Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору дарування домоволодіння від 31 грудня 2004 року їй на праві власності належить житловий будинок під [ADDRESS] , право власності зареєстроване 11.03.2005 р.. [PERSON] - є її онуком. [PERSON] є її донькою та матір`ю відповідача, [PERSON] .. В 2014 році [PERSON] попросила її зареєструвати у належному їй будинку онука, тимчасово, оскільки продавала свою квартиру, домовленості між ними щодо вселення та проживання її онука не було. Вона та відповідач ніколи не були пов`язані спільним побутом, не вели спільного господарства. Зараз реєстрація відповідача порушує її права, як власника, оскільки при нарахуванні комунальних платежів за користування комунальними послугами розрахунок здійснюється з кількості осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні, що обтяжує матеріально, та потребує додаткових втрат по сплаті платежів, крім цього зараз вона намагається продати належний їй на праві власності будинок, а реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно розпорядитися будинком. Особистих речей відповідача в будинку не має та не було. В добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку відповідач не має можливості, оскільки тривалий час проживає та працює в іншій державі, зв`язок з нею не підтримує, адреса його перебування в іншій державі їй також невідома. Просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , які кожний окремо підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації з 2004 року, відсутності його особистих речей у будинку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування домоволодіння від 31 грудня 2004 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л., зареєстрованому в реєстрі за №Р254 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6703825 від 11.03.2005 року. Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 21/8299 від 13.09.2021 року, в зазначеному будинку зареєстрований: [PERSON] .. Згідно з\~актом від\~13.09.2021\~року №\~52/15/1\~ [PERSON] \~зареєстрован,\~але ніколи\~не проживав. З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ними та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved