Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю, починаючи з травня 1990 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), розташовану на території Лебединської міської ради Сумської області. Позивачка бажає оформити дану спадщину, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки до правовідносин, що склалися повинні застосовуватися норми Цивільного кодексу 1963 року, відповідно до яких вона не може бути віднесена до кола спадкоємців та успадкувати зазначене спадкове майно, а тому набути право на земельну ділянку можливо лише в судовому порядку відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. З огляду на викладене позивачка просила встановити факт проживання її зі спадкодавцем однією сім`єю з 01.05.1990 року по день його смерті та визнати за нею право власності на зазначене майно в порядку спадкування. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивачка в наданій заяві позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача в заяві, адресованій суду, проти позову не заперечив, справу також просив розглянути без його участі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов`язані зі спорами про спадкове право, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. [INFO] помер громадянин [PERSON] . Після смерті останнього відкрилася спадщина на майно, яке належало йому за життя, в тому числі на земельну частку (пай), розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Лебединської міської ради Сумської області. Позивачка має право на спадщину [PERSON] за законом у четверту чергу відповідно до вимог чинного ЦК України, оскільки проживала з ним однією сім`єю з 1990 року та бажає її оформити, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що згідно вимог цивільного законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини [PERSON] , вона не відносилася до кола спадкоємців. У зв`язку з цим позивачка просить встановити факт проживання з спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми чинного Цивільного кодексу України. Згідно вимог ст. ст. 325, 328, 1216, 1217, 1222 - 1223 ЦК України фізичні особи можуть бути суб`єктами права власності на підставах, не заборонених законом і мають право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, а спадкоємці мають право прийняти спадщину. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходить з того, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як стверджуються відповідними доказами. Наведені факти в ході судового розгляду не були оспорені з боку сторони відповідача і позовні вимоги визнаються міською радою в повному обсязі, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved