Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. 13.07.2013 року помер її дід [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарсько побутовими спорудами, розташованого по вул. Ватутіна, 7 м. Барвінкового Харківської області. 04.08.2015 року державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області було видано свідоцтво про право на спадщину серії НАН № 967552, реєстровий номер 241, де вказано, що після смерті [PERSON], [PERSON] є власником вказаного житлового будинку. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарсько побутовими спорудами надавалася [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету 06.05.1954 року за № 242. Відідлом Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області на ім?я [PERSON] зареєстрований Державний акт про право приватної власності на землю серії ХР № 02-00-009735 від 30.09.1996 року, реєстраційний номер 27. 08.12.2003 року [PERSON] подарував сину [PERSON] земельну ділянку площею 0.08 га, розташовану по вул. Ватутіна, 7 м. Барвінкового Харківської області. 28.08.2012 року [PERSON] помер. За життя останній не отримав Державний акт на вказану земельну ділянку. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 25.06.2013 року, право власності на земельну ділянку було визнано за [PERSON]. За життя [PERSON] не встиг отримати Державний акт на земельну ділянку. В цьому зв?язку, звернувшись до суду, позивачка просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказану земельну ділянку. Позивачка та її представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явилися, надійшла заява про слухання справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. Барвінківська міська рада Харківської області, також, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, представника до суду не направили, надійшла заява про слухання справи у в відсутність представника, проти позову не заперечують. Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені. При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового чи особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в с удовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, 13.07.2013 року помер дід позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарсько побутовими спорудами, розташованого по вул. Ватутіна, 7 м. Барвінкового Харківської області. 04.08.2015 року державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області було видано свідоцтво про право на спадщину серії НАН № 967552, реєстровий номер 241, де вказано, що після смерті [PERSON], [PERSON] є власником вказаного житлового будинку. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарсько побутовими спорудами надавалася [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету 06.05.1954 року за № 242. Відідлом Держземагенства у Барвінківському районі Харківської області на ім?я [PERSON] зареєстрований Державний акт про право приватної власності на землю серії ХР № 02-00-009735 від 30.09.1996 року, реєстраційний номер 27. 08.12.2003 року [PERSON] подарував сину [PERSON] земельну ділянку площею 0.08 га, розташовану по вул. Ватутіна, 7 м. Барвінкового Харківської області. 28.08.2012 року [PERSON] помер. За життя останній не отримав Державний акт на в казану земельну ділянку. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 25.06.2013 року, право власності на земельну ділянку було визнано за [PERSON]. Суд виходить з того, що права та обов?язки сторін регулюються ч. 1 ст.. 1265 ЦК України, у п?яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внучки, правнучки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час в відкриття спадщини. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved