Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тривалий час не спілкується з дитиною, не утримує його, не займається вихованням та розвитком, не піклується про фізичний та духовний розвиток. В підготовчому судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач в підготовчому судовому засіданні визнав позов. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подали заяву про розгляд справи у їх відсутність та просили задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов, то на підставі ст.200ч.3 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позовних вимог позивачки. Згідно ст.157 СК України той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Стаття ст..164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, одна з яких, передбачена п.2ч.1 цієї статті - це ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов*язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов*язками. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] народження (а.с.17). Сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі і 02.12..2009 року розірвали шлюб ( а.с.12). Дитина залишилася проживати з матір'ю і знаходитися на її утриманні. З 2014 року і до теперішнього часу, батько не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у ії вихованні. Відповідач не утримує дитину, , не робить їй подарунків, не займається розвитком, відпочинком, ніколи не поздоровляє із святами, не цікавиться взагалі його здоров'ям, навчанням та таке інше. Дитина не пам»ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. [PERSON] навчається в Харківській гімназії №24, з відповіді якої встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON] за час навчання не з»являвся в школі. У класного керівника та вчителів-предметників він не турбувався про успіхи синані особисто, ні засобами телефонного зв»язку, не відвідував батьківські збори(а.с.10). З довідки КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 9» встановлено, що відвідує заклад для надання медичної допомоги у супроводі матері. (а.с.9). З розрахунку заборгованості по аліментам Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова ГТУЮ в Харківській області ( а.с.7-8) вбачається, що заборгованість по аліментам станом на 01.04.2018 року [PERSON] складає 60176 грн.72к. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідача, який не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, взагалі не спілкується з ним, не займається та не цікавиться його здоров*ям та оздоровленням, навчанням та розвитком кругозору, не водить до цирку, зоопарку, театрів, виставок і таке інше, що дозволило б говорити про піклування в розвитку дитини, хоча і мав таку можливість, свідчать про те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини і виконувати батьківські обов'язки належним чином потрібно не тільки відносно дитини, яка проживає разом з батьком, а й в такому ж обсязі й відносно дитини, яка проживає окремо. Суд також враховує висновок органу опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради , тобто органу, який безпосередньо займається проблемами виховання дітей, згідно з яким цей орган, з урахуванням думки самої дитини, вважає доцільним та необхідним позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] . На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], [INFO] народження, його поведінка відносно дитини свідома, і його необхідно позбавити батьківських прав, а позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджені доказами, тому їх необхідно задовольнити. В порядку ст..142 ЦПК України з відповідача на користь позивачки суд стягує 50 відсотків понесених нею витрат на оплату судового збору в розмірі 704 грн. 80 к., а саме 352 грн.40к. Інша половина судового збору підлягає поверненню позивачці з державного бюджету у зв*язку з визнанням відповідачем позову у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved