Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та свої позовні вимоги мотивує тим, що є власником 1/2 частини будинку за адресою: [ADDRESS] Відповідно до Довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку у вищевказаній квартирі зареєстрований і син [PERSON] 1984 року народження. Однак [PERSON] з 2007 року за вищевказаною адресою не проживає. Вказані обставини перешкоджають їй отримати житлову субсидію та призводять до зайвого нарахування комунальних послуг. Тому позивачка просить визнати [PERSON] [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просили їх задовольнити. Додатково позивачка повідомила, що її син [PERSON] виїхав за кордон на заробітки. На даний час [PERSON] перебуває за кордоном, одружився., мешкає переважно в Чехії або в Польщі. Крім того, доказів, що визнання рідного сина таким, що втратив право користування житловим приміщення з іншою метою ніж отримання ж субсидії для оплати житлово-комунальних послуг не зазначала та не надавала. Повідомляла суд, що стосунки з ним гарні, вона має намір, щоб син та донька, яка також зареєстрована разом з нею були її спадкоємцями ( а.с.8). Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] з 07.02.2019 року є власником 1/2 частини будинку за адресою [ADDRESS].( а.с.40). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб у вищевказаному житловому приміщенні зареєстровані позивач та її повнолітні син та донька ( а.с. 8) Судом встановлено, що за поясненнями позивача та свідків - [PERSON] та [PERSON] з 2008 року відповідач не проживає у вищевказаному будинку, оскільки виїхав за кордон для працевлаштування де і працевлаштувався в одній з країн Європи. Відповідно до пояснень позивача суд виїхав за кордон з метою працевлаштування та в 2018 році одружився. Правовідносини між сторонами витікають із здійснення права власності і регулюються Цивільним кодексом України. Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд констатує, що правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.90). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.99). Член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. До поважних причин закон відносить строкову службу в армії, навчання, робота за кордоном, лікування, тривалі відрядження, тощо. Власник житла і член його сім'ї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом. Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 6 Постанови КМУ від 27 квітня 2018 р. № 329, житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), за умови перебування члена домогосподарства або когось із членів їхньої сім'ї за кордоном понад 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи та відсутності доходів, права на призначення субсидії сім'я не має, в тому числі за рішенням комісії. Але, якщо за кордоном понад 60 днів перебуває пенсіонер, який отримує в Україні пенсію, або особа, яка отримує в Україні, наприклад, допомогу при народженні дитини, - родина, членом якої є зазначені особи, матиме право на субсидію. До 60-денного періоду перебування за кордоном не враховуються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами. Вирішуючи питання по суті позовних вимог суд враховує і правову позицію Верховного Суду, який розглядаючи справу про втрату права користування житловим приміщенням особи, яка з 2013 року не проживала у спірній квартирі прийшов до висновку, що тимчасова відсутність особи за місцем проживання у зв'язку з працевлаштуванням в іншому місті сама по собі не свідчить про постійну її відсутність, як підставу втрати права на житло (ВС/КЦС, справа № 644/10619/15-ц, 24.09.18). Оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач виїхав за кордон з метою знайти відповідну роботу та за поясненнями позивача знайшов вказану роботу та працює за кордоном та у будь-який момент в разі його повернення з заробітків може проживати в спірній квартирі, позивач в суді повідомив про свій намір визначити відповідача спадкоємцем спірної житлової нерухомості, позивач письмово в позовній заяві зазначив, що визнання сина втратившим право користування житловим приміщенням необхідно для отримання позивачем житлової субсидії, житлова субсидія відповідно до приписів Постанови КМУ від 27 квітня 2018 р. № 329 не призначається в разі перебування члена домогосподарства або когось із членів їхньої сім'ї за кордоном понад 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії, позивач не навів належних та допустимих доказів, що відповідач перестав бути членом його сім'ї та способом захисту обрав посилання на ч.2 ст. 405 ЦК України - відсутність відповідача-члена сім'ї в спірному житловому приміщенні понад строки встановленими в законі без поважних причин, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають. Оскільки відповідач є членом сім'ї власника квартири, перебуває за кордоном з метою роботи, що є поважною причиною відсутності за місцем реєстрації, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed