Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 23.09.2000 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.03.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка має можливості возити дитину - [PERSON] , [INFO] , за кордон на море для відпочинку та оздоровлення, та до інших країн для культурного розвитку дитини, але відповідач не може надати нотаріальний дозвіл, оскільки є громадянином США та фактично, дуже рідко, перебуває на території України. Тому позивачка просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) без згоди та супроводу батька [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, з обов`язковим поверненням в Україну та відшкодувати судовий збір. Позивачка повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав нотаріально завірену заяву в якій позовні вимоги визнав та справу просить розглядати без його участі. Третя особа - Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, не забезпечила явку свого представника в судове засідання. Надала листа (вх..№Еп.-7666/21 від 17.06.2021 р.) в якому зазначила, що участь органу опіки та піклування при розгляді позовної заяви про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини є не обов`язковим. Додатково зазначила прохання про розгляд справи без участі її представника згідно з чинним законодавством, не порушуючи прав та законних інтересів дитини. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 23.09.2000 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, яки було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.03.2021 р. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу діти постійно проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Позивачка має можливості возити дитину - [PERSON] , [INFO] , за кордон на море для відпочинку та оздоровлення, та до інших країн для культурного розвитку дитини, але відповідач не може надати нотаріальний дозвіл, оскільки є громадянином США та фактично, дуже рідко, перебуває на території України. Згідно ст. 141 СК України, - батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Порядок виїзду за кордон дітей без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України », Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного а батьків, виїзд неповнолітнього громадянами України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Також, відповідно до положення ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд за межі країни дітей, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків. Крім того, в дозволі вказується державу прямування і тривалість поїздки. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не потрібна у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється по одному з наступних документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, в який, згідно Правил, записано дитину, яка прямує в його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789 від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до положень ст.ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини. Оскільки позивачкою доведено відповідність поїздки за кордон інтересам дитини, а саме для її відпочинку, розвитку та оздоровлення, відповідач не заперечує проти цього, тому позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908 грн.

Outcome: approved