Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 05 липня 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. 27 липня 2017 року сторонам у справі було надано для примирення строк три місяці до 27.10.2017 року та зупинено провадження у справі. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2017 року відновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 14.11.2017 року о 16 год. 20 хв.. Позивачка в судове засідання не зявилася, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності, зазначила, що за строк, який був їм наданий для примирення, вони не помирилися, проти винесення рішення не заперечувала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що примирення є неможливим, просив позов задовольнити. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Тихановська) [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Токмаку реєстраційної служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 71, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 140437 від 05 липня 2014 року. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 269754 від 30 вересня 2014 року, актовий запис № 259. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально, а судом вичерпано можливості для збереження шлюбу. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позицію позивачки, суд вважає необхідним прізвище позивачці змінити на дошлюбне «Тихановська». Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014\~року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в звязку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved