overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 28.04.2007 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Зважаючи на дані обставини суд приходить до висновку про розгляд справи в заочному порядку. В судовому засіданні встановлено, що сторони 28.04.2007 року зареєстрували шлюб у Новобілокоровицькій селищній раді Олевського району Житомирської області за актовим записом № 4, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі тривалого часу не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо більше семи років, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 09.07.2014 року (а.с. 7), а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 28.04.2009 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 18. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачкою мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та просить суд їх задовольнити. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 28.04.2009 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 18, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони з січня 2016 року не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду позовній заяві стверджує, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає його волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 28.07.2011 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Миколаївської сільської ради Костянтинівського району Донецької області за актовим записом № 04. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання судових повісток та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, тому суд розглядає справу за його відсутності. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 28.07.2011 року перебувають у шлюбі, який був виконкомом Миколаївської сільської ради Костянтинівського району Донецької області за актовим записом № 04, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини більше восьми місяців, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 17.01.2014 року за №89, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини, що також погоджено між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 28.08.2005 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №70. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: сина [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 28.08.2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №70, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони з червня 2012 року не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 20.10.2017 року №205, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 29.01.2009 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. В судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Павленко. Відповідачка в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони 29.01.2009 року уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Зубковицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі трьох місяців не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 30.09.2013 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом №03. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: дочку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримує повністю з підстав, які зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 30.09.2013 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом №03, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на матеріальному утриманні та вихованні позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 02.09.2015 року за №190, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в судовому засіданні запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 30 січня 1986 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають трьох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони 30 січня 1986 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану у м. Осташків, Калінінської області за актовим записом № 19, що стверджується свідоцтвом про одруження. Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть та на примирення незгодні. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності, а також немає неповнолітніх дітей до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.12.2005 року у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 11, на тій підставі, що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] просить залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивачка не з'явилась в позовній заяві просить слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився про час, день та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки не повідомив, проте, до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність. Позов визнає не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 02.12.2005 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 11. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її вихованні. Причиною розірвання шлюбу стало те, що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на розірванні шлюбу наполягають, наміру зберігати сім'ю не мають. Строк наданий сторонам для примирення до позитивних наслідків не привів. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, наміру зберегти сім'ю не мають, на підставі чого судом зроблено висновок, що сім'я розпалася і подальше її збереження є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.09.1994 року у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Богуславської районної державної адміністрації Київської області, про що зроблений актовий запис за № 122, на тій підставі, що сторони мають протилежні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] [INFO], в зв'язку з чим, шлюб за спільною згодою сторін розірвати було не можливо.Судові витрати просить залишити за нею. В судове засідання позивачка не з'явилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належно, проте надала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час, день та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки не повідомив, проте надав до суду заяву, в якій він просить розглядати справу у його відсутність. Позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 03.09.1994 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Богуславської районної державної адміністрації Київської області, про що зроблений актовий запис за № 122. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її вихованні. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони мають протилежні погляди на сімейне життя, в зв'язку з чим подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на розірванні шлюбу наполягають, наміру зберігати сім'ю не мають. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, наміру зберегти сім'ю не мають, на підставі чого судом зроблено висновок, що сім'я розпалася і подальше її збереження є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої дитини. Судові витрати суд залишає за позивачкою.

Outcome: approved