Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 19.08.2011 року помер [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яке останній заповів їй. До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка площею 6,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено державним актом серії ІІІ-СМ №001376, оригінал якого був втрачений спадкодавцем при життю. За вказаних обставин вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з чим просила визнати за нею право власності на цю земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла, однак нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Представник відповідача про розгляд справи повідомлений, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення судового засідання не надав. Суд вважає, що справу можливо розглянути без участі представника відповідача за наявними доказами. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема судом встановлено, що 26 лютого 2016 року помер [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на його майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.7). 11.12.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] був посвідчений від імені [PERSON] заповіт, зареєстрований в реєстрі за №2301, відповідно до якого все своє майно він заповів позивачці (а.с.6). Остання спадщину прийняла відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, та частково оформила, отримавши на її частину свідоцтва про право на спадщину, про що була заведена спадкова справа №105, що вбачається із свідоцтв про право на спадщину, інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. До складу спадкового майна також ввійшли земельні ділянки, розташовані за адресою: Сумська область, м. Буринь, вулиця Шкільна,14, площею 0,0479 га для будівництва і обслуговування будинку з кадастровим номером 5920910100:00:008:0032 та площею 0,3529 га для ведення особистого селянського господарства за тією ж адресою, кадастровий номер 5920910100:00:008:0033, що належали [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №104520, виданого 29.04.2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Буринської міської ради від 23.12.1993 року №197, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру, копією державного акта, рішенням сесії Воскресенської сільської ради, звіту про незалежну оцінку майна(а.с.8,10-20). При цьому, як вбачається з письмових розяснень нотаріуса на адресу позивачки, останній неспроможний видати свідоцтво про право на спадщину, через невірну інформацію щодо кадастрових номерів, які мають неповні відомості у числовому виразі (а.с.21). Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області, внести виправлення чи отримати новий правовстановлюючий документ позивачка не спроможна, у звязку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved