Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Мати проживала в [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] . Після смерті [PERSON] на підставі заяви позивачки про прийняття спадщини заведена спадкова справа №4/2021 у [PERSON] , приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області. Позивачка являється єдиним спадкоємцем спадкового майна матері [PERSON] , померлої [INFO] в місті Вознесенськ Миколаївської області. Родинні відносини зі спадкодавцем підтверджуються рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.01.2019 року за №473/5107/18. У матері [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із права приватної власності на земельну ділянку на підставі державного акту серії Р1 №321187, виданого 30 серпня 2002 року, Новоархангельською районною державною адміністрацією Новоархангельського району Кіровоградської області, розміром 5,44 га., яка розташована на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. 20 квітня 2021 року під час звернення позивачки до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області, вона одержала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій на майно, яке належало її матері [PERSON] так як для оформлення спадщини позивачці необхідно пред`явити правовстановлюючий документ на земельну ділянку, державний акт на право приватної власності на землю, що виданий на ім`я [PERSON] , а даний документ відсутній, в зв`язку з тим, що право власності виникає з моменту державної реєстрації (тобто при житті спадкодавця), а реєстрація відбулася [INFO] , тобто після смерті спадкодавця, що не дає змоги оформити свідоцтво про право на спадщину на ім`я позивачки на підставі гл.7 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. №3425-Х11, 2 розділ гл.10. п.4.15, 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року №296/5, ст..49 ЗУ «Про нотаріат». Ця обставина перешкоджає позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вона змушена звернутися до суду, щоб визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивачка просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку № [NUMBER] , розміром 5,44 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1№321187, виданого 30 серпня 2002 року Новоархангельською районною державною адміністрацією Новоархангельського району Кіровоградської області, розміром 5,44 га., яка розташована на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява, в якій остання просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Ельдарова Олена Миколаївна в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Оскільки відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, а також не подав відзив, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Судом встановлено, що [INFO] в м. Вознесенськ Миколаївської області померла [PERSON] (світлокопія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00019583682 від 14.02.2018 року) /а.с.11/. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2019 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Скалева Новоархангельського району Кіровоградської області є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Вознесенськ Миколаївської області. Рішення суду набрало законної сили 15.02.2019 року /а.с.12/ . За життя\~ [PERSON] належала\~земельна ділянка\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва загальною\~площею 5,44\~га,\~розташована на\~території Кальниболотської\~сільської ради\~Новоархангельського району\~Кіровоградської області\~(світлокопія\~державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії Р1\~№321187) /а.с.16-17/. 20.04.2021 року приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на за померлою визнано після її смерті /а.с.15/. Згідно ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення . Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що \~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Зі змісту\~ч.\~1\~ст.\~1222\~ЦК\~України\~вбачається,\~що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1225 ЦК України йдеться мова про те, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1, 2 та 3 ст. 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України,\~цього\~Кодексу,\~а\~також\~інших\~законів,\~що\~видаються\~відповідно\~до\~них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. В розумінні п. г) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України\~набувають\~права\~власності на\~земельні\~ділянки\~на підставі: прийняття спадщини. Переліченими нормами права унормовано порядок отримання у спадщину нерухомого майна. Разом з тим суд, зважує на те, що спадкове право це сукупність цивільно-правових норм, які регулюють відносини, що виникають у зв`язку із спадкуванням. Під спадкуванням слід розуміти перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб, які мають право (спадкоємців). До складу спадщини належать усі права та обов`язки спадкодавця, крім випадків зазначених у ст. 1219 ЦК України. Спадкоємець може відмовитись від спадщини або прийняти її. В нашому випадку позивачка просить визнати за нею право, тобто не відмовляється від спадщини, а навпаки хоче набути право власності на спадкове майно. Позивачка відповідно до ст. 1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців за законом, оскільки є дочкою померлої, інших спадкоємців не має, від спадщини не відмовляється, а тому з урахуванням викладеного та у відповідності до зазначених норм права вона має повне право на спадкування майна, що залишилось після смерті [PERSON] і не може бути позбавлена цього права. А тому суд, на підставі зазначеного, вважає за доцільне та у відповідності до цивільного законодавства, визнати за позивачкою право на вищевказану земельну ділянку. Суд, задовольняючи позовну вимогу, виходить із засад справедливості, як фундаментального принципу права у практичній площині. На підставі наведеного та

Outcome: approved