Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 24 квітня 2010 року вони з відповідачем вступили в шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області (актовий запис № 387). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає разом з позивачкою. Однак, із січня 2016 року вони з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Причиною розпаду сімї стала психологічна несумісність між сторонами, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного домашнього господарства, виховання дитини та інші важливі питання сімейного побуту. Внаслідок цього між ними часто виникали конфліктні ситуації, суперечки, в результаті чого збереження сімї стало неможливим, а тому позивачка просить розірвати шлюб. Крім того, позивачка просить визначити місце проживання їх з відповідачем неповнолітньої доньки разом з нею у м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області. Позивачка в судове засідання не зявилась, а представила заяву, в якій повністю підтримує свої позовні вимоги та просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання також не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, то відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що що 24 квітня 2010 року сторони вступили в шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області (актовий запис № 387). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає разом з позивачкою. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і на примирення не згодна. За таких обставин суд вважає, що сімя у сторін розпалася остаточно і шлюб між ними необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до положень ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] має належні умови для проживання та виховання дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України батьки дійсно мають рівні права та обовязки щодо дитини. В той же час, відповідно до ст. 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матірю. Судом встановлено, що в даній справі відсутні ті виключні випадки, передбачені ч. 2 ст. 161 СК України, коли дитину неможливо передати матері. Тому, з урахуванням всіх вищевказаних обставин справи, маючи на меті, перш за все, інтереси дитини, приймаючи до уваги її малий вік, коли вона особливо гостро потребує саме материнського догляду, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини разом з матірю.

Outcome: approved