overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, згідно якого бажає розірвати шлюб з відповідачем, так як останнім часом між ними склались відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. До суду позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити повністю, на розірванні шлюбу наполягала, так як причин для примирення немає, оскільки вони спільно з відповідачем не мешкають з 30.09.2014 року, майновий спір і спір про місце проживання дитини відсутні (а.с.17). Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю, на розлучення згоден, претензій до позивачки не має (а.с.18). Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 30 вересня 2011 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 243, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), Сторони втратили взаєморозуміння і взаємну повагу, шлюбно-сімейні відносини не підтримують і фактично не мешкають з 30 вересня 2014 року, родина фактично розпалась. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між сторонами відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 111 Сімейного Кодексу України передбачає, що суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За час, на протязі якого справа перебувала в провадженні суду, сторони не досягли спільної згоди і не повідомили суду про відновлення шлюбно-сімейних відносин, примирення не відбулось. За таких обставин, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд вважає доцільним позов задовольнити. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка у шлюбі прізвище не змінювала. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, згідно якого просить встановити той факт, що вона разом зі своїм чоловіком [PERSON], померлим 18.03.2015 року, постійно проживала з дати реєстрації шлюбу по день смерті. Також позивачка просила встановити факт прийняття спадщини після смерті чоловіка. При цьому позивачка посилалася на те, що встановлення даних фактів їй необхідне для прийняття спадщини як спадкоємиці першої черги за законом після смерті чоловіка. Також заявниця повідомила, що з 1997 року вони разом з чоловіком мешкали [ADDRESS], після його смерті залишилась проживати у квартирі, однак із заявою не звернулась через значне погіршення стану здоровя.. У судове засідання позивачка та представник відповідача подали заяви та просили задовольнити розглянути справу за їх відсутності, при цьому позивачка просила вимоги задовольнити, представник відповідача своєї думки щодо заявленого позову не висловив. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 18.03.2016 року помер чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON], з котрим вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.11.1997 року, актовий запис №1124 по відділу РАЦС Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міської ради. [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований з 27.02.1987 року у квартирі [ADDRESS], а після реєстрації шлюбу з позивачкою, вони сумісно проживали за вказаною адресою по день смерті [PERSON], що підтверджується відповідними довідками КП ЖКС, медичною карткою позивачки, та письмовими поясненнями [PERSON], та сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При цьому, позивачка зареєстрована з 01.03.1962 року за іншою адресою. Доводи позивачки не викликають у суду будь-яких сумнівів. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. Отже, позивачка являється дружиною спадкодавця і спадкоємицею першої черги за законом, та проживаючи сумісно разом з чоловіком у квартирі [ADDRESS], у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину. Разом з тим, суд вважає, що вимога про встановлення факту сумісного проживання позивачки з її чоловіком у період з 1997 року по день його смерті не підлягає задоволенню, оскільки такий факт жодного юридичного значення для прийняття спадщини не має. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивачки в частині встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактичного прийняття спадщини законні, обґрунтовані й підлягають задоволенню, в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, зменшивши вимоги якого просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 02.08.2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 14.07.2006 року народився син [PERSON], а 15.10.2010 р. син [PERSON], які проживають з нею, їй важко утримувати дітей, оскільки відповідач не надає належної допомоги на їх утримання, разом з тим, відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому може утримувати їхніх спільних дітей, просить позов задоволити. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтримала в повному обсязі та просить такий задоволити. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи його відсутності, в якій позов визнав повністю, не заперечив щодо сплати аліментів у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтв про народження, відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], 15.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвами про народження останніх серії 1-СГ № 069918, серії І-СГ № 262736, відтак, зобовязаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обовязку утримання дітей, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.184 СК України в твердій грошовій сумі аліменти стягуються з відповідача у випадку коли він має нерегулярний, мінливий дохід чи одержує його в натурі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує задовільний стан здоровя дітей, матеріальне становище дітей, яких утримує лише позивачка, матеріальне становище відповідача, який не працює, задовільний стан його здоровя, відсутність на його утриманні інших осіб, визнання ним позову та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 03.07.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, зменшивши вимоги якого просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 09.02.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 06.06.2002 року народилась донька [PERSON], а 18.04.2005 р. син [PERSON], які проживають з нею, їй важко утримувати дітей, оскільки відповідач не надає належної допомоги на їх утримання, разом з тим, відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому може утримувати їхніх спільних дітей, просить позов задоволити. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтримала в повному обсязі та просить такий задоволити. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи його відсутності, в якій позов визнав повністю, не заперечив щодо сплати аліментів у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтв про народження, відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження останніх серії 1-СГ № 263442, серії І-СГ № 006243, відтак, зобовязаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обовязку утримання дітей, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.184 СК України в твердій грошовій сумі аліменти стягуються з відповідача у випадку коли він має нерегулярний, мінливий дохід чи одержує його в натурі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує задовільний стан здоровя дітей, матеріальне становище дітей, яких утримує лише позивачка, матеріальне становище відповідача, який не працює, задовільний стан його здоровя, відсутність на його утриманні інших осіб, визнання ним позову та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 21.09.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і в його обґрунтування зазначила про те, що вона та її неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] попередня [ADDRESS] . Згідно відомостей поквартирної картки позивачка та її дочка зареєстровані у даній квартирі 25.01.2007 року, як невістка та онука відповідального квартиронаймача - [PERSON] . З метою реалізації своїх житлових прав позивачка звернулась до відповідача із заявою про приватизацію квартири [ADDRESS] . Однак, 08.04.2019 року отримала листа, в якому повідомлялося про відсутність підстав для приватизації вказаної квартири у зв`язку з ненаданням ордеру. У відповідь на адвокатський запит від 11.02.2019 року щодо надання копії рішення про видачу ордеру на квартиру [ADDRESS] Державним архівом Сумської області, надано протокол № 7 засідання виконавчого комітету Сумської міської ради від 03.04.1958 року. Крім того, у відповідь на адвокатський запит від 05.03.2019 року щодо документу про заселення у 1958 року сім`ї [PERSON] до квартири [ADDRESS] 3 [ADDRESS] , ПАТ «Сумське МНВО» повідомлено про неможливість надання такого документа. В той же час із відповіді Державного архіву Сумської області від 22.02.2019 р. випливає, що квартира [ADDRESS] згідно відомостей поквартирної картки та протоколу № 7 засідання виконавчого комітету Сумської міської ради від 03.04.1958 року була надана діду чоловіка позивачки - [PERSON] . Після його смерті у 1991 році наймачем квартири було визначено його дочку - [PERSON] . Позивачка зареєструвалася та стала проживати у вказаній квартирі 25.01.2007 року після одруження з сином [PERSON] - [PERSON] , та народженням у них доньки, - [PERSON] . 23.04.2004 року [PERSON] та її чоловік, - [PERSON] зняті з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі, а [INFO] [PERSON] помер.\~За таких\~обставин позивачка\~просить зобов`язати відповідача здійснити приватизацію квартири [ADDRESS] , без надання ордеру, передавши її у власність [PERSON] та членам її сім`ї. До початку судового засідання від представника позивачки адвоката Цюпки О.В. надійшла заява, в якій він просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю - Чувакова О.О. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов не визнала. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Сумська міська рада в особі Центру надання адміністративних послуг у м. Суми заперечує проти позовних вимог позивача, оскільки

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і в обґрунтовування позовних вимог пояснила, що 11.12.2004 року вона уклала шлюб з [PERSON], вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області , про що був зроблений відповідний актовий запис № 479. Від сумісного проживання сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] народження, яка проживає з нею. Під час спільного проживання між ними виникали неприязні відносини, тобто часто вони безпричинно сварилися, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. У зв,язку з цим в січні 2014року позивачка припинила з відповідачем шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство. Спільне майно вони не ділили. Чоловік на розірвання шлюбу згоден. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з,явилась, але надала письмову заяві в якій зазначила, що справу просить розглянути без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, строк для примирення їй не потрібний, просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з,явився, але надав письмову заяві в якій зазначив, що справу просить розглянути без його участі, позов визнає в повному обсязі, строк для примирення йому не потрібний, просить розірвати шлюб. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про одруження (а.с.6) убачається, що 11.12.2004 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після одруження було присвоєне прізвище [PERSON], про що є актовий запис № 479, зроблений у відділі реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області. В судовому засіданні було встановлено, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з січня 2014 року. Причиною розпаду родини є те що під час спільного проживання між ними виникали неприязні відносини, тобто вони часто безпричинно сварилися, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам, тому позивачка та відповідач вважає, що примирення між ними не може бути, оскільки сім'я розпалась остаточно. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і в обґрунтовування позовних вимог пояснила, що 12.09.2003р. вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований року у відділі реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції про що зроблений актовий запис № 752. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Приблизно з березня 2009року між нею та відповідачем припинилися шлюбні відносини у зв,язку з тим, що у сторін різні погляди на життя. У вищезазначений період між ними відсутні будь-які шлюбні стосунки, вони не ведуть сумісне господарство. Спору щодо поділу спільного майна вони не мають, шлюб у сторін перший, відповідач згодний на розірвання шлюбу. Примирення між ними не можливе. Наведені у позові обставини підтверджуються доданими до справи доказами та не заперечуються відповідачем по справі. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не з,явилась, але надала письмову заяві в якій зазначила, що справу просить розглянути без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, строк для примирення їй не потрібний, просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з,явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи , про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки 17.06.2014р.(ас-25). Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та у відповідності до ст. 224 ЦПК України постановити по справі заочне рішення. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про шлюб (а.с.6) убачається, що 12.09.2003 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що є актовий запис № 752, зроблений у відділі реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції. В судовому засіданні було встановлено, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з березня 2009 року. Причиною розпаду родини є те що у сторін різні погляди на життя і з того часу у них відсутні будь-які шлюбні відносини і також вони не ведуть спільне господарство. Позивачка вважає, що примирення між нею та відповідачем не може бути, оскільки сім'я розпалась остаточно. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і в обґрунтовування позовних вимог пояснила, що 23.12.2008р. вона з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований року у відділі реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області про що зроблений актовий запис № 669. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. На протязі останніх шістьох місяців сімейного життя між ними поступово погіршувалося , що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб , сім,ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативі між ними постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї , він не здатен підтримувати нормальні сімейні відносини, які будуються на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний час ведення між ними спільного господарства припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У зв,язку з наведеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і в обґрунтовування позовних вимог пояснила, що 28.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, про що був зроблений відповідний актовий запис № 181. Після реєстрації шлюбу позивачка взяла прізвище [PERSON]. Під час спільного приживання між позивачем та відповідачем склались неприязні відносини, стали часто відбуватися безпричинні сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало не можливим та суперечити інтересам позивачки, у зв'язку з чим у травні 2013 року позивачка припинила з [PERSON] шлюбні відносини і перестала вести спільне господарство, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Дітей у сторін немає. Позивачка вказує, що розірвати шлюб у відділі РАЦС з ним не має змоги, тому вона звертається з цим позовом до суду. Питання про спільне сумісне майно нею не порушується, сподівається вирішити його за спільною згодою. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 110 п.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про шлюб (а.с. 6) убачається, що 28.04.2007 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після одруження було присвоєне прізвище [PERSON], про що є актовий запис № 181, зроблений у відділі реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з травня 2013 року. Причиною розпаду родини є те, що під час спільного проживання між ними склалися неприязнені відносини, стали часто відбуватися безпричинні сварки. Позивачка і відповідач вважають, що примирення між ними не може бути, оскільки сім'я розпалась остаточно. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved