Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно на час його навчання. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем розлучилась 18.02.1997 року, від спільного шлюбу мають вже повнолітнього сина, який навчається у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Житомирському вищому професійному училищі сервісу та дизайну» на денній формі навчання. Хача син і отримує стипендію в розмірі 280 грн., однак постійно потребує матеріальної допомоги, зокрема на оплату гуртожитку, проїзд, харчування, одяг та взуття, крім того постійно хворіє. Одній тяжко утримувати сина який знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що за станом здоров`я йому протипоказана важка фізична праця, а також вказав, що має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу, дочку [PERSON], 2001 року народженн, на утримання якої сплачує аліменти. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 18 лютого 1997 року між сторонами були припинені шлюбно-сімейні відносини (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом з позивачкою (а.с.12) та навчається на першому курсі на денній формі навчання в ДПТНЗ «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну» (а.с.8), та знаходиться на неповному державному забезпеченні, отримує стипендію (а.с. 13). Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина та платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільний син сторін [PERSON], який на момент подачі позовної заяви до суду досяг повноліття, навчається на в ДПТНЗ «Житомирське вище професійне училище сервісу і дизайну», знаходиться на неповному державному забезпеченні та додатково потребує матеріальної підтримки з боку батьків. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, проте має мінливі заробітки, за станом здоров`я не може виконувати важку фізичну працю (а.с. 19), має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 27), не надає добровільно позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний частково сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Суд вважає позовні вимоги дещо завищеними і, враховуючи те, що відповідач має проблеми зі здоров`ям, має на утриманні неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO], та те, що [PERSON] перебуває на неповному державному утриманні та отримує стипендію, задовольняє їх частково - стягує аліменти на утримання дитини в розмірі 200 гривень щомісячно на період його навчання без врахування канікулярного періоду, що буде відповідати як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. Крім того, суд стягує з відповідача в дохід держави - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп

Outcome: partial