Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.05.2019 року вона придбала нерухоме майно, а саме гараж шлакоблочний під літ «Б» загальною площею 23,1 кв.м., та земельну ділянку кадастровий номер 5910500000:01:010:0165 загальною площею 0,0042 га на якій він розташований по [ADDRESS] . Того ж дня [PERSON] та [PERSON] домовився про укладання договору купівлі-продажу зазначеного вище майна, узгодивши всі істотні умови договору, а саме ціну нерухомого майна в сумі 4000 американських доларів, що на день звернення до суду еквівалентно 84000 грн., порядок оплати вартості, порядок передачі майна та посвідчення договору купівлі-продажу майна. На виконання взятих на себе зобов`язань та умов договору позивачка передала відповідачці грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) американських доларів, а остання в свою чергу передала їй ключі від гаража, правовстановлюючі документи на нього, державний акт на право власності на земельну ділянку та розписку про отримання коштів і зобов`язання укласти договір та посвідчити його нотаріально в строк до 31.12.2019 року. З цього часу нерухоме майно перебуває у володінні позивачки, вона ним користуюся, утримує за власний рахунок. Але відповідачка ухиляється від укладення та нотаріального посвідчення, укладеного між ними договору купівлі-продажу. На телефонні дзвінки не реагує, вимоги ігнорує. Тому позивачка просила визнати за нею право власності на нерухоме майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка вказала, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка та третя особа проти задоволення позову не заперечують. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З розписки (а.с. 9) вбачається що 25.05.2019 року [PERSON] отримала від [PERSON] 4000 (чотири тисячі) американських доларів за гараж та земельну ділянку під ним, що розташовані по [ADDRESS] . З цього слідує, що між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу даного вказаного нерухомого майна. Позивачка посилається на те, що при укладенні договору купівлі-продажу сторони домовилися нотаріально посвідчити його до 31.12.2019 року, але [PERSON] не виконала свого зобов`язання щодо нотаріального оформлення договору і всі звернення до неї з даного питання залишилися поза її увагою. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивачка зі свого боку виконала взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved