Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на її утримання щомісяця в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільно не проживають близько шести місяців. Відповідач фізично здоровий, працює неофіційно, де отримує нерегулярний, мінливий, але істотний дохід, який повністю витрачає на свої потреби і ніякої допомоги на утримання дитини не надає. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Коштів, які вона отримує в зв'язку з доглядом за дитиною не вистачає на нормальне харчування, виховання дитини та на купівлю одягу для дитини. Їй одній матеріально важко, вона повинна купувати для себе продукти харчування та гігієни, а відповідач матеріально її не утримує як дружину, яка доглядає дитину. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що більше шести місяців вона не проживає разом з відповідачем, їй одній важко утримувати дитину та себе, відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає, проте має таку можливість, він неофіційно працює та має відповідний дохід, так як на час проживання однією сім'єю його дохід від заробітку складав біля 5 000 - 6 000 грн., тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та на її утримання в розмірі зазначеному у позовній заяві. Пояснила, що їхня дочка [PERSON] страждає атопічним дерматитом в зв'язку з чим для дитини потрібно купувати ті продукти харчування, які не викликають алергічних реакцій. З значними витратами на утримання дитини, їй не вистачає коштів на своє утримання. Просила не приймати надану відповідачем довідку про заробітну плату, так як він її надав щоб не сплачувати аліменти в більшому розмірі та має додатковий дохід тому може сплачувати аліменти в розмірі зазначеному у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він вже два місяці працює офіційно, де отримує заробітну плату. Кожного місяця сплачує кредит та допомагає батькам. Не може сплачувати аліменти на утримання дитини вказані [PERSON] позивачкою у позовні заяві в розмірі 1000 грн., може сплачувати їй у розмірі 25% від заробітної плати. Сплачувати аліменти на утримання дружини не бажає, пояснюючи це тим, що у позивачки є батьки які їй допомагають та позивачка кожного місяця отримує допомогу, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст. 182 ч.1 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 4 ст. 27 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.91) держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Крім того, згідно ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.11.2012 року, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 325 (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] року народження, в свідоцтві про народження якої записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» від 28.04.2014 року позивачка мешкає в [ADDRESS], разом з дочкою [PERSON], 2013 року народження, яка знаходиться на утриманні позивачки [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідок дитячої консультації відділової лікарні ст. Жмеринка від 12.06.2014 року та 13.06.2014 року дочка сторін [PERSON], 2013 року народження страждає атопічним дерматитом; їй в належний час не було зроблено щеплення через відсутність вакцини і рекомендовано придбати їй за власний рахунок(а.с.24,25). Суд не приймає надану відповідачем [PERSON] довідку про доходи відповідно до якої він працює водієм вантажних автомобілів у ФОП [PERSON], так як вона не узгоджується з поясненнями сторін, сам відповідач в поясненнях зазначив, що позивачка у спільному проживанні могла витратити за тиждень 8 000 грн. та суд розцінює надання даної довідки як намагання відповідача не сплачувати в більшому розмірі аліменти. Крім того інших доказів про постійне місце роботи, а саме копії трудової книжки чи копії трудового договору відповідач не надав. При визначенні розміру аліментів судом враховано, що дочка сторін потребує медичного лікування, доходів на утримання і лікування малолітньої дочки та її утримання не вистачає, позивачка наполягає на стягненні аліментів в твердій грошовій сумі. Стан здоров'я платника аліментів задовільний, інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього не має. Суд не приймає заперечення відповідача в частині того, що він не може сплачувати аліменти вказані позивачкою у позовній заяві, так як розмір який згоден платити відповідач, а саме лише 25 % від його доходу на утримання тільки дитини - що складає 300 грн. є не достатнім для забезпечення необхідних умов життя дитини і буде суперечити її інтересам, виходячи із встановлених обставин справи. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину та дружину, судом не встановлено. В даному випадку норми закону передбачають право дружини або колишньої дружини, з якою проживає малолітня дитина, на утримання від чоловіка або колишнього чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, і з моменту пред'явлення позову. Малолітня дитина сторін по справі проживає з позивачкою, яка не працює, доглядає дочку, яка перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу не надає, домовленості про добровільну сплату аліментів у позасудовому порядку між сторонами немає. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов'язаний та може надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 750 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини аліменти в розмірі 250 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Дана сума є обґрунтованою, достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини на даний час. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, буде гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини та дружини. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial