Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що починаючи з 07.11.1998 року по 07.12.2010 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Андрушівського районного суду від 3 лютого 2014 року з відповідача на її користь утрмуються аліменти в розмірі 1/6 усіх видів його заробітку (доходів). Але не враховуючи того, що відповідач сплачує аліменти, він повинен нести додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, які полягають в тому, що [PERSON] хворіє на хронічні захворювання, потребує постійного обстеження та лікування. ЇЇ витрати на лікування дитини за період з вересня по листопад 2014 року становлять 13498,56 грн. Просила стягнути з відповідача на її користь половину цих витрат - 8500 грн. Уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 13500 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю, обґрунтувавши його наведеними в позові обставинами, додала, що просить врахувати, що вона також хворіє та потребує постійного лікування, що тягне за собою значні витрати щомісячно тому її втрати на лікування себе та дитини в даний час становлять близько 23772 гривні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позивачка займається «самолікуванням» сина [PERSON]. Вона на власний розсуд визначає лікувальні установи де проводить обстеження [PERSON], а також на власний розсуд проводить його лікування. Надані позивачкою копії чеків на придбання ліків містять ряд медичних препаратів, які придбані поза призначенням лікаря, тобто на власний розсуд позивача, як приклад медичний препарат «Ярина» - протизаплідні таблетки. Рішенням Андрушівського районного суду від 21.10.2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на утримання сина [PERSON] за період з січня 2010 року по квітень 2014 року частково в сумі 9000 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.12.2014 року рішення суду залишено без змін. Вказане рішення набрало законної сили лише 23.12.2014 року. Навіть не дочекавшись набранням рішенням законної сили позивачка вдруге 08.12.2014 року звернулась до Андрушівського районного суду з аналогічним позовом про відшкодування додаткових витрат на утримання сина [PERSON]. Змінивши лише період стягнення, та суму понесених витрат. Вказане свідчить про системність заявлення аналогічних позовних вимог. Він не взмозі сплачувати додаткові витрати, пов'язані з лікуванням сина [PERSON], т.я. перебуває в шлюбі з іншою жінкою, від якого в них є двоє малолітніх дітей. Відповідач є єдиним працездатним в сім'ї та рівень доходу на кожного члену сім'ї відповідачки на сьогоднішній день вчетверо перевищує його дохід на кожного члена сім'ї (порівняльна таблиця а.с. 261). Вважає, що суми аліментів, сплачених ним на утримання [PERSON] за рік, достатній її на його лікування. Задоволення позовних вимог поставить його та членів сім»ї у вкрай незадовільний матеріальний стан, на межу існування. Просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 272/1616/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, допитавши свідка: [PERSON], суд вважає,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 10.02.2012 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 04.04.2012 року, з відповідача на користь позивачки стягнено аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доход), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 грудня 2011 року і закінчуючи його повноліттям. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 03.02.2014 року розмір аліментів змінено, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доход), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і закінчуючи його повноліттям. Рішенням Андрушівського районного суду від 21.10.2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на утримання сина [PERSON] за період з січня 2010 року по квітень 2014 року в сумі 9000 гривень. 08.09.2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], а [INFO] в нього народилося двоє дітей: [PERSON], [PERSON] (а.с. 152-154). Згідно довідки Андрушівського РЕМ позивач працює інженером із застосування комп'ютерів 2 категорії та його середньомісячна нарахована заробітна плата складає 4960 грн., з яких утримуються аліменти в розмірі близько 1000 грн. щомісячно, утримання по виконавчому листу за попереднім рішенням суду в розмірі 1150 гривень щомісячно, податки та збори в розмірі 1160 гривень щомісячно (а.с. 190, 191, 261). Дружина позивача - [PERSON] за період з вересня по листопад 2014 року отримала допомогу по догляду за двома дітьми в сумі 1822,50 гривень щомісячно. Згідно довідки Андрушівської райдержадміністрації [PERSON] перебуває в відпустці по догляду за дітьми без збереження заробітної плати до 10.05.2016 року (а.с.151). Позивачка працює старшим прокурором прокуратури Андрушівського району Житомирської області та її середньомісячна заробітна плата складає 7545.93 гривень (а.с. 224). Сім'я позивача складається з чотирьох осіб, сім'я відповідача складається з двох осіб. Загальний сукупний дохід на одного члена сім»Ї ( з урахуванням всіх утримань та виплат ) позивачки на місяць становить в середньому 5000 гривень, а відповідача 1190 гривень (а.с. 261). Згідно медичної картки на ім'я [PERSON], [INFO], направлень на обстеження, листків призначень лікувань, останній хворіє на хронічні захворювання, потребує постійного обстеження та лікування, які проходив в спеціалізованій лікарні «Амадет», лікувально-діагностичному центрі, в інституті психіатрії. Згідно довідки, виданої Державним реєстратором вбачається, що [PERSON] не являється підприємцем (а.с.158). Спірні правовідносини виникли з сімейних відносин та регулюються ст.185 Сімейного Кодексу України. При вирішенні спору суд виходить з того,що ст.185 СК України передбачено, що той з батьків з кого присуджено аліменти на дитину, а також: той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначається рівність прав і обов'язків щодо дитини. Розірвання шлюбу і проживання окремо не звільняє батьків від обов'язків щодо дитини. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних міркувань: · відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини всіх своїх заробітків (доходів) щомісячно, заборгованість по аліментам відсутня. · Відповідач сплачує на користь позивачки кошти за попереднім рішенням суду, згідно виконавчого листа, заборгованість відсутня. · Середньомісячний дохід на одного члена сім»ї позивача становить біля 5000 гривень, а відповідача становить приблизно 1190 гривень. · Позивачка не надала суду доказів про отримання позивачем інших доходів, крім заробітної плати. Відмовляючи в позові, суд виходить з того, що на сьогоднішній день позивач не має фінансової змоги нести додаткові витрати на утримання свого сина [PERSON]. Стягнення додаткових коштів з відповідача може поставити на межу існування членів його сім»ї. Відмова в позові з даних підстав, не позбавляє позивачку права на звернення до суду, з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання сина після поліпшення матеріального становища відповідача.

Outcome: dismissed