Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання на період навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно до кінця терміну навчання. В обґрунтування позовних вимог в даній позовній заяві зазначено, що позивачка є донькою відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] З 01.09.2015 року позивачка навчається в Запорізькому національному університеті на денній формі навчання, на платній основі. Крім оплати за навчання необхідно сплачувати проживання в гуртожитку. Мати позивача [PERSON] третя особа, самостійно надає доньці матеріальну допомогу. Відповідач матеріальну допомогу надавав періодично, в невеликій кількості. Відповідач працює та отримує пенсію, тому позивачка вважає, що він може сплачувати аліменти на навчання на її користь. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка в позовній заяві зазначили про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивачки визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами: свідоцтвом про народження позивачки (а.с.5), договором про навчання (а.с.6), довідкою про оплату гуртожитку (а.с.7), квитанцією про сплату навчання (а.с.8), довідкою з місця навчання (а.с.11), довідкою про доходи третьої особи (а.с.12) та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved