Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.06.2015 року вона придбала в [PERSON] садибу, розташовану по [ADDRESS] , яка складається з житлового будинку, надвірних будівель і споруд та земельної ділянки. За придбане майно [PERSON] сплатила грошові кошти у розмірі 30000 грн. Одночасно [PERSON] взяв на себе зобов`язання у строк до 30.10.2015 року оформити свої спадкові права на дане домогосподарство після матері [PERSON] та укласти договір купівлі-продажу вищевказаного майна через Лебединську нотаріальну контору, але в послідуючому не виконав свої зобов`язання, а [INFO] він помер. У зв`язку з цим договір купівлі продажу нотаріально не укладений і право власності на придбане майно за позивачкою не зареєстроване. Тому [PERSON] просила встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] , визнати укладений між нею та [PERSON] договору купівлі-продажу від 30.06.2015 року дійсним та визнати за нею право власності на вищевказане домогосподарство та земельну ділянку. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка уточнила свої вимоги та просила не розглядати вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . В іншій частині свої вимоги підтримала. Представник відповідача просив відмовити [PERSON] у задоволенні вимог щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , оскільки вона не передавалася у власність ні [PERSON] , ні [PERSON] , а тому не могла відчужуватися на користь позивачки. Щодо задоволення решти уточнених позовних вимог представник міської ради покладається на розсуд суду. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30.06.2015 року [PERSON] придбала в [PERSON] домогосподарство, розташоване по [ADDRESS] . На підтвердження даного факту вони підписали договір купівлі-продажу (а.с. 8). Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» (а.с. 5) спірне домогосподарство складається з житлового будинку, що має 80 % зносу, а також наступних надвірних будівель і споруд: літньої кухні ш/блочної обкл. цеглою літ. - «Б»; веранди цегляної літ. - «б»; огорожі дощатої - «№ 1-2». При укладенні даного договору [PERSON] зобов`язався оформити свої спадкові права на дане домогосподарство після смерті своєї матері - [PERSON] та укласти з позивачкою договір купівлі-продажу вищевказаного майна через Лебединську нотаріальну контору у строк до 30.10.2015 року, але в послідуючому не виконав взяті на себе зобов`язання, а [INFO] він помер. У зв`язку з цим право власності [PERSON] на придбане майно до цього часу належним чином не оформлене, що змусило її звернутися до суду за захистом порушених прав. Задвольняючи позов [PERSON] в частині вимог про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] суд враховує те, що згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як стверджуються відповідними доказами. Факт, який просить встановити позивачка, в ході судового розгляду не був оспорений з боку сторони відповідача, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення даних вимог та вважає таким, що є доведеним факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] , в тому числі домогосподарства, розташованого по [ADDRESS] . Щодо визнання договору дійсним та визнання права власності за позивачкою на спірне домогосподарство, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У своїй заяві про зменшення позовних вимог (а.с. 78) від 22.08.2019 року [PERSON] просить не розглядати питання про визнання за нею права власності на житловий будинок, так як на дату укладення договору купівлі-продажу домогосподарства він мав 80 % зносу, а на даний час будинок взагалі зруйнований. Претензій щодо визнання за позивачкою права власності на надвірні будівлі Лебединська міська рада не має. Тому суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачкою права власності лише на надвірні будівлі і споруди, а саме: літню кухню ш/блочну обкл. цеглою літ. - «Б»; веранду цегляну літ. - «б»; огорожу дощату - «№ 1-2». Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] , суд знаходить обґрунтованими заперечення відповідача відносно того, що земельна ділянка, на якій розташоване домогосподарство, не надавалася у власність [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на сіпне домогосподарство, а також [PERSON] , який фактично прийняв спадщину останньої, але за життя не переоформив її та продав спірне домогосподарство позивачці. Оскільки [PERSON] та [PERSON] за життя не набували права власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] , то передавати її у власність іншим особам не мали права. Тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: approved