Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON] та донька [PERSON] , які на даний час є неповнолітніми, проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивачка в судовому засіданні на позові наполягала. При цьому пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає взагалі, що і стало підставою для її звернення до суду з вказаним позовом. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. При цьому пояснив, що оскільки на даний час він не працює, а тому не в змозі сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей у розмірі 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, а бажає сплачувати аліменти на дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.06.2003 року, який відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25.09.2018 року було розірвано (а.с.11). Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] ( [INFO] ), про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 06.02.2006 року Виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.9) та [PERSON] ( [INFO] ), про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12.08.2010 року Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області (а.с.10). Діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2609 від 18 жовтня 2019 року (а.с.12). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У відповідності до положень п. 1 ст. 27 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а п. 2 вказаної статті передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не надано доказів матеріального стану відповідача, з огляду на які можливо зробити висновок про спроможність останнього сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісяця на кожну дитину. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язку щодо її утримання, з урахуванням стану здоров`я відповідача, який фізично здоровий, але не працює, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 гривень щомісяця на кожну дитину, що буде достатнім для гармонійного розвитку дітей. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: partial