Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину в розмірі 1210 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнення додаткових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 травня 1997 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №268, був зареєстрований шлюб між сторонами. Від шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження доньки батьком записаний [PERSON]. Донька проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні та вихованні. Позивачка вказує, що між сторонами сімейне життя не складається та шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 1999 року. Батько участі в утриманні дитини не приймає, вихованням дитини не цікавиться, не піклується про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Сторони не пов'язані спільним побутом. Примирення між ними не можливе. Шлюб фактично розпався та носить формальний характер, тому підлягає розірванню. Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1210 гривень щомісячно на утримання [PERSON], [INFO], до її повноліття, тобто до [INFO] та за минулий час , з 01 липня 2012 року по 01 липня 2013 року. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача половину додаткових витрат на дитину, мотивує свою вимогу тим, що [PERSON] навчається у коледжі економіки та соціальної роботи ОНУ імені Мечникова на платній основі, тому вона просить стягнути половину вказаних витрат на навчання з відповідача. Представник позивачки в судове засідання з'явився, підтримав позов повністю, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Вислухавши представника позивачки, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що сторони знаходяться у шлюбі з 23 травня 1997 року, котрий зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №268. (а.с. 5). Від шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. (а.с.12). У свідоцтві про народження доньки батьком записаний [PERSON]. Донька проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач протягом останнього часу належної матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає. Позивачка звернулась до суду 22 липня 2013 року з проханням розірвати шлюб між сторонами, також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1210 гривень щомісячно на утримання [PERSON], [INFO], до її повноліття, тобто до [INFO] та за минулий час, з 01 липня 2012 року по 01 липня 2013 року. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача половину додаткових витрат на дитину, мотивує свою вимогу тим, що [PERSON] навчається у коледжі економіки та соціальної роботи ОНУ імені [PERSON] на платній основі, тому вона просить стягнути половину вказаних витрат на навчання з відповідача У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 22 липня 2013 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 22 липня 2013 року. Вимоги позивачки про стягнення аліментів за минулий час 01 липня 2012 року по 01 липня 2013 року, виходять за рамки вимог ст. 191 ч. 1 СК України, тому задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1210 гривень щомісячно, проте не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до її повноліття. Щодо заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу, суд доходить висновку про те, що родина розпалася остаточно й відновлена бути не може, тому шлюб повинен бути розірваний. В силу ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно договору №45-1-055-12 про індивідуальну підготовку молодшого спеціаліста, [PERSON] навчається у Коледжі економіки та соціальної роботи ОНУ імені І. І. Мечникова на платній основі, за спеціальністю соціальна робота, термін навчання з 01.09.2012 року до 20.06.2015 року, загальна вартість навчання складає 10590 гривень, оплата за кожний семестр складає 1765 гривень. Позивачкою надано документально підтверджені докази оплати вартості навчання за 2 семестра в загальному розмірі 3530 гривень, з яких вона просить стягнути з [PERSON] половину, тобто 1765 гривень та надалі до закінчення навчання в коледжі у розмірі 882 грн. 50 коп. в строк до 10 вересня за кожний непарний семестр навчання та до 10 лютого за кожний парний семестр навчання до закінчення навчання, тобто до 20.06.2015 року. Вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню, оскільки вони доведені належними доказами по справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial