Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що з ПАТ «Азовзагальмаш» вона перебувала у трудових відносинах, під час виконання трудових обовязків на посаді стропальника. 19.10.2012 року отримала трудове каліцтво, коли прямувала до цеху, проходячи по асфальтованому пішохідному тротуару, біля цеху № 159, у неї підвернулася нога, через що вона впала та травмувала собі руку. У лікарні м. Маріуполя їй було встановлено діагноз: закритий відламкуватий перелом кісток лівого передпліччя в н/3 зі зміщенням. Ступень тяжкості травми-тяжка. Згідно акту Н-1 від 24.10.2012 року № 69 комісія за результатами розслідування дійшла висновку, що нещасний випадок, який стався 19.10.2012р., відноситься до нещасного випадку, повязаного з виробництвом. Відповідно до первинного висновку МСЕК їй було встановлено 30% стійкої втрати працездатності та 3 група інвалідності. Після травми вона перебувала на лікарняному 184 доби. З дня отримання травми до теперішнього часу вона знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров'я вже не має, теперішній неповноцінний стан здоров'я залишиться назавжди. Наслідки отриманої травми порушили її професійні плани, вона втратила можливість отримати підвищення по роботі. Просить суд стягнути з відповідача на її користь 40\~000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, а також витрати на правову допомогу у сумі 649,60 грн. Позивачка до судового засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позові. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні зазначеним у позові, наполягав на задоволенні вимог у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що у судовому засіданні не було встановлено які саме права позивачки були порушені відповідачем, навпаки було встановлено, що нещасний випадок на виробництві стався внаслідок особистої необережності позивачки. Також не обґрунтованим вважає розмір завданої шкоди, відсутність доказів зміни образу життя, характеру фізичних та душевних страждань. На підставі вказаного просить суд відмовити у позові у повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість з підстав, викладених у письмових поясненнях. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані письмові матеріали, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно записів трудової книжки позивачка з 03.09.2012 року працювала стропальником у цеху № 190 ПАТ «ММК ім. Ілліча». Під час виконання трудових обовязків 19.10.2012 року отримала трудове каліцтво. За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві було складено [PERSON] Н-1 № 69 від 24.10.2012р., згідно якого 19.10.2012р. трапився нещасний випадок, повязаний з виробництвом, а саме: позивачка прямувала по території підприємства до цеху, який розташовано у виробничому корпусі №7, проходячи по асфальтованому пішохідному тротуару, біля цеха № 159, у неї підвернулась нога, через що вона впала та травмувала собі ліву руку. Діагноз: закритий відламкуватий перелом кісток лівого передпліччя в н/3 зі зміщенням. Ступень тяжкості травми-тяжка. Висновком МСЕК від 24.04.2013 року позивачу вперше встановлена втрата професійної працездатності на 30% у зв'язку з вищевказаною травмою та 3 група інвалідності. Вказані факти сторонами визнаються, а тому в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Внаслідок трудового каліцтва позивачці завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними\~\~та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що підтверджується, у тому числі, висновками МСЕК, іншими медичними документами. /а.с.11-17/ \~У ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Виходячи з положення ст.23 ЦК України, при вирішенні\~\~спору\~\~про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої\~\~моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Відповідно до розяснень, що містяться у п.9\~\~постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування\~\~моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування\~\~моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретного випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує стан здоров'я позивачки, а саме, що вперше їй була встановлена втрата професійної працездатності на 30%, на теперішній час-25%, тобто наявне поліпшення здоров'я, але залишившийся до теперішнього часу неповноцінний стан здоров'я, наявність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. Одночасно суд зазначає, що не зважаючи на вказаний стан здоровя, потерпіла продовжує працювати, а травма відбулася ,у тому числі, і з особистої необережності позивачки. Крім того, визначаючи розмір моральної шкоди,\~\~суд враховує положення ст.23 ЦК України, в тому числі й в частині вимог розумності та справедливості, та розяснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України\~\~ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування\~ моральної (немайнової) шкоди (із відповідними змінами). У звязку з чим вважає необхідним\~стягнути з відповідача на користь позивачки\~\~в рахунок відшкодування моральної шкоди\~\~суму\~\~у розмірі 10 000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. На підставі ст. 88 ЦПК України\~ з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1218,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то витрати на правову допомогу підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1-2 ст. 84 ЦПК України витрати,\~\~пов'язані з оплатою правової\~\~допомоги\~\~адвоката або іншого фахівця в галузі права,\~\~несуть сторони,\~\~крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат\~\~на\~\~правову\~\~допомогу встановлюється законом. \~Витрати на правову допомогу належать до\~\~ витрат,\~\~ пов'язаних\~\~ з розглядом судової справи (п. 2 ч. 3 ст.79 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат\~на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір\~\~компенсації\~\~витрат\~\~на правову допомогу у цивільних справах,\~в яких така компенсація виплачується\~\~стороні, на\~\~користь\~якої\~\~ухвалено\~судове рішення,\~іншою стороною,\~\~а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу \~у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно з Договором про надання юридичних послуг від 21.05.2015 року № Д-05/15пз, [PERSON] доручає ТОВ «Юридична компанія «Гарант правосуддя» підготувати позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті трудового каліцтва. ТОВ «Юридична компанія «Гарант правосуддя» згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснює діяльність в сфері права. Згідно з [PERSON] від 21.05.2015 року за договором від 21.05.2015 року № Д-05/15пз, вартість юридичних послуг, наданих ТОВ «Юридична компанія «Гарант правосуддя» позивачці, становить за підготовку та складання позовної заяви 649,60 грн. Відповідно до квитанції ТОВ «Юридична компанія «Гарант правосуддя» отримало від позивачки 649,60 грн., як оплату за вищевказаним Договором . Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу також підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 162,40 грн. На підставі ст. 23 ЦК України, ст.173,237-1 КЗпП України,Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 та

Outcome: partial