Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначала, що відповідач, який не є її родичем, попросився у неї зареєструвати своє місце проживання, так як він в с. Іванівка проживав цивільним шлюбом з жінкою. Фактично він проживав у позивачки по сусідству за адресою: с. Іванівка, вул. Пушкіна, 27. Це останнє відоме місце його фактичного проживання. Позивачка є власником будинку № 25 по вул. Пушкіна в с. Іванівка, що підтверджується договорами дарування будинку та земельної ділянки і витягами про реєстрацію права власності. Приблизно на початку 2015 року [PERSON] виїхав від сусідки, де він зараз перебуває позивачці невідомо. Факт реєстрації [PERSON] перешкоджає їй як пенсіонерці оформити житлову субсидію. Не зняття відповідача з реєстрації порушує її законні права як власника, оскільки перешкоджає у вільному розпорядженні своєю власністю в повному обсязі. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за вищевказаною адресою. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву в якій просила справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги просили задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надали заяву в якій просили справу розглядати у їх відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідач, який не є родичем позивачки, попросився у неї зареєструвати своє місце проживання, так як він в с. Іванівка проживав цивільним шлюбом з жінкою. Фактично він проживав у позивачки по сусідству за адресою: с. Іванівка, вул. Пушкіна, 27, що є останнім відомим місцем його фактичного проживання. Позивачка є власником будинку № 25 по вул. Пушкіна в с. Іванівка, що підтверджується договорами дарування будинку та земельної ділянки і витягами про реєстрацію права власності. Приблизно на початку 2015 року [PERSON] виїхав від сусідки, його теперішнє міце перебування невідоме. Факт реєстрації [PERSON] перешкоджає позивачці як пенсіонерці оформити житлову субсидію. Не зняття відповідача з реєстрації порушує її законні права як власника, оскільки перешкоджає у вільному розпорядженні своєю власністю в повному обсязі. Як вбачається з довідки Іванівської сільської ради № 1661 від 09.11.2015 р. відповідач за вищевказаною адресою зареєстрований, але фактично не проживає. За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в ореаду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. На підставі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Аналогічне положення закону передбачено і ст. 383 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири, які визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. За положеннями ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. У випадках, передбачених п.п. 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеному у відповідному пункті. [PERSON] особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved