Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, зобов`язання повернути земельну ділянку, зобов`язання скасувати державну реєстрацію договору оренди. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] на підставі державного акту серії ЯГ № 287610 від 05.05.2006 року належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,45 га, розташована на території Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області. У 2015 року позивачці стало відомо, що від її імені 05.01.2011 року був укладений договір оренди належної їй земельної ділянки з Фермерським господарством «ДЖОНДІР-Б» (далі - ФГ «ДЖОНДІР-Б»), який 19.04.2012 року зареєстрований у Відділі Держгеокадастру в Арцизькому районі Одеської області за № 512040004002031. Відповідно до умов вказаного договору оренди належна позивачці земельна ділянка була передана в оренду ФГ «ДЖОНДІР-Б». Позивачка зазначила, що підпис в оспорюваному договорі оренди землі вчинений не нею, а від її імені іншою особою, що, в свою чергу, є підставою для визнання договору недійсним. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила суд визнати недійсним договір оренди землі від 05.01.2011 року, укладений між [PERSON] та ФГ «ДЖОНДІР-Б» та зареєстрований 19.04.2012 року у Державному реєстрі земель за № 512040004002031, зобов`язати ФГ «ДЖОНДІР-Б» повернути позивачці вищезазначену земельну ділянку, а також зобов`язати відділ Держгеокадастру в Арцизькому районі Одеської області скасувати державну реєстрацію оспорюваного договору оренди. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Також, представник позивачки просив не стягувати з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати. Представник ФГ «ДЖОНДІР-Б» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`являвся, клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, про причини неявки суд також не повідомляв. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в Арцизькому районі Одеської областів судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, надані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між сторонами виникли правовідносини із зобов`язання договору оренди земельної ділянки, які регулюються нормами Цивільного Кодексу України та Законом України «Про оренду землі». Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,45 га, розташованої на території Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 287610 від 05.05.2006 року (а. с. 11-13, 75-76, 176-177). З наявного в матеріалах справи договору оренди землі від 05.01.2011 року вбачається, що 05 січня 2011 року між [PERSON] та ФГ «ДЖОНДІР-Б» укладений договір оренди землі, зареєстрований у Відділі Держкомзему в Арцизькому районі Одеської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис 19 квітня 2012 року за № 512040004002031, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області, строком на 10 років (а. с. 7-10, 18, 74, 77, 175, 178). Згідно ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі» (далі - Закон). Відповідно до ст. 1 Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону). Частиною першою ст. 14 Закону передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 17 Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Отже, вказані норми цивільного права свідчать про те, що правочин може бути визнано недійсним, якщо волевиявлення учасника правочину не є вільним, не відповідає його внутрішній волі. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 287610 від 05.05.2006 року, [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,45 га, розташована на території Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області. За договором оренди землі від 05 січня 2011 року, в якому зазначено, що він підписаний [PERSON] та ФГ «ДЖОНДІР-Б», [PERSON] передала у строкове платне користування ФГ ««ДЖОНДІР-Б» земельну ділянку площею 4,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новокапланської сільської ради Арцизького району Одеської області. Цей договір зареєстровано у Відділі Держкомзему в Арцизькому районі Одеської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис 19 квітня 2012 року за № 512040004002031. Враховуючи вищевикладене, суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, давши їм належну оцінку, встановив, що договір оренди землі, укладений від імені позивачки, підписаний не [PERSON] , а іншою особою, що підтверджується висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 24296/24297/19-32 від 22.01.2020 року, тому зазначений договір було укладено без волевиявлення останньої, що свідчить про наявність підстав для визнання його недійсним відповідно до положень ч. 3 ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 215 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 103 ст. 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки судом призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 24296/24297/19-32 від 22.01.2020 року (а. с. 185-189), проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз встановлено, що підписи від імені [PERSON] , які містяться в графі «Орендодавець:» на зворотній стороні останніх аркушів двох примірників договору оренди землі від 05.01.2011 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Арцизькому районі Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.04.2012 року за № 512040004002031 виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів (пункт 1 висновку); підписи від імені [PERSON] , які містяться в графі «Орендодавець:» на зворотній стороні останніх аркушів двох примірників договору оренди землі від 05.01.2011 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Арцизькому районі Одеської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.04.2012 року за № 512040004002031 виконано не [PERSON] , а іншою особою (пункт 2 висновку). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності наданого висновку експертів відповідачем до суду не надано, інший висновок експертів суду також не надав, відтак, вищезазначений висновок експертів приймається судом як доказ у вирішенні спору. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 203 ЦК України, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації договору оренди землі також підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивачки про зобов`язання відповідача повернути належну їй земельну ділянку суд зазначає наступне. Статтею 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відповідно до вимог ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, як шляхом визнання угоди недійсною так і шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, суд вважає, що відповідач ФГ «ДЖОНДІР-Б» отримало в оренду спірну земельну ділянку з порушенням норм земельного та цивільного законодавства, у зв`язку з чим це майно перебуває в оренді відповідача поза волею власника земельної ділянки, тобто [PERSON] . За таких обставин порушене право приватної власності [PERSON] підлягає захисту шляхом повернення спірної земельної ділянки позивачці. На підставі ст. ст. 203, 215, 216, 638, 792 ЦК України,

Outcome: approved