Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 18.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 383. Від даного шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з відмінністю поглядів на створення побуту, вирішення побутових проблем, виховання дитини. Внаслідок чого в сімї почали постійно виникати сварки та скандали, що призвело до втрати поваги один до одного. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з серпня 2015 року, спільне господарство не ведуть. Наміру до відновлення шлюбних стосунків сторони не мають та збереження сімї позивачка вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище Прохоренко. Позивачка в судове засідання не зявилася, до позову нею долучена заява з проханням слухати справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності у звязку з його тривалим відрядженням, проти задоволенню позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 383, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. /а.с. 6/. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 5/. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стала втрата подружжям взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з серпня 2015 року, сторони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved