Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що 03.08.2011р. зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її вихованні та утриманні, вона не працює. Перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. Інших дітей не має, стягнення за виконавчими документами з нього не здійснюється. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивачка зявилася, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність , позовні вимоги визнає в частині ? частини його доходу. Заява відповідача про визнання позову є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб, а тому приймається судом. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 03.08.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області. Від сумісного життя у подружжя народилась донька: [PERSON] [INFO], батьком якої є відповідач по справі. Малолітня [PERSON] [INFO], проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст.. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Зважаючи на те, що відповідач здорова та працездатна людина, визнав позов про стягнення аліментів, суд, на підставі цього приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 1/3 частки розміру аліментів, підлягають до часткового задоволення, в зв»язку із недостатньої обґрунтованістю стягнення аліментів саме у вказаній частині, а тому, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.182 СК України, вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню та стягненню аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати на користь держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial