Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики в розмірі 100 000,00 доларів США. В обґрунтування вимог посилалась на те, що 22.12.2008р. між нею та відповідачкою укладено договір позики згідно до якого, відповідачка отримала кошти в сумі 100 000,00 доларів США. На підтвердження укладання договору позики відповідачкою було складено розписку про отримання зазначеної суми коштів. Порядок, строки повернення, обумовлені в розписці. Разом з тим відповідачка, у встановлений договором час, а саме до 22.12.2016р., кошти не повернула, що стало підставою для звернення до суду. Представник позивачки в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.43). Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, відповідно до якої визнала позов в повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутність (а.с.44). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між [PERSON], як позикодавцем з одного боку та [PERSON], як позичальником з іншого боку, 22.12.2008р., було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON], передала а [PERSON], отримала позику в розмірі 100 000,00 доларів США, та зобовязалась повернути кошти в зазначеному розмірі в строк до 22.12.2016р. На підтвердження отримання коштів за договором позики, [PERSON], було особисто складено відповідну розписку. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON],\~підлягають задоволенню\~частково,\~оскільки в\~силу ст.\~533\~ЦК України,\~грошове зобов'язання\~має бути\~виконане у\~гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає борг в розмірі 100\~000,00 дол. США х 26,13 = 2\~613\~000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі ст. 533, 1047, 1048 ЦК України,

Outcome: partial