Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. При цьому позивачка зазначила, що 20 грудня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року вони не проживають разом та з цього часу не ведуть спільне господарство , не підтримують подружні стосунки. 23 грудня 2014 року шлюб між ними було розірвано за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Вона не працює, коштів на утримання дитини у неї не вистачає. Дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, але має не офіційні постійні заробітки, однак не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від її представника [PERSON], надійшла заява до суду про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 850 гривень не визнає, у зв'язку з відсутністю роботи та скрутним матеріальним становищем, згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх дитини в розмірі 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення повноліття дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина: [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2013 року. Після припинення шлюбних стосунків вони разом не проживають. Дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Вказані факти підтверджені матеріалами справи (а.с. 4-7). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. З позову вбачається, що позивачка не працює. Відповідач не надав суду доказів того, що він надає допомогу на утримання дитини. З заяви відповідача вбачається, що він згоден виплачувати аліменти, але в мінімальній сумі, яка передбачена для дитини відповідного віку. Доводи відповідача, наведені ним у письмовій заяві, щодо зменшення розміру аліментів до мінімуму, суд вважає безпідставними, оскільки відсутність у відповідача постійної роботи не є об'єктивною обставиною, яка перешкоджає йому утримувати дитину. До того ж, він не має на утриманні будь-яких інших осіб та не навів суду об'єктивних підстав, які б перешкоджали йому влаштуватися на постійну роботу самостійно чи через органи зайнятості населення. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З цього випливає, що на батьків дитини покладені однакові обов'язки щодо виховання та утримання дітей. Суд враховує, що станом на 01.01.2016 року розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який встановлений законодавством складає 1455 гривень, а тому суд вважає що з відповідача підлягає стягненню у вигляді аліментів на дитину половина від вказаної суми, що становить 725 гривень. За правилами СК України, рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу матері або батька або у твердій грошовій сумі. Разом з тим, суд вважає безпідставною вимогу позивачки про визначення розміру аліментів у розмірі не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки нею заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до вимог ст. 184 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». Стягнення аліментів слід здійснювати відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України з дня звернення позивачки до суду з даним позовом, тобто з 23 жовтня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial