Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначила , [INFO] помер її син [PERSON], після його смерті залишилася 1/8 частина земельної ділянки площею 0,091 га , яка розташована на території Підгірцівської сільської ради, та на яку він набув право власності на підставі рішення суду. Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку син не отримав. Єдиним спадкоємцем даного майна є позивачка на частину майна сина вона отримала спадщину, а на вказану земельну ділянку вона отримати спадщину не в змозі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, в зв'язку з чим просить в судовому порядку визнати її власником даного спадкового майна. (а.с.2-5). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві, щодо винесення заочного рішення вона не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився причин неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду даної справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, тим самим після смерті [PERSON], який помер [INFO], до складу спадщини вийшло право власності на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,091 га. розташована в межах Підгірцівської сільської ради СТ «Автотранспортник» для ведення садівництва. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON], який помер 13 липня 2006 року земельну ділянку площею 0,060 га. розташована в межах Підгірцівської сільської ради СТ «Сонячне» ділянка №99 для ведення садівництва, яку зареєструвала в Підгірцівській сільській раді (а.с.5). Відповідно постанови Другої Київської державної нотаріальної контори від 20 листопада 2014 року [PERSON] відмовлено в оформлені права на спадщину на 1/8 частину земельної ділянки, що належала померлому [INFO] [PERSON] підставі рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 01 серпня 2006 року, яке набрало законної сили, оскільки остання за своє життя не оформив право власності на земельну ділянку(а.с.11). Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України , передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємцями , згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, таким є позивачі по справі, що підтверджується копіями документів, в зв'язку з чим суд вважає, що позивачі є належними особами та спадкоємцями за законом, і їх звернення до суду є правомірним . Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, а як вбачається з матеріалів справи позивачка прийняла спадщину, що не спростовується відповідачем по справі, тим самим позивач набула право на спадкове майно. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому суд вважає, що позивачка набувши право на спадкове майно набула на нього правомірно право власності, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, яке вказувало б на незаконність набуття позивачем права власності, а тому суд, для захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати його власником майна в порядку спадкування. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved