Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. Перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем, вона [INFO] року народила дочку [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її матеріальному утриманні. Батьком дитини вказано відповідача по справі. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В цьому зв'язку позивачка просила стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання дитини по 50 грн. щомісяця. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його в відсутність. Проти позову не заперечував. Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені. При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем, вона [INFO] року народила дочку [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її матеріальному утриманні. Батьком дитини вказано відповідача по справі. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою Григорівської сільської ради Барвінківського району Харківської області від 19.05.2015 року (а.с. 8). Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів , визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги матеріальне становище, стан здоров'я дітей та відповідача, суд вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved