Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, і в обґрунтування уточнених позовних вимог вказала про те, що з 11.03.2016 року вона працювала у відповідача. 01.02.2017 р. була звільнена з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору. При звільнені з нею не був проведений повний розрахунок, не виплачена заробітна плата. У зв'язку з тим, що позивачці при розрахунку не була виплачена заробітна плата, вона змушена звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але невиплачену заробітну плату, стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку та компенсацію за порушення строків виплат заробітної плати. У судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення стосовно позовних вимог, погоджується на часткове задоволення. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Згідно Довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» від 21.06.2017 р. №16-07/672 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] (з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становила 28138 грн. 35 коп.. Середньоденна заробітна плата без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 301 грн. 67 коп.. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Судом встановлено, що в день звільнення ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило [PERSON] належних їй сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Відповідно до Наказу №75 від 21.03.2014 р. «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам триденний неповний робочий тиждень, робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Відповідно до Наказу №9910/оп від 28.10.2016 р. «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року встановлено всім працівникам повний робочий тиждень. Відповідно до Наказу №11232/оп від 07.12.2016 р. «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року встановлено всім працівникам повний робочий тиждень. Відповідно до Наказу №667/оп від 23.01.2017 р. «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року встановлено всім працівникам повний робочий тиждень. ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 28138 грн. 35 коп., тому відповідач повинен виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 01.02.2017 року по 15.08.2017 року включно за 133 робочих днів (лютий 20, березень 22, квітень 20, травень 20, червень 20, липень 21, серпень 10). Виходячи з того, що з листопада 2016 року по лютий 2017 року позивач працювала повний робочий тиждень, а її середній заробіток розраховувався виходячи з повного робочого тижня, таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 28138 грн. 35 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2017 року по 15.08.2017 року у сумі 40122 грн. 11 коп. (301 грн. 67 коп. х 133 = 40122,11 грн.), з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 2213,55 грн., суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1, 2 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки в наведених нормах права не передбачається стягнення компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 2213,55 грн., суд дійшов наступних висновків задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial