Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить відповідачів [PERSON] та [PERSON] визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , які не знялися з реєстрації місця проживання з моменту продажу будинку. Починаючи з 2014 року відповідачка та її син не проживають за адресою своєї реєстрації. Вважає, що її права як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачами, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у наданій до суду позовній заяві, позивачка просила розглянути справу у її відсутність. Вимоги викладені в заяві повністю підтримує. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.12.2019 року (а.с.6). З копії будинкової книги (а.с.9-10) вбачається, що [PERSON] ,\~ [INFO] \~та її\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,зареєстровані у вказаному вище будинку. Однак, у цьому будинку відповідачі не проживають більше року, що підтверджується копією договору найму житлового приміщення від 31.10.2018довідку за місцем фактичного проживання від 19.02.2019 (а.с.14-17). За змістом ч.1ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Право користування будинком, як одне з правомочностей власника [PERSON] , у відповідачки було припинено з моменту припинення права власності шляхом відчуження, тобто з 19.12.2019. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Реєстрація відповідачки та її сина, як членів сім`ї колишнього власника, порушує права нового власника житла, оскільки має негативні для нього певні юридичні наслідки. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові віж 25.07.2018 (справа № 638/13030/13-ц, провадження № 61-20713св18). На підставі викладеного та\~ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved