Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до повноліття дитини, посилаючись на те, з відповідачем вона перебувала у шлюбі, від якого народилася зазначена дитина, яка спільно проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний це робити. Їй відомо, що відповідач працює, але неофіційно, у зв'язку з чим має нерегулярний мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, нею подана до суду письмова заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, заявою просив розглядати справу за його відсутності. При цьому відповідач позовні вимоги визнав частково, в поданій до суду заяві зазначив, що згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання його дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати дітей, які не досягли повноліття, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Як видно із свідоцтва про народження [PERSON], він народився [INFO] року (а.с. 3). В свідоцтвах про народження [PERSON] відповідач [PERSON] зазначений батьком, а позивачка - матір'ю. Згідно довідки, виданої Деленською сільською радою Арцизького району Одеської області, неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. На підтвердження свого матеріального стану позивачка надала суду довідку № 675/14/01 від 19 листопада 2014 року, видану Арцизьким районним центром зайнятості про те, що вона не перебуває на обліку в Арцизькому центрі зайнятості у статусі безробітної, допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 17); довідку № 3253 від 19.11.2014 року, видану Арцизькою об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ Міндоходів в Одеській області, про те. що [PERSON] станом на 19.11.2014 року не перебуває на податковому обліку та не отримує доходів від підприємницької діяльності (а.с. 18); довідку, видану УСЗН Арцизької районної державної адміністрації № 21 від 23 січня 2015 року про те, що позивачка не перебуває на обліку в УСЗН Арцизької районної державної адміністрації та не отримує допомоги. Відповідач в свою чергу на підтвердження свого матеріального стану надав суду довідку, видану Рівненською сільською радою Тарутинського району Одеської області, згідно якої він в наявний час ніде не працює, а також довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про те, що він не зареєстрований як ФОП. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним, однак відповідач від виконання цих обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, на що посилалася позивачка та що не спростовував відповідач. Таким чином, враховуючи, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, яка на день подання позову повноліття не досягла, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання дитини враховує матеріальне становище матері, яка не працює, а також матеріальне становище батька дитини - платника аліментів, який, як було встановлено судом в наявний час не працює, але є здоровим та перебуває у працездатному віці. Судом при визначенні розміру аліментів також враховується, що батьки мають рівні права щодо дітей, у зв'язку з чим мають утримувати дітей порівну. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 400 грн. щомісяця на дитину, який в силу ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації відповідно до закону, тому позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини мають бути присуджені з 15.09.2014 р. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне у стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: partial