Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем по справі вони одружилися 02.10.2015 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Городницької сільської ради Городенківського району, актовий запис № 4.В шлюбі у них [INFO] син [PERSON] , який є неповнолітнім, проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні і утриманні. Сімейне життя у них з відповідачем не склалося, так як кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та ведення домашнього господарства. Позивачка з відповідачем припинили спільне проживання у грудні 2019 року, син [PERSON] залишився проживати з позивачкою. В даний час Городенківським районним судом розглядається цивільна справа за позовом позивачки про розірвання шлюбу. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має. В даний час відповідач проживає та працює в Польщі на будівництві, розмір його заробітку позивачці не відомий. Відповідач повинен приймати участь у матеріальному утриманні їхнього сина нарівні з позивачкою. Син [PERSON] активно росте та розвивається. Він потребує збалансованого харчування та вітамінів, предметів гігієни, розвиваючих іграшок, книжок. Хлопчик швидко росте, у зв`язку з чим позивачці приходиться часто купляти йому новий одяг та взуття. Після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат, і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Проте, кошти відповідач надає не регулярно. Позивачка вважає, що обов`язок батька утримувати свою дитину передбачений законом, тому вона не повинна випрошувати гроші на сина. Це змушує позивачку звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. 07.05.2020 через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. 29.07.2020 через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти на утримання сина. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 02.10.2015 виконавчим комітетом Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружилися [INFO] , актовий запис № 4 від 02.10.2015 Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.02.2018 виконкомом Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1 від 12.02.2018 є [PERSON] та [PERSON] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони перебуваючи в зареєстрованому шлюбі спільно не проживають, син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. На підставі вищенаведеного, враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, позицію відповідача, який визнає позов, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася в суд з позовом 03.04.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved