Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 20.07.2013 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калініського районнного управління юстиції у місті Донецьку, про що зроблено відповідний актовий запис № 349. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розлучення залишається проживати з нею. Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вони припинили вести спільне господарство, хоча і проживають на одній жилій площі. Примирення з відповідачем неможливе, спір про поділ спільного майна та місце проживання дитини відсутній. Оскільки сім`я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати та залишити їй прізвище [PERSON] . Позивачка до початку судового засідання скерувала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач також скерував письмову заяву про розгляд спраив за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволенняз наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 20.07.2013 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калініського районнного управління юстиції у місті Донецьку, про що зроблено відповідний актовий запис № 349, про що свідчить свідоцтво про шлюб сері [NUMBER] від 20.07.2013. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Батьками записані сторони по српаві, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 25.04.2014. У ході розгляду справи судом з`ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться, хоча сторони мешкають в одному житловму приміщенні, оскільки є внутрішньо переміщеними особами, збереження сім`ї не можливе. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Оскільки судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є непорозуміння, а також різні погляди на життя, та, враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу і відповідач не заперечеє, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами одне до одного, фактичний розпаду сім`ї і неможливість подальшого збереження шлюбу. За таких осбтави, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що не ставиться питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, позивачці залишається шлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Питання щодо судових витрат сторонами вирішене в добровільному порядку.

Outcome: approved