Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом в якому зазначила, що[INFO] року померла її мама - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими на земельній ділянці площею 1267 кв.м за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], яка належить матері на підставі Державного Акта на право власності на земельну ділянку, виданого згідно рішення третьої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради від 28.07.2006 року № 32/136 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Згідно із заповітом, складеним [PERSON] 26 березня 1983 року, посвідченого нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 1-1673, все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось мати заповіла їй, [PERSON]. Оскільки 08 серпня 1986 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, їй було присвоєне прізвище [PERSON]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. Після відкриття спадщини вона прийняла спадщину , оскільки мешкала разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. 19 березня 2013 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] їй видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого після смерті [PERSON] вона є спадкоємцем за заповітом земельної ділянки, що розташована [ADDRESS] , площею 0,1000 га, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 717757, виданого на підставі рішення третьої сесії п'ятого скликання Запорізької міської ради від 28.07.2006 року № 32/136, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № -1-726100239. Підставою для її звернення до суду з позовом стала та обставина, що житловий будинок [ADDRESS] не внесений у реєстр прав власності на нерухоме майно як об'єкт права приватної власності. Дана обставина унеможливлює отримання нею у нотаріуса свідоцтва про право власності на спадщину. Разом з тим, право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] підтверджується доказами, а саме: заповітом, посвідченим 10 січня 1953 року [PERSON], нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори, згідно якого [PERSON] заповіла будинок [ADDRESS], (російською мовою) «[PERSON]»; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 04 січня 1957 року [PERSON], нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори, згідно якого спадкоємцем будинку [ADDRESS], який належав спадкодавцю - [PERSON] є [PERSON]; технічним паспортом, складеним спеціалістами ОП ЗМБТІ із змінами станом на 04.04.1995 року де власником будинку зазначена [PERSON]. матеріалами інвентарізаційно-реєстраційної справи ТОВ «ЗМБТІ», які містять: ухвалу народного суду 1-ї ділянки В-Хортицького району Запорізької області від 28.11.1952 року, якою «визнано факт володіння домобудівлею [ADDRESS] на право особистої власності за [PERSON], бо документи втрачені в воєнний час»; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, видане 2-ю міською Державною нотаріальною конторою 27.12.1952 року за р. № 14311, згідно з яким [PERSON] належить 1/2 частина домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] свідоцтво про право на спадщину, видане 2-ю міською Державною нотаріальною конторою 27.12.1952 року за р. № 14313, за яким право власності на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], переходить від [PERSON] до [PERSON]; заповіт [PERSON], посвідчений 2-ю міською Державною нотаріальною конторою 10.01.1953 року за р. № 187 і свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 2-ю міською Державною нотаріальною конторою 04.01.1957 року за р. № 1-123, за яким спадкоємицею майна, зазначеного в заповіті, є [PERSON], що мешкає в [ADDRESS] Зазначені вище дані містяться у довідці № 14513 від 09.08.2012 року ТОВ «ЗМБТІ» Рішенням від 01.08.2012 року реєстратора ТОВ «ЗМБТІ», їй було відмовлено у задоволенні заяви про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташованого за адресою [ADDRESS]. Постановою від 14.11.2013 року [PERSON], приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з тим, що за наданими правовстановлюючими документами право власності на зазначений житловий будинок на ім'я спадкодавця не зареєстровано. Таким чином, на думку позивачки, єдиним способом захисту її цивільних прав та інтересів є судовий. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщений у встановлений законом спосіб. Треті особи в судове засідання також не з'явились , про час та місце слухання справи сповіщені у встановлений законом спосіб. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому рахунку, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини… Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відомості про зміну поштової адреси - [ADDRESS] на [ADDRESS] також містяться в матеріалах інвентарної справи ТОВ «ЗМБТІ». Спірний житловий будинок не є самовільно збудованою спорудою чи такою, що є об'єктом незавершеного будівництва. Згідно роз'яснень , викладених в листі Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування ( аркуш 20) судами може визнаватись право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року (до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів) за наявності відповідних доказів. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України (Держархбудінспекція України) від 04.10.2013 року № 40-19-5082 «закінчені будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудовані до них не підлягають прийняттю в експлуатацію. Документом, який засвідчує відповідність таких об'єктів вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Такий технічний паспорт був складений за життя спадкодавця - [PERSON]. Про правомірність позовних вимог свідчать також висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст. 355-5 ЦПК України за перше півріччя 2012 року (Вісник Верховного Суду України, № 12 (148) 2012), де зазначено (стор.4) « 4. За змістом статей 2, 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об'єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12) (копія Постанови та витяг з публікації додаються до позовної заяви). Відповідно до ст. 100 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка діяла на час спірних правовідносин), в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Відповідно до ст. 101 ЦК УРСР - в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Залежність виникнення права власності на жилі будинки від державної реєстрації права власності на них чинним на той час законодавством передбачена не була. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved