Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1000,00 грн., щомісячно,починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, хоча працездатний і може за своїм матеріальним станом надавати дитині допомогу, у звязку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Особи, що беруть участь у справі про дату, час і місце судового засідання повідомленні належним чином у порядку ст.ст. 74, 76, 77 ЦПК України. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти задоволення позову позивачки, згоден виплачувати аліменти в розмірі 400-500 грн. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову,виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2008 року Виконавчим комітетом Главанської сільської ради Арцизьткого району Одеської області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 12. Від даного шлюбу у сторін 20 січня 2009 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії 1-ЖД № 165206 від 05.02.2009 року. Згідно довідки № 50 від 16.01.2017 року, виданої Виконкомом Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати \~дитину \~до \~досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають \~істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, інших дітей, непрацездатних дружини та батьків на утриманні не має, так як доказів їх існування суду не надав, у звязку з чим повинен утримувати своїх малолітніх дітей. При ухваленні рішення по справі суд керується положенням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», яким встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Суд враховує положення закону про те, що позивачка як і відповідач також має обовязок утримувати малолітню дитину. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву про стягнення аліментів задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] вікторії Сергійовни аліменти на утримання [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Суд не бере до уваги визнання позову відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 400,00 - 500,00 грн., так як ним не надано суду доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу саме на зазначену суму, чим не виконав вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України тому, суд вважає, що таке визнання позову є необґрунтованим. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційна до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку із задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved