Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з нього на її корись аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з травня 2013 року проживає з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого у них народилася одна дитина, а саме донька [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, зароблені кошти витрачає на власні потреби. Дитина народилася з вродженою вадою - грижею хребта, в зв'язку з чим їй була проведена операція. Починаючи з серпня 2013 року відповідач поїхав на заробітки, однак будь-якої фінансової допомоги на утримання дитини жодного разу не надав, тобто залишив їх без засобів для існування. В ході судового розгляду [PERSON] неодноразово змінювала позовні вимоги, в результаті чого просила стягнути з відповідача на її корись аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно; стягнути з відповідача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] кошти у розмірі 500 грн. щомісячно; стягнути з відповідача додаткові витрати, пов'язані з хворобою та лікуванням дитини у розмірі 562,45 грн. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, однак останній подав заяву, у якій просить справу розглянути у їх відсутності, змінені позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце такого повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди представника позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дитина, а саме донька [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Т.Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 03 березня 2014 року, актовий запис №04 (а.с. 4). Також встановлено, що дитина [PERSON] знаходиться на «Д» обліку в АЗПСЛ с.Т.Бистра Перечинського району та має діагноз «вроджена вада розвитку нервової системи. Стан після дисвативного лікування. Дисплазія кульшових суглобів» (а.с. 27). Крім цього встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, враховуючи те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд, з урахуванням положень ст. 182 СК України, вважає, що з такого слід стягувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, беручи до уваги те, що обов'язковою умовою для стягнення з чоловіка аліментів на утримання дружини є можливість надавати ним таку матеріальну допомогу, що в ході судового розгляду у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачкою не доведено, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Також суд вважає, що не підлягає до задоволення і позовна вимога про стягнення з відповідача [PERSON] додаткових витрат на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки наявні в матеріалах справи чеки на придбання медичних препаратів, надані позивачкою, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів, що дані препарати вживались і були придбані саме для потреб дитини, були їй призначені відповідно до рекомендацій лікарів, а не придбані з власної ініціативи [PERSON] Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial