Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» про визнання за нею права власності на квартиру №2 в житловому будинку №23а по вул. Прохолодній у м. Дніпропетровську за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі рішення виконкому АНД районної ради за №2388 від 02.08.1960 року за Артелью «ВОСХОД» визнано право власності на домоволодіння №23а по вулиці Прохолодній у м. Дніпропетровську. Згідно з Постановою ЦК КП та Ради Міністрів УРСР від 11.10.1960 р. №1698, Постановою бюро Дніпропетровського Обкому КП України, виконкому Облради депутатів трудящих від 23.10.1960 за №986 артіль «Восход» передана у відання Дніпропетровського Облместпрома під назвою «Фабрика по переробці вторсировини». Відповідно до наказу №13 від 05.12.1965 по управлінню Укрглаввторресурсів база концентрації і переробки вторсировини передана Дніпропетровській фабриці по переробці вторсировини. Фабрика по переробці вторсировини перейменована в обєднання «Дніпро» на підставі наказу №28 від 27.02.1965 Укрглаввторресурси. Обєднання «Дніпро» згідно з наказом Держпостачання УРСР №174 від 14.04.1982 року було перейменовано у «Фабрику нетканих матеріалів», яка у свою чергу перейменована у Колективне підприємство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» 06.05.1994 року на підставі рішення Загальних зборів співвласників, Протокол №1 від 12.04.1994 року. Колективне підприємство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» перейменовано з 27.07.2004 року у Закрите акціонерне товариство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» на підставі рішення Загальних зборів членів товариства, Протокол №2 від 20.07.2004 року. Закрите акціонерне товариство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» перейменовано з 25.02.2011 року перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» на підставі рішення Загальних зборів акціонерів, Протокол №1 від 14.02.2011 року. 13.08.2013 року відбулася зміна організаційно-правової форми власності на Товариство з обмеженою відповідальністю на підставі рішення Загальних зборів акціонерів, Протокол №3 від 31.07.2013 року. Дані відомості містяться в довідці ТОВ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» №941 від 22.12.2014 року. Позивачка, як працівник Колективного підприємства «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів», отримала ордер №1438 від 07.08.1995 на право користування однокімнатною квартирою №1 у будинку №23а по вулиці Прохолодній у м. Дніпропетровську, де проживає по теперішній час. Згідно відповіді з КП «ДМБТІ» від 23.12.2014 №14215 право власності на весь будинок №23а по вул. Прохолодній зареєстроване за Артелью «ВОСХОД», тобто без перереєстрації назви власника. З метою проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Прохолодна, буд. 23а, ТОВ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» видало [PERSON] належним чином оформлену довіреність від 05.11.2014 року. Проте державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №19146346 від 06 лютого 2015 року. Позивачка зазначає, що з серпня 1995 року по теперішній час постійно проживає у №1 у будинку №23а по вулиці Прохолодній у м.Дніпропетровську, відкрито та безперервно користується квартирою та господарськими будівлями і спорудами, сплачує всі комунальні послуги, оплачує електроенергію, зробив ремонт квартирі, підтримує її в належному стані, у зв'язку з чим просила суд визнати за нею право власності на квартиру № 1 у житловому будинку № 23а по вулиці Прохолодній у м. Дніпропетровську, загальною площею 31,1 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м, яка складається з: 1 веранда, 2 коридор, 3 кухня, 4 житлова; визнати в користування позивачу господарські будівлі та споруди по вул. Прохолодній, 23а у м. Дніпропетровську, які складаються з: літ. Е сарай, ? частина літ. Б сарай, та в загальному користуванні з мешканцями квартир №№1, 3, 4 господарські будівлі та споруди по вул. Прохолодній, 23а у м.Дніпропетровську, які складаються з: літ. Ж вбиральня; № 1 водоколонка; № 2 огорожа. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність. \~ Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» у судове засідання не з'явився, директор ТОВ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» [PERSON] надала суду заяву про слухання справи у відсутність представника відповідача, проти позову не заперечувала. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому АНД районної ради за №2388 від 02.08.1960 року за Артелью «ВОСХОД» визнано право власності на домоволодіння №23а по вулиці Прохолодній у м. Дніпропетровську. Згідно з Постановою ЦК КП та Ради Міністрів УРСР від 11.10.1960 р. №1698, Постановою бюро Дніпропетровського Обкому КП України, виконкому Облради депутатів трудящих від 23.10.1960 за №986 артіль «Восход» передана у відання Дніпропетровського Облместпрома під назвою «Фабрика по переробці вторсировини». Відповідно до наказу №13 від 05.12.1965 р. по управлінню Укрглаввторресурсів база концентрації і переробки вторсировини передана Дніпропетровській фабриці по переробці вторсировини. Фабрика по переробці вторсировини перейменована в обєднання «Дніпро» на підставі наказу №28 від 27.02.1965 року Укрглаввторресурси. Обєднання «Дніпро» згідно з наказом Держпостачання УРСР №174 від 14.04.1982 року було перейменовано у «Фабрику нетканих матеріалів», яка у свою чергу перейменована у Колективне підприємство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» 06.05.1994 року на підставі рішення Загальних зборів співвласників, Протокол №1 від 12.04.1994 року. Колективне підприємство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» перейменовано з 27.07.2004 року у Закрите акціонерне товариство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» на підставі рішення Загальних зборів членів товариства, Протокол №2 від 20.07.2004 року. Закрите акціонерне товариство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» перейменовано з 25.02.2011 року перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» на підставі рішення Загальних зборів акціонерів, Протокол №1 від 14.02.2011 року. 13.08.2013 року відбулася зміна організаційно-правової форми власності на Товариство з обмеженою відповідальністю на підставі рішення Загальних зборів акціонерів, Протокол №3 від 31.07.2013 року. Дані відомості містяться в довідці ТОВ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» №941 від 22.12.2014 року. Позивач [PERSON], як працівник Колективного підприємства «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів», отримала ордер №1438 від 07.08.1995 року на право користування однокімнатною квартирою №1 у будинку №23а по вулиці Прохолодній у м.Дніпропетровську, де проживає по теперішній час. Згідно відповіді з КП «ДМБТІ» від 23.12.2014 №14215 право власності на весь будинок №23а по вул. Прохолодній зареєстроване за Артелью «ВОСХОД», тобто без перереєстрації назви власника. З метою проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Прохолодна, буд. 23а, ТОВ «Дніпропетровська фабрика нетканих матеріалів» видало [PERSON] належним чином оформлену довіреність від 05.11.2014 року. Однак державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 19146346 від 06 лютого 2015 року. Факт володіння з 1995 року позивачем нерухомим майном - квартирою №1 в будинку № 23а по вулиці Прохолодній у м. Дніпропетровську підтверджується наданими в матеріали справи документами, які свідчить про те, що з 1995 року володіння нерухомим майном позивачем є відкритим, очевидним для третіх осіб, та безперервним. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до положень ст.5 ЦК України про дію закону у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки питання про визнання права власності за набувальною давністю вирішується в судовому порядку, та у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] проживає в квартирі з 1995 року, відкрито та безперервно користується квартирою, сплачує всі комунальні послуги, оплачує електроенергію, що підтверджується матеріалами справи, враховуючи, що відповідач не заперечує проти позовних вимог тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на квартиру №1 у житловому будинку №23а по вулиці Прохолодній у м. Дніпропетровську, загальною площею 31,1 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м, яка складається з: 1 веранда, 2 коридор, 3 кухня, 4 житлова. Що стосується позовних вимог щодо визнання у користування позивачу господарських будівель та споруд по вул. Прохолодній, 23а у м. Дніпропетровську, суд вважає відмовити, оскільки вони є передчасними та не ґрунтуються на законі. Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає судові витрати віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Outcome: partial