Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які уточнила під час розгляду справи. В обґрунтування позову зазначила, що 19.09.2013 року у м. Енергодар відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено її автомобіль ЗАЗ ТF699Р, д.р.н. [NUMBER]. Постановою Енергодарського міського суду від 09.12.2013 року [PERSON] визнаний винний у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, вищезазначений автомобіль використовувався для здійснення підприємницької діяльності за КВЕД 49.32 - надання послуг таксі. За результатами підприємницької діяльності, підтвердженого податковою декларацією за три квартали 2013 року, від цього виду діяльності отримала дохід у розмірі 34018,00 грн., або 3779,78 грн. на місяць. Крім того, відповідач повинен компенсувати емоційні страждання, які їй та її сім'ї довелося перенести. На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд стягнути на її користь з відповідача матеріальні збитки у розмірі 54896,8 грн., 612 грн. за проведення експертного авто товарознавчого дослідження, витрати понесені за збереження автомобіля на станції технічного обслуговування «Богдан» у сумі 9440 грн., моральні збитки в розмірі 10000,00 грн., втрачену вигоду у розмірі 122641,68 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1862,66 грн.. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали уточнені позовні вимоги на підставах, викладених в позові, просили задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Також зазначили, що з 16.07.2015 року автомобіль ЗАЗ ТF699Р, д.р.н. [NUMBER], зареєстрований за [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлені наступні факти, обставини та правовідносини, які регулюються ЦК України. Судом встановлено, що 19 вересня 2013 року у м. Енергодар відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів ЗАЗ ТF699Р, д.р.н. [NUMBER]. під керуванням [PERSON] та М-412 номерний знак 55-40 ЗПЦ під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП постраждалих немає, автомобілі пошкоджено. [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПП [PERSON], якій належав на праві власності автомобіль ЗАЗ ТF699Р, д.р.н. [NUMBER]. Винуватим у даній дорожньо-транспортній пригоді постановою Енергодарського міського суду від 09.12.2013 року було визнано [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження № 55 від 02 липня 2015 року вартість спричиненої матеріальної шкоди власнику автомобіля ЗАЗ ТF699Р, д.р.н. [NUMBER], в наслідок пошкодження при ДТП, складає 54896,80 грн. (а.с. 5-12). Оскільки відповідач та його представник погодились з розміром спричинених збитків встановлених висновком автотоварознавчого дослідження № 55 від 02.07.2015р. відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню іншими доказами. Вартість вказаного дослідження склала 612 грн. (а.с.13). За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме-шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 58,59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими. З огляду на викладене, суд вбачає вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди є не обґрунтованими та безпідставними. Щодо доказу який було надано позивачем на підтвердження вимог щодо зберігання автомобілю ЗАЗ ТF699Р, д.р.н. [NUMBER] на стоянці «Богдан» суд має сумніви щодо достовірності зазначеного документу, оскільки не має підпису ФОП Деркач, його копія надіслана раніше (а.с. 14) відрізняється від оригіналу (а.с. 60) в частині підписання його [PERSON]. Крім того зазначений документ «Наряд-заказ» суперечить обставинам встановленим в судовому засіданні, так як відповідно до інформаційного листа МВС територіального сервісного центру автомобіль ЗАЗ ТF699Р, д.р.н. [NUMBER], 2007 року випуску зареєстрований за [PERSON], дата реєстрації 16.07.2015 року (а.с. 68), а відповідно документу [PERSON] продовжувала платити за зберігання на стоянці до 18.02.2016 року. Суд зазначає на те що відсутній причинний зв'язок між заподіяною шкодою власнику автомобіля та витратами на його зберігання. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.4, п.9 даної Постанови,розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Ступінь зниження престижу ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами що підтверджується. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, з урахуванням моральних переживань у зв'язку, ушкодженням транспортного засобу, що призвело до порушення душевної рівноваги позивача, до вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, завдало позивачу незручності, значні транспорті проблеми, також небажання відповідача відшкодувати позивачу завдану ним шкоду у добровільному порядку, змусило позивача звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково в розмірі 1000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial