Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Так як з відповідачем склалися неприязні відносини, то шлюб між ними було розірвано згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 29.03.2016 року. Син постійно проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не дає, то вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 3200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач просив зменшити суму аліментів так як на даний час він ніде не працює та не має доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задоволити частково з слідуючих підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 29.03.2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в свідоцтві про народження якого батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. На даний час син проживає з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, «... держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини...». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач має задовільний стан здоровя, аліментними зобовязаннями не обтяжений, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, які слід стягувати з нього на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, так як батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, що відповідає вимогам ст.180-182 СК України. Судові випрати в повному обсязі покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved