Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона і відповідач мають повнолітню доньку, яка навчається на денній формі навчання, в зв`язку з чим не має самостійного заробітку і потребує матеріальної допомоги з боку батька. В свою чергу батько добровільно\~ матеріальної допомоги на її утримання не надає хоч і має таку можливість, так як\~ працює, отримує дохід,\~ більше нікого не утримує, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь\~ на утримання доньки 1/4\~ частку від його заробітку. щомісяця. Крім цього просить стягнути з відповідача\~ додаткові витрати які вона понесла на оплату навчання неповнолітньої дитини у розмірі 3250 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю мотивуючи тими ж підставами. Позивач та третя особа в судове засідання не з`явились, кожна окремо надали заяви про слухання справи без їх участі,\~ позов підтримують в повному обсязі. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі, мотивуючи це тим, що дитина на сьогоднішній день не навчається, а оплата навчання є додатковими витратами і входить в аліменти. Крім цього вважають, що позивачка пропустила строк позовної давності для звернення до суду з\~ позовом щодо стягнення додаткових витрат. Суд заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, судом встановлено та не заперечується сторонами по справі , що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] (а.с. 7).\~ З 1.09.2016 року вона навчається на факультеті менеджменту , логістики та туризму НТУ\~ за рахунок коштів физосіб для здобуття\~ ступеню бакалавра,\~\~ термін навчання з 1.09.2016р. по 30.06.2020 (а.с. 8,9)\~ та перебуває на утриманні матері (а.с. 10). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статті 182 СК України в редакції, чинній на час вирішення справи судами, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Отже конструкцією статей 199 та 200 СК України передбачено, що позивач має довести факт потреби у матеріальній допомозі, а відповідач має довести неможливість надання такої допомоги. Враховуючи, що\~ [PERSON] \~ [INFO] на день подачі позову навчалась\~ на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на\~ власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Як убачається із матеріалів справи, дочка\~ сторін проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач заперечуючи проти вимог позову посилається на відсутність у нього достатнього доходу для надання матеріальної допомоги повнолітній дочці на період навчання,\~ та надав\~ квитанції про сплату комунальних послуг . Крім цього зазначає, що має на утриманні\~\~ 75 річного батька,\~ який переніс два інсульти, надав\~ медичні довідки на підтвердження зазначеного\~ (а.с.32-50 ). Суд вважає , що зазначені обставини\~ мають значення\~ для визначення\~ розміру аліментів. Разом з цим відповідач\~ є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки , що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги. , тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Отже, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дітей, беручи до уваги факт навчання повнолітньої\~ дитини\~ на денній формі навчання та її потребу у матеріальній допомозі, неспростування відповідачем можливості надавати таку допомогу\~ та матеріальне положення відповідача,\~ суд вважає необхідним\~ стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Судом\~ встановлено\~ що [PERSON] народилась\~ [INFO] тобто повноліття вона досягла [INFO] . Із 01 вересня 2016 року вона\~ навчається на факультеті менеджменту , логістики та туризму НТУ\~ за рахунок коштів физосіб для здобуття\~ ступеню бакалавра за денною формою навчання та оплатою вартості навчання на договірних засадах (а.с.77-78). З договору про надання освітніх послуг та додаткової угоди вбачається, що загальна вартість освіти становить 39500 грн, з яких період навчання на 2017-2018 рік становить 12900 грн (а.с. 10, 11). Позивачем з\~ 24.01.2017 по\~ 24.04.2017року\~ сплачено 6500 грн (а.с. 79, 80-87). Встановивши, що відповідач є батьком [PERSON] \~ і додаткові витрати у вигляді оплати за перший рік навчання дочки\~ у вищому навчальному закладі (2016-2020 навчальний рік) у розмірі 6500 грн позивач понесла до досягнення дочкою повноліття, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки навчання дитини з метою розвитку здібностей, отримання професії та забезпечення подальшої адаптації в суспільстві є особливою обставиною, і до досягнення дитиною повноліття батьки зобов`язані брати рівну участь у її утриманні. Посилання\~ відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності є неприйнятним, так як\~ позивач звернулась до суду з позовом 11.11.2019 р., тобто зазначені виплати\~ позивачем зроблені в межах тритічного строку позовної давності. За таких обставин, з відповідача на користь позивача\~ необхідно стягнути 3250 грн грн.\~ додаткових витрат на утримання дочки. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 11.11.2019 р., відповідно аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки в зв`язку з навчанням з цієї дати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону .

Outcome: partial