Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що під час шлюбу нею із відповідачем було придбано автомобіль, який відповідач продав без її згоди, та господарство, на яке право власності оформлено на відповідача та він відмовляється визнати її право на половину двору. Під час розгляду справи позивачка зменшила позовні вимоги та просила визнати її право на одну четверту частину двору. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх. Допитана в якості свідка позивачка суду дала покази, що вона перебувала в шлюбі із відповідачем з 02.09.2005 року по 11.06.2013 року. Під час шлюбу вони в 2008 році придбали автомобіль марки Пежо Партнер, а продав його відповідач 21.06.2012 року без її згоди та гроші використав на власні потреби. Крім того, відповідач 31.05.2011 року оформив на себе господарство по вул. Комсомольській 38 в с. Тарасівці Новоселицького району, де ними разом за спільні кошти було проведено наступні ремонтні роботи: монтаж водопостачання, газопостачання, опалення, обладнано санвузол, кухню та ванну кімнату, проведено нову електричну мережу всередині будинку, настелено нові підлоги в будинку. Крім того, ними було збудовано новий паркан із нержавіючої сталі вартістю 20 тисяч Євро та колодязь, прокладено тротуари. Вартість більшості робіт було профінансовано її батьками, які пересилали її кошти із Італії. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно відповідач оформив на себе згідно рішення сільської ради право власності на спірне господарство в с.Тарасівці Новоселицького району, яке належало йому як одному із членів колгоспного двору, а тумо воно не відноситься до спільного майна подружжя. Щодо автомобіля марки Пежо Партнер, то дане майно дійсно було спільною власністю подружжя,оскільки було придбано під час шлюбу, однак і продано також під час шлюбу для задоволення потреб сімї, а тому підстав для стягнення половини його вартості немає підстав. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, покази позивачки, дослідивши письмові докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 02.09.2005 року по 21.06.2013 року. Дійсно під час шлюбу ними було придбано автомобіль марки Пежо Партнер держномер СЕ2285 АО, який був зареєстрований на відповідача, однак останній його продав під час перебування у шлюбі, що підтверджено довідкою управління державтоінспекції в Івано-Франківській області від 06.02.2014 року №16/264адв. про те, що власником вказаного автомобіля на підставі довідкирахунка від 22.12.2012 року є [PERSON] Позивачкою у встановленому законом порядку не було доведено того факту, що відповідач продав автомобіль без її згоди, а тому в задоволенні вимог про стягнення коштів за половину його вартості слід відмовити. Щодо вимог про визнання права власності на четверту частину господарства по вул. Комсомольській 38 в с. Тарасівці Новоселицького району, то в задоволенні даних вимог слід відмовити за безпідставністю, оскільки дане майно не можна віднести до спільного майна подружжя. Зокрема, даний двір відносився до категорії колгоспних дворів, одним із пяти членів якого був відповідач. Згідно рішення Тарасовецької сільської ради Новоселицького району №80 від 11.05.2011 року було фактично оформлено його право власності на вказаний двір не у звязку із набуттям, а тому вказане майно не може бути віднесено до спільного майна подружжя. Позивачка не мала частки у вказаному майні, а тому посилання її на те, що нею було здійснено в ньому покращення не можуть бути підставою для визнання цього майна спільним майном подружжя. На підставі ст.ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: dismissed