Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 16 листопада 1996 року у виконавчому комітеті Кам'янської сільської ради Арцизького району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за № 12. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], який народився [INFO], які проживають з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині відсутності взаєморозуміння між ними. Згодом вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у зв'язку з чим припинили шлюбно-сімейні відносини і поновлювати їх вони не мають наміру. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Сторони у судове засідання не з'явились. Від позивачки надійшла письмова заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача у судове засідання. Судом відповідачу на адресу, за якою зареєстроване його місце проживання (перебування), судом неодноразово надсилалися листи з відміткою «судова повістка», в яких містилися судові повістки про виклик до суду, які були повернуті до суду, у зв'язку з тим, що відповідач за зареєстрованою адресою проживання (перебування) не проживає, що у відповідності до абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вказує на те, що судові виклики відповідачу вручені належним чином. Таким чином відповідач двічі не з'явився до суду без поважної причини, у зв'язку з чим зі згоди представника позивачки, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін до суду в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині відсутності взаєморозуміння, у зв'язку з чим у подружжя постійно виникали свари та скандали, у зв'язку з чим вони вирішили припинити подружні стосунки і спільно не проживають та не підтримують стосунків. За цей час примирення між ними не відбулося та не може бути. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про одруження, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак судом встановлено, що він носить формальний характер. Сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], який народився [INFO], які проживають з позивачкою, за спільною згодою сторін, про що зазначила позивачка в позовній заяві, та чого не спростовував відповідач. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, спільно не проживають, відносин не підтримують. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо, сім'я сторін розпалася повністю та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження у зв'язку з реєстрацією шлюбу прізвище змінила позивачка, в якої до реєстрації шлюбу було прізвище «[PERSON]». Позивачка не заявляла про бажання змінювати своє наявне прізвище на дошлюбне, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне після припинення шлюбу між сторонами у справі залишити за позивакою теж саме прізвище, що і зараз, тобто «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved