Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 04.12.2016 року вона уклала з [PERSON] договір позики, на підтвердження якого остання надала розписку. Відповідно до договору позики, позивачка передала відповідачці грошові кошти в розмірі 8000 гривень, які остання зобов'язалася повернути протягом грудня 2016 року. У вищевказані строки [PERSON] в порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернула, на неодноразові вимоги позивачки щодо повернення боргу жодним чином не відреагувла. На підставі наведеного, позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 8000 гривень та судові витрати. Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили їх задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила щодо отримання нею в борг у позивачки 8000 гривень, однак пояснила, що на даний час має можливість повернути борг лише в розмірі 4000 гривень. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 04.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого відповідачка отримала у позику від позивачки 8000 гривень і зобов'язалася їх повернути протягом грудня 2016 року. Вказані обставини підтверджуються письмовою розпискою [PERSON] від 04.12.2016 року. Про факт отримання [PERSON] грошових коштів в розмірі 8000 гривень від [PERSON] за договором позики свідчить вказівка про це в розписці. Крім того, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказана правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13. При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачкою від позивачки грошових коштів зазначених в розписці. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так як відповідачка договірні зобов'язання щодо повернення позивачці грошових коштів у встановлені строки не виконала - це є порушенням зобов'язання. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] зобов'язання за договорами позики не виконала і отримані кошти в сумі 8000 гривень [PERSON] не повернула. Вказане також підтверджується наявним у позивачки оригіналом розписки відповідачки, а також поясненнями останньої. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути борг за договорами позики від 04.12.2016 року в розмірі 8000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, на відповідача. Згідно ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката надано позивачкою надано суду договір про надання правової допомоги № 15 від 14.11.2017 року, укладений між адвокатом Бойко В.Ф. та [PERSON], копія його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 212, акт прийомки виконаних робіт від 16.01.2018 року, згідно якого адвокатом на ознайомлення з обставинами справи та судовою практикою у даній категорії справ витрачено 2 години - вартість послуги 800 гривень, підготовку позовної заяви 3 години - вартість послуги 1200 гривень, надання правової допомоги під час розгляду справи в суді 16.01.2018 року - 1 год., вартістю 600 гривень, і всього 2600 гривень. При цьому відповідно до наданого позивачкою приходного касового ордеру №1/18 від 16.01.2018 року нею сплачено для адвоката Бойко В.Ф. 3600 гривень за надання правових послуг у справі за заявою про стягнення боргу. Враховуючи те, що згідно акту прийомки виконаних робіт від 16.01.2018 року адвокатом Бойко В.Ф. надано для [PERSON] правові послуги на загальну суму 2600 гривень, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки правових послуг згідно приходного касового ордеру на суму 3600 гривень, оскільки вказана сума витрат не обґрунтована належними доказами. Крім того, як вбачається з журналу судового засідання від 16.01.2018 року адвокат брав участь в судовому засіданні 16.01.2018 року - 14 хв., а не 1 год., як про те, зазначено в акті прийомки виконаних робіт від 16.01.2018 року. На підставі вищевикладеного, враховуючи час та вартість наданої адвокатом правової допомоги поза судовим засіданням та в судовому засіданні під час розгляду справи, з відповідачки слід стягнути на користь позивачки витрати по оплаті професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 2140 гривень (600 грн.:60 хв.) х 14 хв. +800 грн.+1200 грн.). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягає судовий збір в розмірі 613 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved