Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації, вказавши, що вона на підставі договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2501 їй належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі позивач проживає та зареєстрована з 05.02.2004 року по теперішній час. З 25.12.2013 року в квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], яка не є членом її сім'ї. Позивач зареєструвала відповідачку для отримання закордонного паспорту, з дня реєстрації і по теперішній час вона в квартирі не мешкала, виїхала на роботу в Ізраїль. Комунальні служби, що надають послуги, проводять нарахування за комунальні послуги на зареєстрованих осіб. Позивачка втратила роботу, оплачувати комунальні послуги їй важко, в зв'язку із чим, просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю і зняти з реєстрації [PERSON] за вказаною адресою, розглянути справу в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлялася, у зв'язку із чим, проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2501 позивачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. З 25.12.2013 року в квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], яка не є членом сім'ї позивача, що підтверджується довідкою № 831 від 24.11.2004 року, виданого Центром обслуговування абонентів № 13 МКП «Основаніє» Запорізької міської ради. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У передбачених законом випадках, зокрема, ст.ст. 156, 157 ЖК України, обмеження права власності можуть мати місце. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сімї власника. Таким чином, оцінивши наведені обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом.

Outcome: partial