Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 23.11.2002 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції, проте подружні відносини між ними не склалися. Стверджує, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, а сімейні стосунки фактично припинилися, більше п`яти років проживають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживатиме із позивачкою. Вважає, що їх спільне з відповідачем життя, як подружжя, є неможливим, оскільки сім`я фактично розпалася, зберегти її неможливо, шлюб між ними носить лише формальний характер. З урахуванням уточнених позовних вимог просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 24 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 18 лютого 2019 року відкрито провадження у справі. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований 23 листопада 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 3534 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та фактично проживають окремо, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін. Крім того, як встановлено матеріалами справи, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Міським відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції (а.с.9). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач вказує, що відповідач проживає окремо від сім`ї, вона мешкає разом із сином, матеріальної відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить із обставин зазначених позивачем і встановлених матеріалами справи. Суд вважає, що присудження аліментів, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде відповідати інтересам дитини, та не порушуватиме права кожного з сторін. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved