Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 5000 гривень щомісяця, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 травня 2016 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №611, був зареєстрований шлюб між сторонами. У сторін в шлюбі народилась дитина, син [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження сина батьком записаний [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю, [PERSON] та знаходяться на її утриманні та вихованні. Як зазначила позивачка, знаючи, що син потребує постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивач вказує, що між сторонами сімейне життя не складається, сторони спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини не підтримують значний проміжок часу. Примирення між ними не можливе. Шлюб фактично розпався та носить формальний характер, тому підлягає розірванню. Позивачка також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 5000 гривень щомісяця, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, тобто до [INFO] включно. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 10 вересня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк\~для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 28,29). Відповідачем 09 грудня 2020 року надано відзив на позовну заяву. В зазначеному відзиві [PERSON] зазначив, що він не має постійної роботи та має мінливий дохід, також надає матеріальну допомогу колишній дружина на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що має змогу платити аліменти на утримання свого сина [PERSON] у розмірі 2500 гривень щомісяця. Позивачка в судове засідання не з`явилась та її представником-адвокатом Бурега Л. С. надано на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 6,7,19). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, в частині позовних вимог про стягнення аліментів визнав позов частково та зазначив, що має змогу платити аліменти на утримання сина у розмірі 2500 гривень. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 травня 2016 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №611. (а.с.15). У сторін в шлюбі народилась дитина, син [PERSON] , [INFO] . (а.с. 5,6). У свідоцтві про народження сина батьком записаний [PERSON] . Між сторонами сімейне життя не складається, сторони спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини не підтримують значний проміжок часу. Згідно ч.1\~ст. 24 СК\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч.3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до\~ст.9 Конституції України\~є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено,\~що кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку.\~Батьки або\~особи,\~які їх\~замінюють,\~несуть відповідальність\~за створення\~умов,\~необхідних для\~всебічного розвитку\~дитини,\~відповідно до\~законів України. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. У відповідності до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 01 жовтня 2020 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 01 жовтня 2020 року. Згідно зі ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, частиною 1 ст.\~184\~СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із вказаних норм закону спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором позивача, на утримання дитини, з якою вказана особа проживає. Оцінивши шлюбні взаємовідносини\~сторін,\~суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхніх дітей, як це передбачено\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , носить формальний характер і підлягає розірванню. Також суд прийняв до уваги те, що у відповідача на утриманні також перебуває дитина від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується виписками по її банківському рахунку, котрі долучені до відзиву на позов. Також суд приймає до уваги те, що дитина [PERSON] , [INFO] , часто хворіє, а також відвідує розвивальний центр по підготовці до школи, що також підтверджено довідками та виписками, що долучені стороною позивача разом з заявою-клопотанням від 16 грудня 2020 року. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Враховуючи матеріальний стан сторін,\~з врахуванням\~встановленого законом\~розміру прожиткового мінімуму\~для\~неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін,\~стягнути з відповідача на користь позивача на утримання\~сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, проте не менше 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до повноліття сина [PERSON] . Окрім того, суд звертає увагу сторін на наступне. Згідно положення ч.1\~ст. 192 Сімейного Кодексу України\~ розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або\~сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Також, відповідно до положення\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, за позовну вимогу про стягнення аліментів На підставі викладеного,

Outcome: partial