Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 25.09.1993 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу районним відділом запису актів громадянського стану смт. Велика Лепетиха Херсонської області зроблено відповідний актовий запис за № 82. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спочатку спільне життя складалося, але з часом стосунки погіршилися, мають різні погляди на життєво важливі питання. Хоча і живуть за однією адресою на сьогоднішній день кожен живе своїм життям, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу вважає неможливим. Просить суд не надавати строку для примирення, оскільки це недоцільно. Просить розірвати шлюб, присвоїти їй дошлюбне прізвище «Шуліка». В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25.09.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІ-КГ № 277399. Від шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не має. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 Сімейного кодексу України проголошує, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України о соба, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження шлюбу неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved