Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 15.02.2013 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції у м. Львові, актовий запис № 57. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 лютого 2013 року зареєстровано шлюб з відповідачем. У шлюбі в них народилась одна дитина: син - [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та різних поглядів на сімейні відносини. Через постійні сварки між ними страждає дитина, шлюбні відносини припинені в 2018 році, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, майнових спорів між ними немає. Вважає за необхідне розірвати шлюб між нею, позивачкою, та відповідачем. Позивач у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові заяви сторін та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15 лютого 2013 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 57 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). У шлюбі у них народилась одна дитина: син - [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати. Ч.1 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved