Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду зі вказаним позовом до відповідачів, з урахуванням уточнених позовних вимог вказала, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року її позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після позбавлення батьківських прав вона усвідомила негативну поведінку по відношенню до виховання своїх дітей, перестала зловживати спиртними напоями, нормалізувала свій психологічний стан, має постійне місце проживання, живе з матірю, працює, має тимчасові заробітки. Просить надати їй побачення з дітьми один раз на тиждень в суботу в присутності будь-якої уповноваженої особи. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що в результаті зустрічей позивачки з дітьми можуть настати психоемоційні розлади в останніх, оскільки вони вважають відповідачів батьками і поява другої мами матиме негативні наслідки для дітей, просила в задоволенні позову відмовити. Будучим належним чином повідомленим відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Представники органу опіки та піклування [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили, друга пояснила, що оскільки ніяких заходів щодо поновлення батьківських прав позивачка не вживає, немає підстав для надання побачення з дітьми. Також зазначила, що старший син позивачки не виявив бажання бачитися з матірю і при її згадці болісно реагує, відтак просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, представників третьої особи, перевіривши зібрані докази по справі, суд дійшов до такого висновку. Частиною 1 ст.168 СК України визначено право матері, батька, позбавлених батьківських прав, на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. В силу ч.2 ст.168 СК України, суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоровю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Судом встановлено, що рішенням Шепетівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з рішення суду, підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав було ухилення її від виконання свої батьківських обовязків по вихованню дітей, зловживання спиртними напоями, також враховано, що з 2002 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом емоційно - нестабільний розлад особистості в стадії компенсації. На даний час малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виховуються в прийомній сімї відповідачів, які проживають в [INFO]. Згідно з довідкою Шепетівської міської ради №21 від 19 січня 2016 року, [PERSON] проживає в [INFO] разом із матірю [PERSON] Згідно з характеристикою на даний час [PERSON] характеризується позитивно, скарг до голови комітету від сусідів не надходило. Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Згідно із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради останній не заперечує проти надання [PERSON] побачення з дітьми. Відповідно до висновку Новоушицької районної державної адміністрації №24-30/2374/2016 від 15 листопада 2016 року орган опіки та піклування Новоушицької районної державної адміністрації вважає що побачення матері, позбавленої батьківських прав, - [PERSON] з дітьми, позбавленими батьківського піклування: [PERSON], [PERSON], [PERSON] є такими, що можуть завдати шкоди їхньому життю, здоровю та моральному вихованню. Надаючи оцінку другому висновку органу опіки та піклування, суд звертає увагу на те, що він не містить обґрунтування, чому побачення позивачки із дітьми завдадуть шкоди життю, здоров'ю чи їх моральному вихованню. Згідно зі ст.60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї (ч.8 ст.7 СК України). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Нормами статей 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. З огляду на викладене та враховуючи дійсне бажання матері підтримувати зв'язки, відсутність загрози завдання шкоди життю, здоров'ю та моральному вихованню неповнолітніх дітей, суд вважає, що слід надати дозвіл на побачення позивачці із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, щотижневе побачення позивачки з дітьми суд вважає недоцільним, та таким, що може негативно вплинути на заплановане відповідачами проведення дозвілля у вихідні дні, тому обмежує побачення дворазовим відвідуванням у місяць по дві години кожного разу, відтак позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 1-3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7, 19 ,153, 168 СК України,

Outcome: partial