Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою 28.12.2016 року . Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала в повному обсязі. Пояснила, що її довірителька має від відповідача дитину, але відповідач від виховання хлопчика ухиляється, матеріальної допомоги не здійснює, не поздоровляє дитину з святами, не сплачує аліменти, не цікавиться станом здоров»я хлопчика і зовсім не приймає участі в вихованні дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи попереджений своєчасно та належним чином, надруковані в засобах СМІ оголошення проігнорував причини неявки суду не сповістив. Третя особа - управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи попереджені своєчасно та належним чином, звернулися до суду з клопотанням про можливість розгляду справи за відсутність представника. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, ознайомившись з волевиявленням третьої особи , вислухавши показання свідків [PERSON], [PERSON] суд позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими ,що підлягають задоволенню з наступних підстав: Позивачка і відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21.07.2014 року, що знайшло підтвердження в судовому засіданні. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину неповнолітнього [PERSON], [INFO], батьком якої в оглянутому в судовому засіданні акті про реєстрацію народження вказаний [PERSON], відповідач по справі. Згідно довідки-характеристики, яку видано Харківським приватним учбово - виховним комплексом «Авторська школа Бойка» від 03.02.2017 року батько дитини ніколи в школі дитину не відвідував, процесом навчання дитини не цікавився, на батьківських зборах ніколи не був. Згідно довідки міської дитячої лікарні № 4 Шевченківського району м. Харкова від 08.02.2017 року № 89 батько дитини, [PERSON] ніколи до поліклініки не приходив, станом здоров»я дитини не цікавився. На підставі ст..150 Сімейного Кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст..152 Сімейного Кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог ст..155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно вимог п.2) ч 1 ст..164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. На підставі вимог ч 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити на вимогу позивача або за власною ініціативою питання про стягнення аліментів на дитину. Стаття 360-7 ЦПК України передбачає : «Висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладені в його постанові, прийнятої за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п.1-2 частини першої ст..355 цього Кодексу, є обов»язковими для всіх суб»єктів владних повноважень,які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у Постанові Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновку Верховного Суду України з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом…….» У відповідності з правовою позицією, яка виказана Верховним судом України в судовому рішенні № 6-19464св12 від 26.09.2012 року відповідно до частин 3,4 ст.19 СК під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків в вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька ,які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним є обов»язковою участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв»язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На підставі висновку Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 142 від 16.02.2017 року відносно позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON], [INFO], яке розглянуто управлінням служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вказано, що позбавлення батьківських прав є доцільним та має місце виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Судом роз»яснені учасникам процесу вимоги ч 3 ст.10 ЦПК України стосовно того, що кожна сторона винна довести ті обставини ,на які вона посилається, як підставу позовних вимог або заперечень ,крім випадків встановлених цим Кодексом, відповідач [PERSON] не надав суду відповідних доказів тим обставинам, що приймає участь в вихованні та утриманні неповнолітнього сина. У відповідності з Європейською конвенцією про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України № 69 - VI від 03.06.2006 року, вимогами Конвенції «Про Декларацію прав дитини» від 20.11.1959 року, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20.11.1989 року та ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради №789ХП від 27.02.1991 року при постановленні судового рішення, суд зобов»язаний виходити виключно з інтересів малолітньої дитини. Ст.ст.5-11 Конвенції ООН з прав дитини, яка прийнята резолюцією Генеральної Асамблеї ООН №44/25 від 20.11.1989 року та ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року чітко визначений перелік прав дитини на життя, ім.»я, громадянство, право на піклування батьків та обов»язки батьків по відношенню до дітей. У відповідності з вимогами ст..155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON], [INFO], уродженця м. Русса Болгарія батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] ,[INFO] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивачки, ознайомившись з волевиявленням третьої особи , суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими ,що підлягають задоволенню .

Outcome: approved