Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому, просить стягнути з відповідача заборгованість по невиплаченій заробітній платі на загальну суму 5161,30 грн. та за час вимушеного прогулу в розмірі 4168,71 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 15.03.2011 року вона працювала на ТДВ «ЖЛ» рецептурником 4-го розряду. 30.11.2015 року вона була звільнена з посади рецептурника 4-го розряду на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв»язку із переведенням до ТОВ «Ренесанс Траст» на посаду рецептурника4-го розряду в цех № 6. 04.01.2016 року її було звільнено з ТОВ «Ренесанс Траст за переведенням до ЗАТ «Житомирські ласощі». На момент звільнення з вказаної посади відповідач з нею не розрахувався та заборгував заробітну плату за період за грудень 2015 року в сумі 4367,26 грн. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 11). Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15.03.2011 року вона працювала на ТДВ «ЖЛ» рецептурником 4-го розряду. 30.11.2015 року вона була звільнена з посади рецептурника 4-го розряду на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у зв»язку із переведенням до ТОВ «Ренесанс Траст» на посаду рецептурника4-го розряду в цех № 6. 04.01.2016 року її було звільнено з ТОВ «Ренесанс Траст за переведенням до ЗАТ «Житомирські ласощі». Відповідач не провів з позивачкою остаточного розрахунку та заборгував заробітну плату за за грудень 2015 року в сумі 4367,26 грн., що підтверджується довідкою пенсійного фонду України від 24.03.2016 року (а.с. 5), та заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 4168,71 грн., щодо стягнення 794,04 грн. заробітної плати за січень 2016 рік позивачкою не підтверджено. Відповідно до вимог ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, про вадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплаче ні не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Зокрема, суд вважає необґрунтованими та недоведеними вимоги про стягнення заробітної плати за січень 2016 року в сумі 794,04 грн., оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачкою не доведено та відповідачем ненадано довідку про заборгованість заробітної плати перед позивачкою, у зв'язку з чим вимоги в частині стягнення заробітної плати за січень 2016 року в сумі 794,04 грн. не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial