Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить: Надати дозвіл на перетинання кордону при виїзді дитини з України до Королівства Швеції, малолітній [PERSON] , [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.12.2019 до 31.01.2020; 01.05.2020 до 31.06.2020; 01.05.2021 до 31.06.2021. Надати дозвіл [PERSON] на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон та інших документів для виїзду дитини за кордон відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в будь-який час, без нотаріального посвідчення згоди батька дитини - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що з у них з [PERSON] є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . У офіційному шлюбі вони із відповідачем не перебували. На даний момент вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов`язані. Починаючи з січня 2019 року відповідач перестав цікавитись дитиною, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідує її вдома, ухиляється від утримання дитини. Спілкування між нею з відповідачем не виходить, її прохання надати дозвіл на виїзд дитини за кордон в гості до матері, яка проживає у Швеції, відповідач ігнорує. Ще за час її вагітності відповідач залишав її одну на два місяці, коли вона була в лікарні на зберіганні вагітності і просила його про допомогу, про те щоб він був разом з нею, він зазначав «Ті ще не народила, навіщо я буду приїжджати?». Вищезазначений факт яскраво підтверджує справжнє відношення відповідача до своєї дитини. Більше рідних у неї не має. На даний час позивач не працюю, знаходиться на утриманні своєї матері, відповідач не надає жодної допомоги, єдиною рідною людиною для неї і для їїї доньки є її мати, бабуся її доньки, яка працює в Швеції, має громадянство Швеції, має належні умови для того, щоб вони у неї гостювали. Вважає, що її поїздка з дитиною до її матері в гості до Швеції буде відповідати інтересам дитини, так як, по перше, особисте спілкування з бабусею буде позитивно впливати на гармонійний та психологічний розвиток дитини, по друге, Королівство Швеції це морська держава і її прогулянки з дитиною будуть їй на користь. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву відповідно до якої, просить позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на сайті суду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув. Надав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст.12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження. (а.с. 9). Доказом того, що [PERSON] знаходиться на законних підставах в Швеції є копія її паспорта громадянина Швеції. (а.с.11) Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред`явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В силу положень вказаних нормативно-правових актів, судом здійснено висновок, що законодавством встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки виїзд дитини [PERSON] , [INFO] , за кордон відповідає інтересам дитини, за своєю метою має сприяти загальному розвитку дитини, в той же час відповідач не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved