Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 22.11.2014 року Московським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 1594, а також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та до його повноліття та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2014 року . Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO] , який проживає з відповідачкою. Позивачка посилається на те, що спільне життя не склалося, сім'я фактично розпалась, подружжя припинили шлюбно-сімейні відносини, мешкають окремо та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідачем не надається матеріальна допомога, у звязку з чим позивачка просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов, справу слухати у її відсутність. Відповідач позов визнав у повному обсязі, просив слухати справу у його відсутності. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-ВЛ № 245804, виданого 22.11.2014 року Московським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 1594. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження 1-ВЛ № 407966, виданого 29.05.2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 893. За несумісністю характерів, різних поглядів на життя подружжя не змогли створити кріпку та здорову родину, що призвело до відчуження, втрати почуття любові та поваги, а в подальшому до припинення шлюбно-сімейних відносин, поновлювати які сторони не мають наміру. Фактично їх родина розпалась, подальше сумісне життя не можливе. Відповідно довідки дільниці № 35 КП «Жилкомсервіс» від 11.12.2017 року № 2826 [PERSON] ,[INFO] проживає за адресою: [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 2 ст. 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (частина друга статті 182 Сімейного кодексу України із змінами згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі наведеного, враховуючи зміни щодо розміру аліментів на дитину згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд бере до уваги інтереси дитини, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач обґрунтованим, в зв'язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до положень статті 183 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Статтею 133\~ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Згідно ст.137\~КЗпП України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що діяв на день звернення до суду з зазначеним позовом. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Оскільки позивачем до позовної заяви додано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, а саме договір про надання юридичних послуг № 76 від 11.12.2017 року, квитанції від 11.12.2017 року, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 500 гривен. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 гривен , суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved