Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з позовом, в якому на підставі ст. ст. 75, 80, 180, 182-184 Сімейного кодексу України просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1859 гривень, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання позивачки в розмірі 1337 гривень щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] , дитина знаходиться на утриманні матері. Згідно довідки Тутовицької сільської ради №4855 від 16 вересня 2020 року відповідач [PERSON] не працює, і не навчається. В склад сім`ї входять батько [PERSON] пенсіонер, мати [PERSON] пенсіонерка. Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у такому реєстрі записів щодо [PERSON] станом на 16 вересня 2020 року не знайдено. Судом також досліджені документи про захворювання матері відповідача [PERSON] , яка є потерпілою від ЧАЕС, інвалідом 1 групи, батько [PERSON] є інвалідом війни. Згідно частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7\~Закону України\~від 14\~листопада 2019 року\~№ 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Беручи до уваги, що на утримання відповідача знаходяться непрацездатні батьки, вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 84 СК України\~встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач довів, що не може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, надані ним докази в обґрунтування заперечень позивачкою не спростовані, у задоволенні цієї частини позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial