Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до Біляївського районного суду Одеської області, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про слухання справи, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на заявлених позовних вимогах. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини не явки до суду не повідомив, надав до суду заяву в якій не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою та просить розглянути справу у його відсутність. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 21.06.2003 року Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис № 443. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 23.03.2004 року Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеса, актовий запис - 401; [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 27.04.2011 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції м. Одеса, актовий запис - 663. Причиною розірвання шлюбу є ті обставини, що протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Між ними постійно виникають сварки. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вже декілька років вони проживають окремо, шлюб у сторін перший. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За ч.3 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Зважаючи на заяву [PERSON] від 24.05.2017 року подану до суду ним визнано батьківство дитини, якою вагітна позивачка. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved