Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що рішеннями виконавчого комітету [PERSON] селищної ради №169 від 11.08.1995 року та від 12.01.1996 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га. в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області для обслуговування житлового будинку. На підставі вказаного рішення, [PERSON] отримав Державний акт на право власності на землю серії ХС ХСІІІ-І-№ 000267, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №29 від 17 січня 1996 року. Разом із тим, рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 01 березня 1994 року проведено поділ будинку №62 по вул. Шкільній в смт. Чаплинка Херсонської області та визнано право власності бувшого подружжя як за [PERSON] та і за позивачкою, [PERSON]. Каховським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення суду право власності на 49/100 частини будинку №62 по вул. Шкільній в смт. Чаплинка Херсонської області зареєстроване на імя позивачки 19.06.1994 року та записано в реєстровій книзі за №1526/6. 18 лютого 1992 року після реєстрації шлюбу зі [PERSON] [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Про порушення матеріального права позивачці стало відомо у вересні 2015 року від працівників КП «Каховське бюро технічної інвентаризації» при одержанні довідки про реєстрацію права власності на будинок, а тому вважає, що строк позовної давності позивачка пропустила з поважної причини. Враховуючи, що 28 травня 2014 року [PERSON] помер, позивачка просить суд поновити їй строк для подачі позовної заяви, визнати недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради №169 від 11.08.1995 року та від 12.01.1996 року, відповідно до якого [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га, тобто всю, в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області для обслуговування житлового будинку, а також визнати недійсним Державний акт на право власності на землю серії ХС ХСІІІ-І-№ 000267, який був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №29 від 17 січня 1996 року на дану земельну ділянку. В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог на підставі обставин, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] селищної ради за дорученням [PERSON] просила суд справу розглянути у її відсутність, задовольнивши позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд встановив слідуючі факти і відповідні їм правові відносини. Встановлено, що рішеннями виконавчого комітету [PERSON] селищної ради №169 від 11.08.1995 року та від 12.01.1996 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га. в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області для обслуговування житлового будинку. На підставі вказаних рішень [PERSON] видано Державний акт на право власності на землю серії ХС ХСІІІ-І-№ 000267, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №29 від 17 січня 1996 року. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 01 березня 1994 року будинок №62 по вул. Шкільній в смт. Чаплинка Херсонської області поділено між бувшим подружжям та визнано право власності за [PERSON] та позивачкою, [PERSON]. Каховським бюро технічної інвентаризації на підставі рішення суду право власності на 49/100 частини будинку №62 по вул. Шкільній в смт. Чаплинка Херсонської області зареєстроване на імя позивачки 19.06.1994 року та записано в реєстровій книзі за №1526/6, про що свідчить довідка КП «Каховське бюро технічної інвентаризації» №166 від 29.09.2015 року. Власник частини будинку на даний час носить прізвище - [PERSON]. За викладеними позивачкою обставин справи, про порушення її права на отримання земельної ділянки для користування належним їй частиною будинку позивачці стало відомо у вересні 2015 року від працівників КП «Каховське бюро технічної інвентаризації» при одержанні довідки про реєстрацію права власності на будинок, а тому суд вважає, що строк позовної давності позивачка [PERSON] пропустила з поважної причини. Враховуючи, що 28 травня 2014 року власник частини будинку [PERSON] помер, позивачка не в повній мірі може розпорядитись належною їй власністю будинком, оскільки за рішенням виконавчого комітету [PERSON] селищної ради №169 від 11.08.1995 року та від 12.01.1996 року всю присадибну ділянку передано у власність лише одному власнику - [PERSON], що порушує право позивачки на належне користування власністю, тому є всі підстави для визнання недійсним Державного акту на право власності на землю серії ХС ХСІІІ-І-№ 000267, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №29 від 17 січня 1996 року на земельну ділянку площею 0,14 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Чаплинського району Херсонської області для обслуговування житлового будинку. Відповідно до ст. 9 ЗК України від 18.12.1990 року, до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: 1) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу; 2) реєстрація права власності, права користування землею і договорів на оренду землі; 3) вилучення (викуп) земель відповідно до статті 31 цього Кодексу; 4) справляння плати за землю; 5) ведення земельно-кадастрової документації; 6) погодження проектів землеустрою; 7) здійснення державного контролю за використанням і охороною земель, додержанням земельного законодавства; 8) сприяння створенню екологічно чистого середовища і поліпшенню природних ландшафтів; 9) припинення права власності або користування земельною ділянкою чи її частиною; 10) видача висновків про надання або вилучення земельних ділянок, яке провадиться вищестоящою Радою народних депутатів. 11) погодження будівництва жилих, виробничих, культурно-побутових та інших будівель і споруд на земельних ділянках, що перебувають у власності або користуванні; 12) вирішення земельних спорів у межах своєї компетенції; 13) вирішення інших питань у галузі земельних відносин у межах своєї компетенції. Згідно статті 19 ЗК України, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Статтею 22 та 23 вказаного Кодексу передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. При переході права власності на будівлю та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01 січня 2002 року, згідно з положеннями чинного до цієї дати Земельного кодексу ст. 30, до набувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди. Судам при вирішенні справ слід застосовувати закон, що діяв на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є законними і обгрунтованими.

Outcome: approved