Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого зазначила, що з 03.06.1987 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, спільних дітей не мають. У 1991 році вони переїхали з м. Мурманськ [PERSON] Федереції на постійне проживання в Україну та почали будувати спільний житловий будинок в с. Стара Гута Баранівського району Житомирської обасті і закінчили його будівництво у серпні 1998 року. 14.08.1998 року вони отримали технічний паспорт на будинок, але свідоцтва про право власності на будинок не мали, оскільки на той час таке свідоцтво на житлові будинки в сільській місцевості не видавалися. Свідоцтво про право власності на будинок на імя [PERSON] вони отримали 07.07.2006 року, а 23.08.2006 року зареєстрували будинок в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно. В даний час між нею та відповідачем виник спір щодо користування та розпорядження будинком, який вони не можуть вирішити добровільно. Просить суд винести рішення, яким визнати житловий будинок № 33-А по вулиці Лесі Українки в с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області з господарськими спорудами, який зареєстрований на імя [PERSON] спільним сумісним майном подружжя [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] у звязку з чим визнати за нею право власності на 1/2 частину цього будинку та 1/2 частину господарських споруд, з подальшою реєстрацією її права власності у Державному реєстрі права власності на нерухоме майно. В судове засідання позивачка [PERSON]. не з'явилася, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, вирішити питання про реєстрацію права власності на 1/2 частину будинку в добровільному порядку відповідач не погодився. В судове засідання відповідач [PERSON] не явився, будучи належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 03.06.1987 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7 ). Згідно копії виписки із рішення виконкому Марківської сільської ради від 12.05.1991 року [PERSON] надано земельну ділянку на забудову житлового будинку в с. Стара Гута розміром 0,10 га. ( а.с. 7 ). Згідно копії акту прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських будівель індивідуального забудовника, будинок на земельній ділянці громадянина [PERSON], в с. Стара Гута по вул.Л.Українки,33а, 31.08.1998 року був прийнятий в експлуатацію (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про право власності від 27.06.2006 року № 33, відповідачу [PERSON] належить житловий будинок в цілому, що знаходиться в с. Стара Гута, вул. Лесі Українки, 33-А, Баранівського району Житомирської області ( а.с. 11), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме спірний будинок буо зареєстровано за відповідачем 23.08.2006 року (а.с.11). Згідно зі ст.22 КпШС України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить ст.60 СК України. Судом встановлено, що будинок із господарськими будівлями, який знаходится в с. Стара Гута Баранівського району по вул. Л. Україники, 33- а, набутий сторонами по справі в період перебування їх у шлюбі між собою, тому є їх спільною сумісною власністю, що підтверджується вищевказаними дослідженими у судовому засіданні доказами. Частиною першою ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, враховуючи наведені вимоги закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі покласти на відповідача.

Outcome: approved