Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Центральне РУ АТ «Банк «Фінанси та кредит», в якому просила стягнути з відповідача банківський метал, золото, вагою 19,32 тройських унцій металу, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 478 449,00 грн., проценти у сумі 17 944,00 грн. та 3% річних у сумі 4692,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.12.2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі заступника начальника відділення №23 Шелест О.С. та [PERSON] було укладено Договір №36976/18-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий». Відповідно до п.1.1 договору, «Банк» відкрив «Клієнту» депозитний рахунок [NUMBER] у банківському металі Золото, а «Клієнт» вніс на цей рахунок банківський метал загальною вагою 601,00 грам або 19,32 тройських унцій металу на строк з 05.12.2013 року по 05.06.2015 року. Пунктом 1.2 договору передбачено, що процентна ставка за вкладом становить 2,50% річних. 04.06.2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення банківського вкладу та нарахованих процентів, проте позивачу було відмовлено у поверненні банківського вкладу та нарахованих процентів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, однак подав до суду письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення позову з мотивів необхідності застосування до спірних правовідносин ст..ст.16,26,36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також ст..ст.1058,1060,1074 ЦК України Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 05.12.2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі заступника начальника відділення №23 Шелест О.С. та [PERSON] було укладено Договір №36976/18-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий». Відповідно до до п.1.1 договору, «Банк» відкрив «Клієнту» депозитний рахунок [NUMBER] у банківському металі Золото, а «Клієнт» вніс на цей рахунок банківський метал загальною вагою 601,00 грам або 19,32 тройських унцій металу на строк з 05.12.2013 року по 05.06.2015 року у порядку та на умовах, визначених у Договорі про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий». Пунктом 1.2 договору передбачено, що процентна ставка за вкладом становить 2,50% річних. Відповідно п.2.3 договору, повернення Вкладу та виплата нарахованих на нього процентів Клієнту здійснюється «Банком» у день закінчення строку, визначеного п.1.1 цього договору. Відповідно до п.2.5 Договору, позивач має право на дострокове повернення вкладу. Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є досвідним, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст.1066 ЦК України, банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст.1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст.1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи позицію відповідача та посилання що до необхідності застосування до спірних правовідносин ст.ст.16,26,36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , суд не приймає до уваги зазначене посилання, оскільки з заявою та вимогою повернення банківського кладу позивачка звернулась до відповідача 4.06.2015 року, тобто до прийняття Постанови НБУ №612 від 17.09.2015 року що до віднесення відповідача до категорії неплатопроможних банків. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved