Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником стоянкових суден - дебаркадера моделі Д-277,1980 року побудови та дебаркадера моделі Д-71, 1955 року побудови. З 10.03.2011 року по 30.08.2012 року дебаркадер моделі Д-277 був оцінений близько 38 000 000 гривень та був предметом обтяжень за фінансовими зобов»язаннями третіх осіб перед ПАТ АКБ «Індустріальбанк». Вищезгадані судна знаходяться на плаву на річці Дніпро у м. Запоріжжі. В квітні на адресу позивачки надійшов запит з ДПІ у Печерському районі м. Києва, пов»язаний з оподаткуванням відсудження [PERSON] зазначених суден. З листа ДПІ у Печерському районі м. Києва позивачка дізналась про надання про неї даних Товариством з обмеженою відповідальністю «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» та про протиправне позбавлення позивачки права власності на дебаркадери. Позивачка зазначає, що 11.11.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] була засвідчена видана нею довіреність на ім»я [PERSON], якою він був уповноважений діяти від імені [PERSON] та в її інтересах задля придбання на її ім»я рухомого та нерухомого майна, корпоративних та інших майнових прав, на вчинення дій, що пов»язані з реєстрацією її прав на її ім»я, та інші, що не передбачало повноважень на відчуження будь-яких її майнових прав 15.06.2012 року між [PERSON] та ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» було підписано договір комісії №017-1-133, згідно якого [PERSON] передав ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» дебаркадер моделі Д-71 для продажу за ціною не нижче 26 000 гривень. Цього ж дня між [PERSON] та [PERSON] було підписано гарантійний лист-угоду, яким вони просять ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» оформити договір купівлі-продажу дебаркадера моделі Д-71 та надають згоду на обробку персональних даних продавця та покупця. 22.06.2012 року між ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №017-1-134 дебаркадера моделі Д-71 за 26 000 гривень. 30.08.2012 року між [PERSON] та ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» було підписано договір комісії №017-1-140, згідно якого [PERSON] передав ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» дебаркадер моделі Д-277 для продажу за ціною не нижче 26 940 гривень. Цього ж дня між [PERSON] та [PERSON] було підписано гарантійний лист-угоду, яким вони просять ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» оформити договір купівлі-продажу дебаркадера моделі Д-277 та надають згоду на обробку персональних даних продавця та покупця. 30.08.2012 року між ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №017-1-141 дебаркадера моделі Д-277 за 26 940 гривень. Позивачка вважає, що вищевказані правочини мають бути визнані недійсними, оскільки договори комісії та гарантійні листи-угоди були укладені [PERSON], який не є власником дебаркадерів, а тому не мав права розпоряджатися вказаним майном. [PERSON] зазначає, що [PERSON] з 11.11.2011 року по 15.01.2013 року був її представником на підставі довіреності від 11.11.2011 року, однак об»єм визначених довіреністю повноважень не передбачав прав на укладення з третіми особами договорів комісії та на передачу третім особам прав на укладення договорів купівлі-продажу щодо вищезгаданих суден, а також на визначення ціни зазначеного майна та отримання, пов»язного з таким відчуженням, грошових коштів. Також позивачка стверджує, що не уповноважувала [PERSON] передавати свої функції будь-яким третім особам, як то ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП». [PERSON] не повідомляв позивачку про згадані дії, намагаючись приховати їх вчинення у спосіб спотворення свого підпису у згаданих правочинах. Крім того, [PERSON] не повідомив [PERSON] про своє доручення ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» на продаж суден, а також не передав їй грошові кошти, отримані за відчуження цих суден. Позивачка вважає, що між [PERSON] та відповідачами існує зловмисна домовленість з метою заволодіння її майном та грошима. При цьому позивачка зазначає, що [PERSON] станом на 15.06.2012 року та 22.06.2012 року знаходився за межами України, а дебаркадер моделі Д-277 на час укладення договорів, в т.ч. договору купівлі-продажу знаходився у м. Запоріжжі, а тому зазначені в договорі дії були неможливі. Позивачка просить визнати недійсними договори комісії за №017-1-133 від 15.06.2012 року та №017-1-140 від 30.08.2012 року, гарантійні листи-угоди від 15.06.2012 року та від 30.08.2012 року, договори купівлі-продажу №017-1-134 від 22.06.2012 року та №017-1-141 від 30.08.2012 року на продаж дебаркадерів, а також витребувати з незаконного володіння [PERSON] дебаркадер моделі Д-71, а з незаконного володіння [PERSON] - дебаркадер моделі Д-277 у спосіб виселення. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представники відповідачів ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП», [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з»явився, про причини неявки не повідомив. Представники третьої особи в судовому засіданні з позов не погодилися, просили в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на праві власності належало судно - дебаркадер моделі Д-71, 1955 року побудови на підставі свідоцтва про право власності на судно ПВ №000050 від 01.06.2012 року (т.2 а.с. 75). Судно - дебаркадер моделі Д-277, 1980 року побудови належало на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на судно РV №003863 від 26.01.2011 року (т.1 а.с. 26). 11.11.2011 року [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] бути її представниками з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої незалежності з усіма необхідними повноваженнями, в тому числі з питань придбання (купівлі, отримання в дар) на її ім»я будь-якого рухомого та нерухомого майна, в т.ч. будь-яких земельних ділянок та будівель, жилих приміщень (квартир, жилих будинків), нежилих приміщень, що знаходяться на території України, будь-яких транспортних засобів, стоянкових суден (дебаркадерів), човнів, цінних паперів, корпоративних прав тощо, визначаючи в усіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд; одержувати належне їй майно, включаючи грошові суми та цінні папери, будь-які документи від громадян та юридичних осіб…; укладати всі дозволені законом угоди цивільно-правового характеру, в тому числі договори купівлі-продажу, дарування, попередні договори купівлі-продажу, договори авансу, договори про внесення змін та доповнень до будь-яких договорів та угод, договори про розірвання будь-яких договорів та угод (т.1 а.с. 153-156 - копія довіреності). 15.06.2012 року між [PERSON], від імені якої діє за довіреністю від 11.11.2011 року [PERSON], та ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» було підписано договір комісії №017-1-133, згідно якого [PERSON] доручає, а ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» зобов»язується за винагороду здійснити за рахунок комітента від свого імені продаж дебаркадера моделі Д-71, 1955 року побудови, переданого на комісію, за ціною не нижче 26 000 гривень. Строк дії договору - з моменту підписання до 15.09.2012 року (т.1 а.с. 14-16 - копія договору комісії). 15.06.2012 року між [PERSON], від імені якої діє за довіреністю від 11.11.2011 року [PERSON], та [PERSON] було підписано гарантійний лист-угоду, в якому вони просять ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» оформити купівлю-продаж дебаркадера моделі Д-71, видати договір купівлі-продажу та надають згоду на обробку персональних даних продавця та покупця. Повний розрахунок за судно продавець і покупець провели між собою самостійно (т.1 а.с.17- копія гарантійного листа-угоди). 22.06.2012 року між ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу судна №017-1-134, за яким товариство зобов»язується передати дебаркадер моделі Д-71 у власність [PERSON], а останній зобов»язується прийняти і сплатити за нього 26 000 гривень. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане судно до оформлення цього договору на підставі гарантійного листа-угоди від 15.06.2012 року (т.1 а.с. 18-19 - копія договору купівлі-продажу судна). 30.08.2012 року між [PERSON], від імені якої діє за довіреністю від 11.11.2011 року [PERSON], та ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» було підписано договір комісії №017-1-140, згідно якого [PERSON] доручає, а ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» зобов»язується за винагороду здійснити за рахунок комітента від свого імені продаж дебаркадера моделі Д-277, 1980 року побудови, переданого на комісію, за ціною не нижче 26 940 гривень. Строк дії договору - з моменту підписання до 12.12.2012 року (т.1 а.с. 20-22 - копія договору комісії). 30.08.2012 року між [PERSON], від імені якої діє за довіреністю від 11.11.2011 року [PERSON], та [PERSON] було підписано гарантійний лист-угоду, в якому вони просять ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» оформити купівлю-продаж дебаркадера моделі Д-277, видати договір купівлі-продажу та надають згоду на обробку їх персональних даних. Повний розрахунок за судно продавець і покупець провели між собою самостійно (т.1 а.с. 23 - копія гарантійного листа-угоди). 30.08.2012 року між ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу судна №017-1-141, за яким товариство зобов»язується передати дебаркадер моделі Д-277 у власність [PERSON], а остання зобов»язується прийняти і сплатити за нього 26 940 гривень. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане судно до оформлення цього договору на підставі гарантійного листа-угоди від 30.08.2012 року (т. 1 а.с. 24-25 - копія договору купівлі-продажу судна). Позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що [PERSON] не був власником дебаркадерів і не мав права їх продавати. Однак, ці доводи спростовуються вказаними вище договорами, оскільки в договорах і листах-угодах зазначено, що укладались вони [PERSON], від імені якої на підставі довіреності від 11.11.2011 року діяв [PERSON] Також позивачка в судовому засіданні стверджувала, що об'єм визначених довіреністю повноважень, наданих [PERSON], не передбачав прав на укладення з третіми особами договорів комісії, на передачу третім особам прав на укладення договорів купівлі-продажу, на визначення ціни майна та отримання грошових коштів. Однак, ці доводи [PERSON] спростовуються змістом виданої нею 11.11.2011 року довіреності, в якій зазначено, що [PERSON], серед інших, надаються повноваження одержувати належне позивачці майно, включаючи грошові суми, укладати всі дозволені законом угоди цивільно-правового характеру. Тому, суд вважає, що [PERSON] не були перевищені повноваження при укладенні договорів комісії та гарантійних листів-угод. Частиною 1 ст. 232 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. В пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Позивачка в судовому засіданні стверджувала, що [PERSON] не повідомив її про своє доручення ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» продати дебаркадери, не передав їй грошові кошти від продажу суден і внаслідок зловмисної домовленості з представниками товариства та покупцями заволодів майном позивачки та грошовими коштами, отриманими від незаконного продажу дебаркадерів. При цьому [PERSON] зазначала, що про зловмисну домовленість свідчить те, що [PERSON] на час укладення гарантійного листа-угоди та договору купівлі-продажу знаходився в Монако і не міг підписати ці угоди, а дебаркадер моделі Д-277 на час укладення гарантійного листа-угоди та договору купівлі-продажу знаходився в м. Запоріжжі і не міг бути оглянутий покупцем. Однак, жодних доказів на підтвердження таких доводів позивачка суду не надала. Крім того, [PERSON] пояснила, що вартість дебаркадерів значно занижена, оскільки на них знаходяться облаштовані житлові приміщення, що значно збільшує їх вартість. Однак, на підтвердження цих доводів позивачка не надала будь-яких доказів. Між тим, перед укладенням договорів купівлі-продажу, як пояснили відповідачі, майно оцінювалось (т.1 а.с.110). Таким чином, суд вважає, що позивачкою не доведено в судовому засіданні наявність зловмисної домовленості у [PERSON] з ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» та [PERSON] і [PERSON] при укладенні договорів комісії та гарантійних листів-угод. Щодо договорів купівлі-продажу, то ТОВ «БОТ ІНЖИНІРІНГ ГРУП» діяло від свого імені і не є представником позивачки. І на підтвердження зловмисної домовленості представників товариства з покупцями [PERSON] так само не надала суду жодних доказів. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження і не може бути задоволений. На підставі наведеного, ст.ст. 203, 215, 232, 317, 319, 321 ЦК України,

Outcome: dismissed