Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів, посилаючись на слідуючі обставини. Рішенням Татарбунарського районного суду від 05.04.2006 року з [PERSON] стягнуто на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до повноліття сина [PERSON] тобто до [INFO] року. Рішенням Татарбунарського районного суду від 10.04.2013 року з [PERSON] стягнуто на мою користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини [PERSON], [INFO], до її повноліття, тобто до [INFO] року. Син [PERSON] та донька [PERSON] проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Старший син [PERSON] скоро досягне повноліття, тому позивачка не бажає змінювати розмір аліментів на його утримання. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не має офіційного місця роботи, має нерегулярний, мінливий дохід, позивачка вимушена звернутись до суду з вказаним позовом про зміну розміру аліментів та просити суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі по 600 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримуючи позовні вимоги, однак не заперечувала проти зменшення стягнення в розумних межах. В разі неявки відповідача просила винести рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, заяви до суду про причину неявки чи розгляд справи у його відсутність не надіслав. Тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.09.2005 року (а.с.4) видно, що сторони по справі 28.09.2005 року розірвали шлюб, про що зроблено запис за №114 у відділі реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.2001 року (а.с.5) підтверджується, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.06.2000 року (а.с.6) підтверджується, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. З довідки, виданої виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 15.01.2014 року (а.с.7), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться дочка [PERSON], [INFO]. З довідки, виданої виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 13.01.2014 року (а.с.8), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON], [INFO]. Копією рішення Татарбунарського районного суду від 05 квітня 2006 року (а.с.9) підтверджується, що з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14 березня 2006 року до повноліття сина [PERSON], тобто до [INFO] року, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З копії рішення Татарбунарського районного суду від 10 липня 2013 року(а.с.10) вбачається, що з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03 червня 2013 року до повноліття доньки, тобто до [INFO] року, але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Вказаною нормою закону законодавець закріпив обов'язок утримувати дітей в рівній мірі як матір'ю, так і батьком. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У вказаній статті передбачена можливість, а не обов'язок задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів. Суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю, частково) або відмовити в його задоволенні. Обов'язок доведення обставин, які є підставою для задоволення позову, покладено на позивача (ст.11, 60 ч.1 ЦПК України). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6), після розірвання шлюбу в 2005 році (а.с.4), діти залишились проживати біля матері та знаходяться на повному її утриманні, що підтверджується довідками сільської ради (а.с.7,8). Враховуючи, що відповідач аліменти на дітей не сплачує, постійної роботи не має, а має не регулярний, мінливий дохід, суд вважає, що вимоги позивачки щодо зміни розміру аліментів, стягнутих за рішеннями Татарбунарського районного суду від 05.04.2006 року та 10.04.2013 року (а.с.9,10) можуть бути задоволені відповідно до ст.192 СК України. Разом з тим, враховуючи вимоги розумності та справедливості, за відсутності заперечень відповідача та відсутності доказів наявності належних доходів у відповідача, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, відповідач має сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки, [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 (чотириста) гривень, щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення нею повноліття, тобто до 20.04.2018 року та сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 (чотириста) гривень, щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення ним повноліття, тобто до 08.11.2019 року.

Outcome: partial