, «Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування». Також п.25 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25.08.1994 р. передбачає, що «Посадова особа виконавчого комітету відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: дія підлягає вчиненню нотаріусом або посадовою особою іншого виконавчого комітету». Довідкою ОСББ «Запоріжсталь-27» № 08-06-01с від 08.06.2017 р., підтверджується, що [PERSON], [INFO], в 1996 р. була зареєстрована і проживала за адресою: [INFO] та на протязі 1996 р. з квартири не виписувалась. Таким чином, вона не мала правових підстав для посвідчення заповіту Митрофанівською сільською радою Нижньогірського району Автономної Республіки Крим 09.10.1996 р. Відповідно до досліджених у судовому засіданні письмових доказів та наданих сторонами пояснень, було встановлено, що заповіт посвідчений Митрофанівською сільською радою Нижньогірського району Автономної Республіки Крим 09.10.1996 р. за р.№51 був вчинений іншою особою, яка не є матірю позивача. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved