Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки та просить визнати [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку № 5 по вул.Кузнечній в с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником житловому будинку, що розташований за вищезазначеною адресою, який отримала у власність згідно договору купівлі-продажу від 16.11.1990 року. Окрім неї, з 27.05.2007 року в ньому зареєстровані [PERSON] та [PERSON] В період з травня 2007 року по 2010 рік вони в зазначеному будинку проживали, як сім`я, вели спільне господарство та обробляли земельну ділянку. З 2010 року остання із сином виїхали до іншого місця проживання і у зазначеному будинку не проживають, їх речей у будинку немає, ключ від будинку у них відсутній. Вона вирішила подарувати вищезазначений житловий будинок, але всупереч всім її намаганням, відповідачка в справі, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, чим порушує її право розпоряджатися власністю. Тому вона просить суд визнати [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком № 5 по вул. Кузнечній в с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області, оскільки понад один рік не проживають у вищезгаданому домоволодінні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.(а.с.35). Відповідачка, яка в свою чергу представляє інтереси [PERSON] до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення про виклик в судове засідання, опубліковане в газеті «Урядовий Кур`єр» № 163 від 01.09.2016 року (а.с. 34). Отже, відповідачка не з`явилася до суду без поважних причин, що дає суду, відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів, про що не заперечує позивачка. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слудуючого: Судом встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку № 5 по вулиці Кузнечній в с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 16 листопада 1990 року, посвідченого заступником голови Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі 21.11.1990 року під № 196 ( а.с. 7 ). Згідно ксерокопії будинкової книги у будинку, окрім позивачки, з 27.05.2007 року значаться зареєстрованими відповідачка, [PERSON] та її малолітній син, [PERSON], [INFO] (а.с.11-13). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли щодо права користування житловим приміщенням, то суд вважає, що при визначенні поняття членів сімї слід враховувати положення ст. 64 ЖК України. Оскільки, відповідачка та її малолітній син проживали разом з позивачкою тривалий час, вели з нею спільне господарство, обробляли земельну ділянку а тому суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] були членами сімї власниці житла, тобто [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти ,користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійснені. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка та її син більше року не проживають в будинку позивачки по вул. Кузнечній, 5 в с. Нова Басань, що підтверджується актами обстеження житлових умов позивачки від 12 травня 2015 року, 15 березня 2015 року, 25 липня 2015 року, 12 травня 2016 року, 15 грудня 2015 року, 10 лютого 2016 року, складеними депутатом Новобасанської сільської ради [PERSON], ( а.с. 8-10, 36-38 ). Відповідно до ст. 317 ЦК України позивачу, як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивачка скористалася своїм законним правом, передбаченим ст. 391 ЦК України і як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що відповідачка та її син втратили право на користування житловим будинком № 5 по вулиці Кузнечній в с.Нова Басань Бобровицького району Чернігівської област, що належить позивачці, оскільки не проживають в будинку позивачки без поважних причин більше одного року, жодного разу не з`являлися до будинку. За таких обставин позов є обгрунтованим, і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved