Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частину квартири. Позивач посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми позивача. Чоловіку позивача [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло належала квартира [ADDRESS]. Чоловік позивача [PERSON] помер 18.03.2011 року. 10.02.2003 року чоловік, [PERSON], на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження (заповіт), який посвідчений державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до змісту заповіту все належне йому майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося він заповів дочкам в рівних долях кожній: [PERSON] та [PERSON]. Даний заповіт зареєстрований у реєстрі за №4- 292. [PERSON] прийняла спадщину в розмірі 1/2 частини квартири, а саме: свою 1/4 частину спадщини по заповіту батька і частину спадщини, яку би мала прийняти [PERSON] Вона офіційно відмовилася від своєї частини спадщини на користь [PERSON], про що написала відповідного змісту заяву в нотаріальну контору. Дане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.10.2011 року (копія додається). В цей же день, 14.10.2011 року, [PERSON] відповідно до договору дарування частини квартири передала у власність [PERSON] належну їй до свідоцтва про право власності 1/2 частини спірної квартири .Таким чином, [PERSON] стала одноосібною власницею квартири №17, по вул. Чорновола, 65 що у м. Івано-Франківську. Як вказує позивач у 2015 році вона дізналася, що у 2003 році, без її відома та згоди, вона була знята з реєстраційного обліку в квартирі. Враховуючи викладені обставини, позивач змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та скасувати рішення про державну реєстрацію права від 30.11.2011 року на вказану квартиру, що на імя [PERSON]. Позивач в судовому засідання вимоги позову підтримала та просила його задоволити. Також подала суду заяву про відмову від послуг адвоката та просила розглядати справи без участі адвоката. Відповідач [PERSON] вимогу позову заперечила та вказала, що жодного відношення до спірної квартири не має. Оскільки власником квартири є її сестра [PERSON]. Відповідач [PERSON] вимоги позову запечечила та вказала, що справді [PERSON] була знята з реєстрації з вказаної квартири в 2003 році. Проте, зняття з реєстрації відбулося на підставі доручення від 30.01.2001 року наданого [PERSON] та яким уповноважено [PERSON] на здійснення провочинів, в тому числі виписки з квартири в паспортному відділені м.Івано-Франківська. Просила в задоволені позову відмовити. Заслухавши учасників процесу які зявилися в судове засідання, суд встановивши фактичні обставини справи, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. В судовому засіданні встановлено, що згідно витребуваного ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.11.2017, копії доручення від 30.01.2001 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] на здійснення провочинів, в тому числі виписки з квартири в паспортному відділені м.Івано-Франківська . На підставі свідоцтва про право власності від 19 лютого 2004 року, квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] і рівних долях. Право власності на квартиру було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.03.2004 року, що зазначено зі зворотної сторони свідоцтва про право власності (а.с.5). За життя [PERSON], 10 лютого 2003 року залишив заповіт серії ВАС №953900, посвідчений 10.02.2003 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської нотаріальної контори, згідно з яким спадкодавець усе належне йому на день смерті майно заповідав у рівних долях [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). 18.03.2011 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). Згідно свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 14.10.2011 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Івано-Франківської нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], який помер 18 березня 2011 року, є [PERSON], в тому числі з урахуванням ? частки майна, від якого відмовилася [PERSON] (а.с.7). Відповідно, з урахуванням наведених мотивів, суд не знаходить підстав для задоволення вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на частину квартиру. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed