Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вимогою про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 27.12.2007 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів від 27.12.2007 за № 822 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД № 065413. 11.03.2008 р. у шлюбі народилася наша спільна дитина - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1 - ЖД № 123727, видане 01.04.2008 р. Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис в Книзі реєстрації народжень від 01.04.2008 за № 309, де в графі батько записаний [PERSON]. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 10.03.2016 р. по справі № 521/18823/15 за позовом [PERSON] до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів шлюб між ними розірваний та з відповідача стягнуто на її користь аліменти у розмірі 727,50 грн до досягнення сином повнолітнього віку. Починаючи ще з 2013 року [PERSON] з відповідачем проживає окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з [PERSON] Весь цей час відповідач не підтримував з дитиною ніякого звязку, життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з ним, не брав участі у його вихованні та жодним чином не допомагав у його утриманні. Будь-якої матеріальної допомоги не надавав. Крім того, спілкування дитини з відповідачем може нанести сину моральну травму та залишити сліди на все подальше життя, оскільки відповідач є хронічним наркоманом, згідно вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 30.05.2016 по справі № 521/6846/16 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 310 КК України - незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до пятдесяти рослин, ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України, ч. 2 ст. 310 КК України - незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до пятдесяти рослин, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, неодноразово висловлював на адресу [PERSON] погрози фізичною розправою, ображає нецензурною лайкою, постійно порушував спокій за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. Також, відповідач не тільки не виконує своїх обовязків по вихованню дитини, а ще й створює перешкоди для [PERSON] у виконанні нею своїх батьківських обовязків, тривалий час, як до прийняття судом рішення так і після цього, ухиляється від сплати аліментів в наслідок чого склалася значна заборгованість в розмірі 18517,00 грн. У судове засідання позивачка не зявилась, представник позивачки подав до суду заяву в якій позов підтримав повністю, просив слухати справу у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, з адміністрації ДУ «Одеська установа виконання покарань (№21)» надійшли пояснення від засудженого [PERSON] в яких він заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - служба у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надали суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], також подали заяву в якій вказали, що просять суд слухати справу за їх відсутності. Суд, у звязку з неявкою відповідача, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень від позивачки ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.12.2007 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів від 27.12.2007 за № 822 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД № 065413. 11.03.2008 р. у шлюбі народилася наша спільна дитина - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1 - ЖД № 123727, видане 01.04.2008 р. Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис в Книзі реєстрації народжень від 01.04.2008 за № 309, де в графі батько записаний [PERSON]. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 10.03.2016 р. по справі № 521/18823/15 за позовом [PERSON] до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів шлюб між ними розірваний та з відповідача стягнуто на її користь аліменти у розмірі 727,50 грн до досягнення сином повнолітнього віку. Починаючи ще з 2013 року [PERSON] з відповідачем проживає окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з [PERSON] Весь цей час відповідач не підтримував з дитиною ніякого звязку, життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з ним, не брав участі у його вихованні та жодним чином не допомагав у його утриманні. Будь-якої матеріальної допомоги не надавав. Згідно вироку Малиновського районного суду м. Одеса від 30.05.2016 по справі № 521/6846/16 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 310 КК України - незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до пятдесяти рослин, ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 310 КК України, ч. 2 ст. 310 КК України - незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до пятдесяти рослин, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України. Також, відповідач ухиляється від сплати аліментів в наслідок чого склалася значна заборгованість в розмірі 18517,00 грн. Син проживає з позивачкою. Відповідач тривалий час не виконує своїх батьківських обов'язків щодо сина: ніякої матеріальної допомоги для його забезпечення не надає, участі в його вихованні не приймає, інтересу не проявляє. Всі обов'язки по утриманню та вихованню сина виконує позивачка. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина, матеріальної допомоги не надає, самоусунувшись від виконання батьківських обовязків, не цікавився життям дитини, не проявляє належної уваги, дитина мешкає разом з матірю за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, масив 30 (Червоний хутір), буд. 13, яка займається вихованням та утриманням дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 06.08.2018 р. № 01/01-25/2199 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо малолітнього [PERSON], [INFO], встановлено, що з метою зясування думки батька, [PERSON] з питання позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], службою у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації було підготовлено та направлено лист до державної установи «Одеська установа виконання покарань (№21) від 27.06.2018 року № 01-14/349. З отриманої відповіді встановлено, що гр. [PERSON], має неповну вищу освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: [INFO], проживаючого за адресою: [INFO]. Раніше судимого 30.05.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.. 309 ч. 1, 2, ст.. 31 ч. 1. ст.. 310 ч. 2 КК України до 5 років п/в з іспитовим строком на 2 роки. За час тримання в установі зарекомендував себе посередньо, увязненого [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності два рази по факту порушення режиму тримання, а саме: виявлення та вилучення заборонених предметів та занавішання спального місця. На теперішній час стягнення погашені. Дружні відносини підтримує з увязненими, які характеризуються по різному. По відношенню до представників адміністративної установи намагається поводити себе тактовно. На заходи соціально-виховного впливу реагує, але не завжди робить для себе належні висновки. До увязненого [PERSON] заходи заохочення не застосовувались. Має (два) стягнення. До суспільно-корисної праці увязнений [PERSON] не залучався. [PERSON] надав власноручно написане пояснення з питання позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], від 04.07.2018 року в якому заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина. Зазначає, що любить його, до арешту постійно допомагав матеріально, а колишня дружина чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином. Від батьківських прав відмовлятися не збирається та після виходу із СІЗО налаштований приймати активну участь у вихованні сина та фінансово допомагати. 31 липня 2018 року до служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації прибула мати з малолітнім [PERSON]. Спеціалістами служби у справах дітей Овідіопольської районної державної адміністрації з малолітнім було проведено бесіду та зясовано, що де знаходиться зараз батько йому не відомо, вони вже понад 2 (два) роки не спілкуються. З днем народження, з Новим роком та іншими святами батько його не вітає, не телефонує. Малолітній повідомив, що він вже помад 9 (девять) місяців називає батьком співмешканця матері [PERSON], [INFO]. Він його любить, в них склалися добрі та дружні стосунки. Щодо питання позбавлення батьківських прав батька, [PERSON], малолітній відповів, що не заперечує щоб його було позбавлено батьківських прав, так як за період коли вони проживали разом з матірю батько їх ображав - двічі чи тричі вигонив на вулицю з будинку, постійно влаштовував сварки, кричав на матір, погрожував фізичною розправою. [PERSON] ознайомилася з поясненнями та характеристикою, які надійшли з СІЗО на [PERSON], та пояснила, що вони розійшлися в червні 2013 року і в той час батько один раз на півроку до 2015 року надав їй кошти в сумі 1000 грн., на утримання дитини, іноді купував якусь іграшку. З 2015 року жодної матеріальної чи фінансової допомоги на утримання та виховання дитини від нього не надходило. Щодо її перешкод у спілкуванні з сином зазначає, що батько приходив на ці побачення в неадекватному стані, вів себе грубо та різко, шарпав її та сина, перебував під дією якихось речовин. Також вона позбавлена можливості возити сина на оздоровлення та в гості до Грузії, де мешкають всі родичі по лінії її матері. Батько лише один раз надав такий дозвіл, після цього всі її спроби були марні, дозвіл на виїзд Рейтар о всышй С. А не надавав. Згідно з довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Одеській області гр. [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], 11.03.2008 р. н., так як це відповідає інтересам дитини. Виходячи з встановлених обставин у справі, суд вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків з належного виховання сина, тому позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Такими обовязками є відповідно до ст. 150 СК України зобовязання піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязання забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач вихованням дитини належним чином не займається, матеріально не допомагає, ухилявся від виконання батьківських обовязків щодо виховання доньки, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. Суд, у звязку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved