Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання недійсним та скасування державного акту ниа право приватної власності на землю серії ЯК №737928 від 16.02.2010 року виданого на імя [PERSON] Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 06.11.2009 року на підставі рішення виконкому Хустської міської ради від 03.11.2009 року вона є власником квартири під №2 по вул. Панькевича ,21 в м. Хуст. Співвласником іншої частини в будинку №21, а саме: квартири під №1 по вул. Панькевича, 21 являється [PERSON]. Будинок розташований на земельній ділянці площею 608 кв.м. Рішенням ХІV сесії 5 скликання Хустської міської ради №1623 від 28 січня 2010 року відповідачу - [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0303 га. Відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на землю по вул.Панькевича на підставі рішення ХІV сесії 5 скликання Хустської міської ради №1623 від 28 січня 2010 року. [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю, до якого включено землі загального користування, тобто двір, який є спільним. За таких обставин територію двору, де позивач мала прохід та заїзд до своєї квартири надано у власність без будь-якого реального розподілу, врахування часток у квартирах та погодження між співвласниками будинку. Після того як [PERSON] стало відомо про наявність державного акту на право приватної власності на землю, вона звернулася до суду з позовом про скасування рішення ХІV сесії 5 скликання Хустської міської ради №1623 від 28 січня 2010 року, яким відповідачу - [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку по вул.Панькевича,21. Постановою Хустського районного суду від 27 березня 2012 року позов задоволено. Вищезазначене рішення скасовано. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду постанова Хустського районного суду залишена без змін. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. На підставі наведеного позивач просить суд державний акт на право приватної власності на землю серії ЯК №737928 від 16.02.2010 року виданий на імя [PERSON] визнати недійсним, посилаючись на те, що судом визнано незаконним та скасовано рішення, яке було підставою для надання земельної ділянки у власність. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили скасувати державний акт на право приватної власності на землю посилаючись на те, що рішення про надання земельної ділянки у власність відповідачу скасовано, а це є підставою для скасування державного акту. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що вимоги позивача є необґрунтованими, а також на те, що адміністративні суди, на рішення яких посилається сторона позивача, не є судами, визначеними законом до підсудності яких належить розгляд спору про скасування рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у приватну власність. Представник Хустської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника міської ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник управління Держгеокадастру в Хустському районі в судове засідання не зявився. Від в.о. начальника управління [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника Хустської міської ради та управління Держгеокадастру в Хустському районі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, і стороною позивача в судовому засіданні доведено обґрунтованість позовних вимог, що ставляться нею у даній справі. В судовому засіданні встановлено, що будинок по вул.Панькевича,21 в м.Хуст складається з двох квартир, а саме: квартири №1, власником якої є [PERSON] та квартири №2, власником якої є [PERSON] Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 608 кв.м. В судовому засіданні встановлено, що постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 27.03.2012 року позов [PERSON] задоволено. Рішення №1623 ХІV сесії 5 скликання Хустської міської ради від 28 січня 2010 року в частині надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по вул. Панькевича, 21 визнано незаконним та скасовано. Згідно вказаної постанови суд прийшов до висновку, що «рішення Хустської міської ради №1623 від 28.01.2010 року порушує право позивача у вільному доступі до своєї квартири, тому це рішення є протиправним і підлягає скасуванню, тим самим суд відновлює становище позивача, яке існувало до ухвалення незаконного рішення». Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року постанову Хустського районного суду від 27.03.2012 року залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2016 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 27.03.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року залишено без змін. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з вимогами ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених законодавством. Згідно вимог ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. За наведених обставин враховуючи, що рішення №1623 ХІV сесії 5 скликання Хустської міської ради від 28 січня 2010 року, яке було підставою для видання державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №737928 від 16.02.2010 року виданого на імя [PERSON] визнано незаконним і скасовано в частині надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по вул. Панькевича, 21, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги і визнати недійсним та скасувати вказаний державний акт, який виданий на підставі незаконного рішення. Питання про стягнення судових витрат по справі сторони в судовому засіданні не ставили.

Outcome: approved