Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], який народився [INFO], [PERSON], яка народилася [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до повноліття дітей, посилаючись на те, з відповідачем вона перебуває у шлюбі, від якого народилися зазначені діти, які спільно проживають з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобов'язаний це робити. Їй відомо, що відповідач працює, але неофіційно, у зв'язку з чим має нерегулярний мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Сторони у судове засідання не з'явились. Від представника позивачки [PERSON] надійшла письмова заява, в якій він просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, у випадку неявки відповідача просив суд винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився (викликався на 15.12.2014 р. та 05.02.2015 р.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, оскільки судові повістки йому надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а відповідно до повторних поштових повідомлень відповідач за цією адресою не проживає, але відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Про причину своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтв про народження [PERSON], який народився [INFO], [PERSON], яка народилася [INFO], відповідач [PERSON] є їх батьком, а позивачка - матір'ю, які перебувають у шлюбі між собою, що підтверджено свідоцтвом про шлюб. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Теплицької сільради Арцизького району Одеської області, неповнолітні діти сторін проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання їх спільних дітей. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним, однак відповідач від виконання цих обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, на що посилався позивачка та що не спростував відповідач і це підтверджено тим, що відповідач перебуває у працездатному віці та може підробляти неофіційно та отримувати мінливий дохід, частину доходу одержувати в натурі. Таким чином, враховуючи, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей враховує матеріальне становище матері, яка не працює, що стверджувалося позивакою та чого не спростував відповідач, а також матеріальне становище батька дітей - платника аліментів, який не працює, але перебуває у працездатному віці та має можливість працювати. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 500 грн. щомісяця на кожну дитину. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на ч. 2 ст. 184 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 11.11.2014 р. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved