Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08.08.2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно померлого, в тому числі і на гараж №33 в Гаражно-будівельному кооперативі «ЛЮКС», який знаходиться в м. Біла Церква Київської області по вулиці Глиняна, 9«а». Позивачка вказувала на те, що вона звернулася до державного нотаріуса Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області з приводу оформлення спадкових прав на вищевказаний гараж після [PERSON], однак державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний гараж, через відсутність документа, що посвідчує право власності на вищевказане майно спадкодавця та відсутність інформації у Державному реєстрі речових прав про реєстрацію такого права на вказане майно. Позивачка просила в судовому порядку визнати за нею право власності на гараж №33, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «ЛЮКС» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Глиняна, 9«а», в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 08.08.2015 року. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник Білоцерківської міської ради Київської області до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду лист в якому просив справу розглядати без участі представника Білоцерківської міської ради Київської області. Представник Гаражно-будівельного кооперативу «ЛЮКС» суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений. [PERSON] ГБК «ЛЮКС» [PERSON] надав до суду клопотання в якому просив справу розглядати без участі представника ГБК «ЛЮКС», а також до суду надав лист в якому вказав, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що 08.05.1977 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Наведене підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. 08.08.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] при житті заповіт не залишив. На день смерті [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON]. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно до ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. Відповідно до ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Згідно до копії спадкової справи №260/2015 Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області до майна померлого 08.08.2015 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернулася 22.12.2015 року [PERSON]. Також 22.12.2015 року до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернувся із заявою [PERSON], у своїй заяві останній вказав, що цією заявою він відмовляється від прийняття спадщини, яка залишилася після його померлого батька [PERSON], де б вона не була та з чого б вона не складалась з будь-яких підстав спадкування, як за законом так і за заповітом, за заповідальним розпорядженням (в разі їх наявності) на користь дружини померлого [PERSON]. 06.01.2016 року приватним нотаріусом Білоцер ківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] було посвідчено заяву [PERSON] органам нотаріату, якою він відмовився від належної йому частки у спадщині, що залишилась після смерті його батька на користь його матері (дружини померлого) [PERSON]. Вказана заява була зареєстрована в реєстрі №38 і вказана заява надійшла 12.01.2016 року. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.06.2016 року у Спадковому реєстрі є інформація про заведення 22.12.2015 року спадкової справи до майна померлого 08.08.2015 року [PERSON]. З копії довідки виданої КП БМР ЖЕК №6 від 25.11.2015 року №1289 на ім»я [PERSON] вбачається, що за адресою [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON] з 25.03.1987 року по день смерті 08.08.2015 року і на день смерті разом з ним були зареєстровані: [PERSON] (25.03.1987 року по 23.09.2015 року), [PERSON] (14.07.1995 року по теперішній час), [PERSON] (29.04.1998 року по теперішній час), [PERSON] (27.12.2005 року по теперішній час). Всього 5 осіб. 08.06.2016 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] на ім»я дружини померлого [PERSON] [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON], який помер 08.08.2015 року і вказані свідоцтва були зареєстровані в реєстрах: №№2-297, 2-300, 2-303, 2-306, 2-309. З довідки виданої Гаражно-будівельним кооперативом «ЛЮКС» від 14.12.2007 року за №33 на ім»я [PERSON], вбачається, що він є власником гаража №33 в Гаражно-будівельному кооперативі «ЛЮКС» в м. Біла Церква, вул. Глиняна, 9«а». Також у вищевказаній довідці вказано, що стіни гаража цегляні, перекриття бетонне, є оглядова яма (погріб). Земельна ділянка під будівництво гаражного кооператива наділена рішенням Білоцерківського міськвиконкому №75 від 17.03.1992 р. площею 0,45 га. Виділена земельна ділянка в користування забудовника на підставі рішення кооператива від 05.09.1991 р. У вищевказаній довідці зазначено, що довідка подається в бюро технічної інвентаризації м. Біла Церква для виготовлення плана гаража, отримання свідоцтва про право власності і проведення реєстрації свідоцтва про право власності на гараж. З відповіді КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 22.01.2016 року №64 на запит державного нотаріуса Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що станом до 01.01.2013 року на гараж №33 по вул. Глиняна, 9а в м.Біла Церква Київської області державна реєстрація не проводилася. Станом на дату останньої технічної інвентаризації 11.01.2016 року загальна площа гаража становить 21,40 кв.м. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз»яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2016 року державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] винесла постанову №717/02-31 в якій відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, що залишився після померлого 08.08.2015 року [PERSON], через відсутність документа, що посвідчує право власності на майно спадкодавця та відсутність інформації у Державному реєстрі речових прав про реєстрацію такого права. Наведене підтверджується копією постанови від 01.04.2016 року №717/02-31. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка просила суд визнати за нею право власності на гараж №33, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «ЛЮКС» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Глиняна, 9 «а». З довідки Гаражно-будівельного кооперативу «ЛЮКС» від 21.06.2016 року вбачається, що [PERSON] є власником гаражу №33 та членом гаражно-будівельного кооперативу «ЛЮКС», що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Глиняна, 15/9 А, є платником пайових (членських) внесків, а також у довідці вказано, що по теперішній час членські внески сплачено в повному обсязі. У листі Гаражно-будівельного кооперативу «ЛЮКС» від 29.08.2016 року до Білоцер ківського міськрайонного суду зазначено, що [PERSON] (власник гаража №33 по вул. Глиняна, 9а, у м.Біла Церква Київської області), який помер 08.08.2015 року, був членом ГБК «ЛЮКС» і до дня смерті [PERSON] було повністю внесено пайовий внесок у відповідності до Статуту ГБК «ЛЮКС». В п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснюється, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Отже, до складу спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] входить гараж №33, який розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «ЛЮКС» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Глиняна, 9 «а». За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на неру хоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язко вої реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, вказані вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнан ня його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовува тися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на гараж №33, який розташований в гаражно-будівельному кооперативі «ЛЮКС» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Глиняна, 9«а», в порядку спадкування за законом після [PERSON] [PERSON] вича, який помер 08.08.2015 року. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 182, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1272-1275, 1296 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved