Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що за письмовими договорами позики вона передала відповідачці у борг 35350,00 грн. трьома частинами по 12000,00 грн., 5600,00 грн., 17750 грн. відповідно. Згідно розписок, які надала [PERSON], вона зобов'язувалася повернути кошти до 25.06.2014 року, 30.06.2014 року, 23.08.2014 року, але до теперішнього часу відповідачка борг не повернула, на неодноразові звернення позивачки повернути борг - не реагує. Взяті на себе зобов'язання не виконує. Згідно з довідкою НБУ курс долара на час позики коштів становив 13,36 за долар США, станом на час звернення до суду ціна за 1 долар США складає - 15,26 грн. Враховуючи те що стрімко зріс курс долара позивач втратила велику суму грошей. Сума втраченої вигоди складає - 2088,00 грн. [PERSON] вважає, що відповідачка має сплатити їй також дані кошти, адже саме з її вини, та через невчасний розрахунок виникла дана сума заборгованості. Вона неодноразово намагалася повернути свої кошти, але відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов'язання. Позивачка просить стягнути з [PERSON] борг у розмірі 35350,00 грн., три проценти річних з простроченої суми, а також урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 3057,81 грн., а також упущену вигоду в розмірі 2088,00 грн. Судові витрати покласти на відповідачку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча була своєчасно належним чином повідомлена про дату і час слухання справи згідно наявного повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності [PERSON] на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти в борг, що підтверджується копіями розписок, зокрема: відповідачка отримала в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. і зобов'язалася повернути їх до 25.06.2014 року (а.с.5), також 24.06.2014 року вона отримала 5600,00 грн. з терміном повернення до 30.06.2014 року (а.с.6) і 13.08.2014 року отримала 1300,00 доларів США, що являлось еквівалентом 17750,00 грн. з терміном повернення до 23.08.2014 року (а.с.7). Викладенні в розписках свої обов'язки по поверненню боргу [PERSON] не виконала. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України, встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Стаття 625 ч.1 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому з відповідачки на користь позивача також підлягає стягненню три проценти річних 335,86 грн. та сума по індексу інфляції 2721,95 грн., що підтверджується розрахунком наявним у матеріалах справи (а.с.8) і що у сумі дорівнює 3057,81 грн. Також, відповідно до розписки від 13.08.2014 року відповідачці було надано 1300 доларів США, яка на момент надання коштів була еквівалентна 17750 грн., станом на 18.11.2014 року, момент проведення розрахунку, згідно з офіційним курсом Національного банку України курс долара США по відношенню до гривні становив 15,26 грн. за 1 долар США, а тому станом на 18.11.2014 року 1300 доларів США були еквівалентні сумі в 19838,00 грн. У зв'язку з цим з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних втрат, яка дорівнює 2088,00 грн. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачка в судове засідання не з'явилася та не надала суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України щодо заперечень проти позову. За таких обставин суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду в розмірі 405,00 грн., крім того судовий збір за заяву про забезпечення позову 121,80 грн., а також документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Заходи забезпечення позову згідно ухвали Тульчинського районного суду від 05 грудня 2014 року залишити без змін. На підставі викладеного,

Outcome: approved