Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між нею та відповідачем 28.04.2012 року було укладено шлюб, від якого у них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Після одруження вона з відповідачем проживала у будинку його матері. Відносини між ними були нормальні, вони проживали мирно, з розумінням, любов'ю та повагою. Однак, згодом між ними почали виникати конфлікти. Сьогоднішнім ставленням до неї відповідач знехтував почуттями, що були між ними. Така ситуація впливає на її психологічний стан та моральний стан дитини. Вона не хоче, щоб такі відносини між ними продовжувались, тому з кожним днем вони тільки погіршуються. Вона неодноразово намагалась переконати відповідача, щоб він змінив своє ставлення до неї як до дружини, зрозумів в чому полягає основа нормального подружнього життя, але її прохання не дали бажаного результату, свою поведінку та ставлення відповідач, так і не змінив. Вважає, що сім»я існує формально, і при відсутності взаємної поваги, взаємної любові та взаєморозуміння, ніякого примирення між ними не може бути. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без фіксування технічними засобами, позов підтримує повністю. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без фіксування технічними засобами, позов визнає повністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Встановлено, що подружжя сторін - [PERSON] та [PERSON], зареєструвало шлюб 28.04.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №38. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу визначити - [PERSON]

Outcome: approved