Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про надання дозволу на виїзд їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за межі України до Російської Федерації, у супроводі матері, без згоди батька строком до настання повноліття кожною дитиною з моменту набрання рішенням законної сили. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідач [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 21 жовтня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач вихованням та утриманням дітей не займається. На даний час позивачка має намір тимчасово, на період проведення АТО, виїхати разом з дітьми та її чоловіком - [PERSON] до Російської Федерації, проте в добровільному порядку отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон не має можливості, оскільки відповідач перебуває за межами країни, не надає дозволу без пояснення причин, на підставі чого вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка та її представник надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог, не заперечував проти задоволення позову. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: - рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2010 року, котрим шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15 серпня 2013 року Маріупольським міським відділом РАЦС Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №526, було розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на «[PERSON]»; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], (серії [NUMBER]), повторно виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 24 грудня 2016 року, актовий запис №121 від 03 лютого 2004 року, в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], (серії [NUMBER]), повторно виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 24 грудня 2016 року, актовий запис №1276 від 09 жовтня 2009 року, в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]; - свідоцтвом про шлюб [PERSON] із [PERSON] (серії [NUMBER]), повторно виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 24 грудня 2016 року, актовий запис №145 від 22 березня 2014 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - «[PERSON]». В матеріалах справи містяться паспорти дітей для виїзду за кордон, у яких наявні відмітки про здійснення останніми виїзду до Російської Федерації. Перетинання кордону відбувалося зі згоди батька, за наявності нотаріально посвідченої згоди останнього. Згідно зі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з інтересів дітей, беручи до уваги те, що позивачка не може отримати нотаріально завірену згоду батька на їх виїзд за межі України, суд вважає необхідним надати дозвіл на оформлення документів на тимчасовий виїзд її неповнолітніх синів за межі України, без згоди та супроводу відповідача, протягом трьох років з дня набрання рішенням законної сили. Суд відмовляє в задоволенні позову в частині надання згоди на виїзд за кордон до досягнення дітьми повноліття, оскільки особи, що досягли 16-річного віку мають право на вільний самостійний виїзд за межі України. На підставі Сімейного кодексу України,

Outcome: partial