Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася 22.06.2016 року до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] по 2\~000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та на своє утримання щомісячно по 2\~000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Вказані аліменти позивачка просить стягнути починаючи з дня відправки відповідачу листа з вимогою щодо сплати аліментів. Вимоги мотивовані тим, що з відповідачем по справі позивачка перебуває у шлюбних відносинах. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, добровільної допомоги на її утримання не надає. У судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. В судовому засіданні відповідач та його представник позов визнали частково, надали суду заперечення на позов, мотивовані тим, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в загальному розмірі тільки по 368,40 гривень щомісячно. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі приходиться батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності з ч.1 ст.183 СК України, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, приймаючи до уваги те, що батьки в рівних частках зобовязані утримувати дитину, матеріальне становище відповідача, наявність у відповідача обмежено працездатного батька, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти щомісячно по 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини. Також, відповідно до вимог ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А згідно ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також матеріальне становище позивачки, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача аліменти щомісячно по 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 гривень. Згідно ч.2 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час починаючи з дня відправки листа відповідачу з вимогою про сплату аліментів, то суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. На підтвердження того, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, позивачка надала суду копію поштової квитанції про відправку відповідачу вимоги про сплату аліментів. Однак, суд вважає дану копії квитанції неналежним доказом, оскільки вона не підтверджує факту отримання відповідачем вказаної вище вимоги, а лише факт її відправки. Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. На підставі ст.ст.180,181,182,191 СК України,

Outcome: partial