Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивачка звернулась із позовом до [PERSON] , третя особа: Центр надання адміністративних послуг Павлівської сільської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що на праві спільної сумісної власності є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.12.2012 серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Солонянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2259 від 04.01.2013. Згідно довідки № 80, виданої 12.03.2021 Солоненським старостинським округом Павлівської сільської ради, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час не проживає. Позивачка стверджує, що відповідач не є її родичом, добровільно зніматися з реєстрації наміру не має, посилаючись на зайнятість, тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі. Ухвалою суду від 13.07.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, через канцелярію Вільнянського районного суду Запорізької області подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. За таких підстав, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачці та її малолітньому сину [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.12.2012 серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Солонянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2259 від 04.01.2013. Згідно довідки № 80, виданої 12.03.2021 Солоненським старостинським округом Павлівської сільської ради, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час не проживає. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону України за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що кореспондується із правовою позицією, висловленою 16.11.2016 Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до беззаперечного висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки реєстрація відповідача в у спірному житловому приміщенні не відповідає волевиявленню позивачки і позбавляє останню повною мірою реалізувати право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Outcome: approved