Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання правочину недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що 08 липня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано в відділі РАЦС Ленінського РУЮ м.Донецька, актовий запис № 190. Фактичні шлюбні стосунки між ними були припинені у жовтні 2008 р. 14.02.2011 р. Червоногвардійським районним судом м. Макіївки шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу нею та відповідачем було придбано автомобіль Volkswagen LT 35 вартістю 60 000 гривень та автомобіль MitsubishiGrandis вартістю 107 989 гривень. Загальна вартість автомобілів 167989, 00грн. 8 квітня 2013 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Донецька з позовом до відповідача, про визнання права власності на квартиру та усунення перешкод у користуванні. У ході розгляду вказаної справи відповідачем була подана заява про збільшення зустрічних позовних вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя, де він визнає, що Автомобіль Volkswagen LT 35 серії (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER]) та Автомобіль MitsubishiGrandis (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER]) дійсно були придбані під час шлюбу. У цій же заяві відповідач зазначає, що вказані транспортні засоби були продані за час сумісного проживання з нею та ніби то за її усною згодою. Проте вона не давала ніякої письмової згоди на відчуження автомобілів. Просила встановити осіб, до яких перейшли Автомобіль Volkswagen LT 35 серії (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER]) та Автомобіль MitsubishiGrandis (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER]), визнати недійсним правочин щодо автомобіля Volkswagen LT 35 серії (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER]), визнати недійсним правочин щодо автомобіля MitsubishiGrandis (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER]); стягнути з відповідача у відшкодування судових витрат 117,71 грн. В ході розгляду справи, 14.01.2014р. позивачкою було надано заяву про зменшення позовних вимог, де позивачка просила визнати недійсним правочин з відчуження відповідачем автомобіля Volkswagen LT 35 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], техпаспорт [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1600 грн. 00 коп. та на сплату судового збору 117 грн. 71 коп. Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 21 січня 2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійним правочину з відчуження [PERSON] автомобіля Volkswagen LT 35, 1998 року випуску, держзнак [NUMBER], техпаспорт [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та відшкодування судових витрат відмовлено в повному обсязі. В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду у повному обсязі та ухвалити нове рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON]; визнати недійсним правочин від 18.05.2007 року з відчуження [PERSON] автомобіля Volkswagen LT 35, 1998 року випуску, держномер [NUMBER], техпаспорт [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Вважає, що рішення суду постановлено з порушенням вимог матеріального права, та процесуального права, та неповним з'ясуванням судом обставин, що мають істотне значення для справи. Судом не з'ясовано коли для позивача почався перебіг позовної давності, а також те що свідок по справі є зацікавленою особою та клопотання про виклик свідка було подано з порушенням норм ЦПК України. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача просив залишити без змін рішення суду. Апеляційний суд, заслухавши доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивачки підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню, з таких підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Ухвалене у справі судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає. Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсним правочину з відчуження відповідачем автомобіля Volkswagen LT 35 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], техпаспорт [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Судом встановлено, що автомобіль Volkswagen LT 35, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], було відчужено через товарну біржу у травні 2007р., що підтверджується копією довідки-рахунку від 18.05.2007р. Згідно довідки-рахунку зазначений автомобіль був придбаний [PERSON] (а.с. 60). Отже, сторонами у спірному правочину є відповідач [PERSON] та [PERSON]. Проте, позивачка пред'явила позов лише до [PERSON]. За таких підстав суд позбавлений можливості вирішити питання про недійсність правочину, оскільки позивачкою не заявлялися вимоги до всіх сторін правочину. Суд першої інстанції, відповідно до вимог статті 11 ЦПК України, повинен розглядати справи в межах заявлених позовних вимог, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог або відмови у задоволенні позовних по суті вимог без притягнення до розгляду справи всіх сторін правочину. Суд першої інстанції наведене не врахував та ухвалив помилкове рішення по суті позовних вимог. Згідно із пунктом 4 статті 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відповідно до вимог статті 309 ЦПК України, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 21 січня 2014 року з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Outcome: partial