Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на 2/3 частину квартири, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 41/66 в порядку спадкування за законом після смерті її сина [PERSON], який помер 30 березня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 30 березня 2015 року помер її син [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 2/3 частину квартири, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 41/66, яка належала йому та [PERSON], який помер 03 липня 1999 року, останній був його спадкоємцем, який прийняв спадщину, але не оформив її, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ковальсько штампувальним заводом 25.11.1993 року. Співвласником вищевказаної квартири є [PERSON]. Позивачка являється спадкоємицею першої черги за законом, крім неї інших спадкоємців не має. Після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини вказаної квартири після померлого [PERSON], нотаріусом було відмовлено заявниці у видачі свідоцтва, у звязку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував право власності в установленому законом порядку. На момент приватизації квартири державна реєстрація не була обовязковою, приватизацією квартири за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 41/66 займалося Мале підприємство «Вибір». На теперішній час позивачка не має можливості провести реєстрацію права власності її сина на частину квартири, так як він помер, що і позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, в звязку з чим, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивачки в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 1993 року, виданого Ковальсько штампувальним заводом, квартира за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 41/66 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та померлим [PERSON] та [PERSON], яка була зареєстрована МП «Вибір» на праві приватної, спільної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 1925. Таким чином, на момент видачі свідоцтва про право власності державна реєстрація права власності не вимагалася. 03.07.1999 року помер [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] яка складалась з 1/3 частини квартири по вул. Куйбишева, 41/66 в м. Токмак Запорізької області однак, не встиг провести державну реєстрацію свого права. 30 березня 2015 року помер [PERSON] син позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 322572 від 31 березня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 170. Позивачка та [PERSON] перебували в родинних відносинах, [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON], який помер 30 березня 2015 року, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 30 липня 2015 року. Згідно до висновку із звіту про вартість майна від 03.11.2015 року, вартість 1/3 частки квартири [ADDRESS] становить 35000,00 грн. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1472/02-31 від 30 жовтня 2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 41/66, в звязку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на квартиру в установленому законом порядку. Спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 30.03.2015 року не відкривалась, згідно відповіді [PERSON] державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23.11.2015 року № 1568/01-16. Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Сам факт не здійснення державної реєстрації права власності, не може вважатися відсутністю прав на відповідне майно, якщо воно правомірно отримано у власність. В даному випадку, суд вважає, що оскільки квартира [ADDRESS] набута померлими правомірно, то позивачка має право отримати її у власність в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 700 грн.. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved