Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що з 2001 року вона перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах. 14.12.2006 року вони зареєстрували свій шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Під час спільного проживання вони звели домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці за адресою [ADDRESS], до складу якого входить житловий будинок «А», загальною площею 160,9 кв.м., житловий будинок «М-1» з мансардою, загальною площею 71 кв.м., веранда «а», літня кухня з підвалом «Е», гараж «Ж», сараї «В», «Г», «Д», «З», «К», туалет-душева «Б», туалет «І» та технічні споруди 1-3. Позивачка просить суд розділити між нею та відповідачем зазначене домоволодіння та встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій зазначене домоволодіння розташовано. В судовому засіданні позивачка та її представник підтвердили зазначені у позові обставини, підтвердивши, що вказане у позові майно є спільною сумісною власністю подружжя. Добровільно поділити це мано між ними не вдається. Просять суд розділити вказане майно та встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] відповідно до висновку технічної експертизи від 01.07.2014 року, згідно варіанту №1. Стягнути понесені позивачкою судові витрати, які складаються з ? вартості технічної експертизи, сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що крім спільних коштів подружжя, які були використані на створення спірного майна, були також використані грошові кошти іншої особою, а саме [PERSON], який на підставі укладених між ним і сторонами по справі договорів, теж має право на частку у зазначеному вище майні. Крім того, представник відповідача заявив в судовому засіданні, що [PERSON] не заперечує проти поділу спільного майна, а тому цей спір не може розглядатися в суді. Допитаний по справі у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що між ним і [PERSON] існувала домовленість, що частина будівель, яка була збудована на земельній ділянці [ADDRESS] за письмовими домовленостями в яких приймала участь і позивачка, мали бути відчужені на його користь, оскільки вони зводились на його особисті кошти. Свої зобов'язання перед ним сторони не виконали. Спір про визнання за ним права на частину цих будівель був предметом судових розглядів, але у задоволенні позову йому було відмовлено. Інші судові справи за його участю і участю сторін по даній справі, в судових інстанціях на даний час не розглядаються. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, представників сторін, суд встановив слідуючі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як слідує із матеріалів справи і це не спростовано представником відповідача, сторони з осені 2001 р. проживали однією сім'єю. 14.12.2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем оформлено в установленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 14.10.2006 року Стрілківською сільською радою Генічеського району. Від спільного проживання мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.08.2008р., виданого Стрілківською сільською радою Генічеського району на ім'я [PERSON] та свідоцтва про право власності від 26.07.2013р., виданого реєстраційною службою Генічеського районного управління юстиції на ім'я [PERSON] позивачці і відповідачу на праві спільної сумісної власності належить [ADDRESS] Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 2351,0 кв.м., яка відведена для індивідуального будівництва згідно рішення VІ сесії V скликання Стрілківської сільської ради від 04.07.20006 року та знаходиться в користуванні на підставі договору оренди, укладеному 24.11.2011 року відповідачем [PERSON] та Стрілківською сільською радою Генічеського району, Херсонської області, та зареєстрована в земельному кадастрі 24.07.2012 року за кадастровим №6522185200:21:014:0008. Позивачка надала суду довідку Стрілківської сільської ради з якої слідує, що цей орган місцевого самоврядування не заперечує проти встановлення між сторонами порядку користування орендованою земельною ділянкою. Представник відповідача не надав суду доказів, які б спростовували зазначені вище обставини про те, що вказане у позові майно не є спільною сумісною власністю подружжя. Його твердження стосовного того, що сторонами до цього часу не виконані взяті ними зобов'язання перед іншою особою щодо передачі цій особі частини їх майна, суд вважає необґрунтованими, виходячи із наступного. Рішеннями Генічеського районного суду від 24.04.2014 року і ухвалою апеляційного суду від 18.09.2014 року, які залишені без змін касаційною інстанцією встановлено, що вимоги [PERSON] стосовно його права на спірне майно залишені без задоволення. Позивачка зі свого боку заперечує факт, що особисто має будь -які зобов'язанні перед іншими особами. Крім того, поділ майна подружжя не перешкоджає іншим особам пред'явити до сторін вимоги щодо права на майно, яке вони вважають створеним за їх грошові кошти або іншим способом захистити своє право. Відповідно до ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ним або шлюбним контрактом. Стаття 120 Земельного кодексу України встановлює, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Для вирішення питання про реальний розподіл житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою судом була призначена технічна експертиза. Згідно висновку експерта від 01.07.2014 року за № 04, здійснити поділ спільного майна та встановити порядок користування земельною ділянкою між сторонами можливо. Вивчивши висновок експерта, суд вважає, що можливо розділити домоволодіння та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту №1, оскільки цей варіант передбачає можливість вільного користування землею ділянкою та розташованими житловими будинками, господарськими будівлями та спорудами та не порушує прав та інтересів сторін. Заперечень щодо зменшення частки відповідача та необхідності сплати позивачкою компенсації відповідачу, від сторін та їх представників не надходило. Позивачка проти сплати компенсації не заперечує. Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також вважає, що в зв'язку із розподілом домоволодіння та встановленням порядку користування земельною ділянкою, понесенні позивачкою витрати, щодо сплати судового збору, квитанція №140 від 14.01.2014 року, витрати за надання правової допомоги позивачці, квитанція №15 від 04.02.2014 року, які суд вважає належним чином обґрунтованими, слід стягнути з відповідача відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України, витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи, квитанції №12844.354.1 від 13.05.2014р., №18 від 05.06.2014р., зі згоди позивачки, можливо компенсувати позивачці в розмірі 1/2 їх частини.

Outcome: approved