Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2017 року належить квартира № 356 розташована по вул. Ярослава Мудрого 17 в м. Мелітополі Запорізької області. В належній позивачки квартирі зареєстровані відповідачі по справі, однак з листопада 2014 року не проживають. Відповідачі по справі являється родичами колишнього власника квартири. Зазначає, що реєстрація відповідачів у квартирі перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, а тому вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідачі не зявилися з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності чи заперечень проти позову не надіслали. Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 15.09.2017 року позивачці належить квартира № 356 розташована по вул. Ярослава Мудрого 17 в м. Мелітополі Запорізької області /а.с.9-10/. Відповідачі зареєстровані однак не проживають більше 3 (трьох) років в квартирі № 356 розташованій по вул. Ярослава Мудрого 17 в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується довідкою про надання відомостей про реєстрацію і місце проживання ./а.с.6/ Те, що відповідачі не проживають в квартирі, але залишаються зареєстрованими, порушує право позивачки передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 356 розташованій по вул. Ярослава Мудрого 17 в м. Мелітополі Запорізької області. Суд вважає, що задоволена судом вимога в межах визнання відповідачів таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у цілому відновить порушене право позивача на житло.

Outcome: approved