Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті кошти в сумі 13183 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. Позивачка в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає та пояснила, що в січні 2012 р. вона познайомилась з відповідачем, який згадав про свого знайомого представника закордонної фірми по наданню послуг по працевлаштуванню, запропонував їй працевлаштування з високою заробітною платою за кордоном, а саме в Ізраїлі. З метою отримання її довіри, демонстрував бланки анкет осіб, які вже оформили виїзди за кордон. Ціна за послугу складала 1350 доларів США, на що вона погодилась. Після цього вона вмовила свою знайому [PERSON] здійснити з нею виїзд за кордон, але грошових коштів у неї бракувало. В зв'язку з чим відповідач погодився на завдаток з [PERSON] в сумі 300 доларів США, а другу частину повинна була сплатити пізніше. Тобто запропонував їй за обох виплатити йому 1650 доларів США, на що вона погодилась. 23.02.2012 р. вона в присутності [PERSON] на території Центрального ринку в м. Мелітополі передала відповідачу грошові кошти в сумі 1650 доларів США, а відповідач надав їй розписку про отримання грошових коштів та зобов'язався у разі не працевлаштування повернути їй гроші. Вона та ще 4 людей приїхали в Київ, щоб відлетіти до Ізраїлю, однак вони не полетіли, оскільки їх в Їзраїлі не ждав представник. Вона повернулася додому. Потім вона зверталася до [PERSON] з питанням коли вона поїде на роботу, на що він відповідав, що в Ізраїлі несприятливі погодні умови - літаки не здійснювали авіарейси, відсутні авіа білети та інше. А пізніше відповідач визнав свою некомпетентність по даному питанню, але повернути гроші відмовляється. Представник позивачки в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає та пояснив, що 23.02.2012 р. [PERSON] знаходячись на території Центрального ринку, видаючи себе за представника Київського філіалу американської фірми «Манповер Групп», яка займається працевлаштуванням українських громадян за кордоном, зловживаючи довірою позивачки обіцяв їй відкрити робочу візу для виїзду в Ізраїль з подальшим працевлаштуванням. Однак, відповідач тільки взяв гроші у відповідачки в розмірі 1650 доларів США, а на роботу її не влаштував і гроші не повернув. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач знав позивачку. Вона дзвонила [PERSON], який проживає в Ізраїлі з батьками і він їй пообіцяв роботу. Раніше [PERSON] жив в Ізраїлі і знав [PERSON]. [PERSON] казав позивачці, що [PERSON] буде їхати в Київ і вона може віддати ці гроші [PERSON], а він віддасть йому і вони будуть рішати питання про її працевлаштування. [PERSON] тільки передав гроші від позивачки [PERSON] і все. Відповідач написав не розписку, а те, що взяв гроші у позивачки, зобов'язань його в розписці не має, не має і часу коли він зобов'язується повернути гроші. Також там не вказано, що він зобов'язується працевлаштувати позивачку. Відповідач був передаючим звеном. Документи, які надала позивачка ні про що не говорять, відповідач дані документи не заповнював, звідки вони взялися він не знає. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. 23.02.2012 р. [PERSON] взяв 1650 доларів США у [PERSON], що підтверджується розпискою /а.с. 11/ за працевлаштування за кордоном. У відповідності зі ст. 208 ч. 1 п. 3 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. 28.02.2012 р. [PERSON] заповнила надані їй відповідачем бланки трудового договору № 51 з MANPOWER GROUP /а.с. 33-34/ відповідно до якого робітник приймається до роботодавця в організацію MANPOWER GROUP для виконання роботи на посаді різноробочої з окладом 26 шекелей в час., прохання на видачу виїзної візи на роботу по контракту до м. Петах-Тиква строком на 1 рік /а.с. 35-36/, заяву до Консульського відділу Посольства Держави Ізраїль в Україні з заявою, в якій згідно п. 3 вона зобов'язується виїхати з держави по закінченню строку дії трудового договору. Однак до теперішнього часу відповідач не виконав свої зобов'язання по працевлаштуванню позивачки і не повернув взяті у неї кошти. 30.01.2013 р. [PERSON] звернулась до Мелітопольського МВ УМВС України з заявою про скоєння злочину /а.с. 38/ в якій вказала, що 23.02.2012 р. в денний час [PERSON] знаходячись на Центральному ринці в м. Мелітополі, незаконно видаючи себе за представника Київського філіалу американської фірми «Манповер Групп», яка займається працевлаштуванням українських громадян за кордоном України, обманним шляхом і зловживаючи довірою, яка виразилася в обіцянці відкрити робочу візу для виїзду в Ізраїль з подальшим проживанням в м. Петах-Тиква Ізраїль, незаконно повторно заволодів грошовими коштами, які належать їй в сумі 1650 доларів США. Пізніше бажаючи достигнути злочинного замислу, по веденню її в оману і придушенню підозр, надав завідомо підроблений договір № 51 від 28.02.2012 р. від ім'я «Манповер Групп» на надання послуг по працевлаштуванню в Ізраїлі. [PERSON] не будучи компетентною особою, свої шахрайські зобов'язання не виконав, чим спричинив їй значну матеріальну шкоду на суму 13200 грн. Як вбачається з відповіді Мелітопольського МВ УМВС України від 31.01.2014 р. № 41/6-1359 на заяву [PERSON] /а.с. 45/ 01.02.2013 р. слідчим СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області дані були внесені до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань за № 12013080140000392, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. На теперішній час триває досудове розслідування. Відповідно до повідомлення Мелітопольської міжрайонної прокуратури від 14.02.2014 р. № 97-110-14 /а.с. 83/ за заявою [PERSON] СВ Мелітопольського МВ УМВС України в Запорізькій області дані про вчинення кримінального правопорушення (злочину) внесені до ЄРДР № 12013080140000392 від 31.01.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування. За результатами вивчення матеріалів досудового розслідування № 12013080140000392 Мелітопольською міжрайонною прокуратурою внесено подання про усунення порушень вимог КПК України, причин та умов, що їм сприяли, притягнення слідчого та начальника СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області до дисциплінарної відповідальності та слідчому СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області Ложнікову Д.М. надано письмові вказівки. 19.03.2014 р. Мелітопольський МВ УМВС України повідомив, що в провадженні СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 12013080140000392 від 01.02.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за заявою [PERSON] На теперішній час жодній особі по кримінальному провадженню не повідомлено про підозру, триває досудове розслідування /а.с. 53/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка її подруга. Також вона знає і [PERSON] ЇЇ знайома [PERSON] сказала, що є знайома людина, яка набирає людей до Ізраїлю на роботу - це [PERSON] Коли вона разом з позивачкою зустрілися з відповідачем, то він дав їм бланки фірми, які вони заповнили та вона дала йому 500 доларів США, а позивачка 11500 доларів США, а він заказав білети до Ізраїлю. Пізніше вони прийшли на вокзал, там був відповідач разом зі своєю тещею, але сказали, що погана погода і вони не можуть виїхати. Потім пропав той чоловік, який повинен був передати їм білети. Гроші вона з позивачкою передавали відповідачу на центральному ринку в м. Мелітополі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона знає відповідача з 1997 р.- він її сусід. Відповідач запропонував роботу в Ізраїлі, сказавши, що там живе його брат та батько, у друга батька є фірма. Вона дала йому 500 доларів США, оскільки довіряла йому, тому що він виріс разом з її донькою. Вони внесли першу суму грошей, через тиждень відповідач сказав, що ще потрібні гроші і їй прийшлося брати в борг у знайомих,а всього віддала 2700 доларів США. Потім вона запропонувала знайомим також у нього працевлаштуватись, оскільки він пропонував роботу за кордоном для жінок на кондитерській фабриці. Відповідач так все красиво розповідав, що вони всі повірили в його балачки. Зараз вона отримала від нього тільки 100 доларів США, сподівається на його порядність, що він поверне всі гроші. Вона відчуває себе винною в тому, що запропонувала людям до нього звернутись, довіритись йому. Відповідач брав на себе зобов'язання працевлаштувати кожного, хто до нього звернувся. Про якогось [PERSON] вони дізналися тільки на вокзалі, вони не знають ні його номеру телефону, нічого, з ним спілкувався тільки [PERSON]. 2700 доларів США вона заплатила за себе і за зятя. Гроші вона віддавала йому на ринці в присутності [PERSON] Коли вона в перший раз віддавала гроші, то він сказав, що затримують документи, потім він сказав, що вони будуть працювати не на кондитерській фабриці, а на упаковці текстилю. Відповідач казав їм, що в Ізраїлі їх зустріне його чоловік. Казав, що можливо він приїде і зустріне їх у Києві. Вони вірили [PERSON], оскільки він раніше жив в Ізраїлі. Крім того, відповідач всім у кого брав гроші написав розписки. Відповідач обіцяв, що у разі чогось він поверне всі гроші до копійки. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що знає позивачку. З питання працевлаштування за кордоном [PERSON] їм порадила [PERSON] В січні 2012 р. [PERSON] запропонував їм роботу в Ізраїлі. Вона також погодилася на дану пропозицію. Вона дала йому гроші, щоб він її працевлаштував в Ізраїлі, що у нього є там папа та брат. Казав, що у його батька в Ізраїлі фірма, на яку їх працевлаштують. Відповідач давав заповнювати договір, який вже був з печатями. Вони приїхали на вокзал, де [PERSON] казав, що їх там зустріне якийсь чоловік, але там їм сказали, що він не виходе на зв'язок і не вийде поїхати до Ізраїлю. Відповідач написав розписку, що взяв гроші, але потім відмовився віддавати їх. Вона звернулася до міліції і після цього їй повернули гроші. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання стосовно працевлаштування позивачки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно безпідставно отримав від позивачки 1650 грн., а тому зобов'язаний повернути їх. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути безпідставно набуті кошти у сумі 13183 грн., що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долару США складає 7,99 грн. за 1 долар США. та витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved