Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила зобов»язати відповідача перерахувати суму банківського вкладу та залишки на картковому рахунку, які належали її чоловіку [PERSON], який помер [INFO]., з урахуванням індексу інфляції в розмірі 12 583,40 грн., проценти на банківські вклади в розмірі 12 109,23 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов»язання в розмірі 2600,98 грн., всього 27293,61 грн.; також 8617,66 доларів США, проценти 6382,95 доларів США, пеню в розмірі 1683,87 доларів США, всього по вкладам та картковому рахунку в доларах - 16684,48 доларів США; також 767,46 євро, проценти на вклади 516,85 євро, пеню 145,75 євро, всього по вкладам та картковому рахунку в євро - 1430,06 євро. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, збільшив розмір позовних вимог в заяві від 07.12.2015р., просив зобов»язати банк повернути суму всього 42 998,59 грн. (суму банківських вкладів із залишками на картковому рахунку з урахуванням індексу інфляції 18305,25грн., проценти на банківські вклади 13009,77 грн., пеню 11683,57 грн.), всього 22950,07 доларів США та всього 1970,04 євро. Також зазначив, що позивачка не може до теперішнього часу отримати кошти з вини банку. Вина банку встановлена рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21.01.2013р. Відповідач не позбавлений права повернути кошти в порядку регресу, стягнувши з [PERSON], якому помилково видали 1/2 частину замість належної йому 1/4. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що помилкова видача грошових вкладів [PERSON] сталася не з їх вини, а по причині допущеної помилки державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А. при видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Разом з тим, навіть після виправлення помилки ( з 1/4 спадкового майна на 1/2 спадкового майна ) нотаріусом в тому ж свідоцтві про право на спадщину за законом, кошти банк не повернув. Просив відмовити в задоволенні вимог і стосовно стягнення процентів, пені, так як дія договорів закінчилась, після чого кошти перераховуються на поточні карткові рахунки, підстав для їх сплачувати немає вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Перший Інвестиційний банк» були укладені банківські договори строкового банківського вкладу : №1138/22-1м-Л від 14.07.2008р. на суму 13092,32 грн. строком до 15.07.2009р. №1729/22-1мЛ від 06.10.2008р на суму 30063,52 грн. строком до 07.10.2009р. №1139/22-1м-Л від 14.07.2008р. на суму 3393,98 доларів США строком до 15.07.2009р. № 1730/22-1мЛ від 06.10.2008р. на суму 30371,24 долара США строком до 07.10.2009р. № 1716/22-КЛ від 02.10.2008р. на суму 2864,50 євро строком до 03.10.2009р. №1140/22-1м-Л від 14.07.2008р. на суму 200 євро строком до 15.07.2009р. [PERSON] помер [INFO]. Спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON] та його син [PERSON]. Після його смерті в банку залишились ще три договори на відкриття карткового рахунку: [NUMBER] від 03.09.2007р. залишок карткового рахунку № [NUMBER] на суму 1276,25 грн., [NUMBER] від 26.09.2007р. залишок карткового рахунку [NUMBER] на суму 705,38 доларів США, [NUMBER] від 26.09.2007р. залишок карткового рахунку [NUMBER] на суму 4,85 євро. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1228 ЦК України встановлено, що право на вклад входить до складу спадщини, незалежно від способу розпорядження ним. Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними. До позивачки як дружини та спадкоємиці [PERSON] перейшли права та обов»язки за вищезазначеними договорами, а саме : на 1/2 частину від усіх вкладів як до дружини плюс на 1/4 частину як до спадкоємця першої черги. ( 1/2 + 1/4 = 3/4 частини від всіх вкладів, які рахувались на ім»я [PERSON].). Це підтверджується виданими свідоцтвами. Так, згідно свідоцтва про право власності, виданого 14.04.2009року державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А., зареєстровано в реєстрі під №1-1118, [PERSON] належить право власності на половину в спільному сумісному майні подружжя, яке складається з грошових вкладів (перелічені всі договори, в тому числі які є предметом позову). ( а.с.13). Дані кошти в розмірі 1/2 частини позивачка отримала від банку, що підтвердив представник відповідача. Отже, ця обставина доказуванню не потребує. Згідно іншого свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.05.2009року державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А., [PERSON] є спадкоємицею на 1/2 частину спадкового майна після [PERSON], що складається з 1/2 частини грошових вкладів ( а.с.12). Тобто половина вкладів - це 50%, а 1/2 від 50% складає 25%, що відповідає 1/4 частини від грошових вкладів вцілому. Дану суму вона не отримала Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, не заперечувалось сторонами, що в даному свідоцтві міститься виправлення : « спадкоємицею майна гр.[PERSON], який помер [INFO] є його дружина [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], на 1/4 частину спадкового майна…яке складається з 1/2 частини грошових вкладів…» на «спадкоємицею майна гр.[PERSON], який помер [INFO] є його дружина [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], на 1/2 частину спадкового майна…яке складається з 1/2 частини грошових вкладів…» Також міститься замітка нотаріуса про те, що виправленому на 1/2 вірити. Як встановлено в судовому засіданні, що кошти в розмірі 1/2 частини від розміру грошових вкладів банком видані [PERSON] - сину померлого. До даного розміру увійшла і та частина 1/4, яка на законних підставах належить позивачці. Представник відповідача в запереченнях посилався на те, що [PERSON] при отриманні коштів також надав банку свідоцтво про право на спадщину за законом з такою помилкою, де вказувалось, що він має право на 1/4 частину від спадкового майна, яке складається з 1/2 частини грошових коштів, які належали [PERSON] Крім того, посилається, що в ухвалі Апеляційного суду м.Києва від 06.03.2013р. зазначається, що це відбулось з вини нотаріуса, який допустив помилку, а не з вини банку. Втім, суд не погоджується з даними запереченнями. Якщо б банк видав [PERSON] кошти в тому розмірі, як зазначено в свідоцтві про право на спадщину, яке надав [PERSON], з текстом до виправлення помилки, зокрема, 1/4 частину від 1/2 спадкового майна, тоді банк, у відповідності до цього свідоцтва, мав видати 1/8 частину від грошових вкладів, які залишились в банку (1/2 частка - це складає 50% від суми вкладів , а 1/4 від 50% складає 12,5% або 1/8 частина від грошових вкладів, які рахувались на ім»я [PERSON].). Якби банк видав 1/8 частину, тоді в банку залишились би кошти, і позивачка могла б їх отримати. Але банк фактично видав [PERSON] 1/2 частину від грошових вкладів замість належної йому 1/4 частини, які залишились в банку на ім»я померлого [PERSON] Суд робить висновок, що це є помилка безпосередньо працівників банку, а не нотаріуса. Нотаріусом було виправлено помилку, і після виправлення банк має новий екземпляр свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом з тим, позивачка не отримала коштів по теперішній час. Крім того, слід зазначити, що ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 06.03.2013р., на яку посилався представник відповідача, залишено без змін рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21.01.2013р, яким [PERSON] відмовлено в позові про визнання права власності на ці грошові вклади, стягнення процентів та неустойки. Але звернення до суду було з інших підстав. В ухвалі Апеляційного суду м.Києва зазначається, що позивач, фактично стверджуючи, що державним нотаріусом було допущено помилку у свідоцтвах про право на спадщину, не зазначив, яке право як позивача при цьому було порушено відповідачем ПАТ «Перший Інвестиційний Банк». ( а.с.149-151). Отже, судом не встановлено вини державного нотаріуса при отриманні спадкоємцем [PERSON] 1/2 частини грошових вкладів. Наразі, [PERSON], звертаючись до суду з інших підстав, посилається, що помилку зроблено банком при видачі коштів, і банк не повернув їй кошти після того, як представник позивачки звернувся з заявою до банку про розірвання договорів. Згідно ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Представником позивачки 12.11.2014р. направлено відповідачу заяву про розірвання всіх шести договорів банківського вкладу та трьох договорів карткового рахунку в частині успадкованих вкладів та залишку на карткових рахунках. Тобто, він звернувся вже після закінчення строку дії договорів банківських вкладів. Депозитні договори є строковими договорами. Після закінчення строку розміщення вкладу він разом з відсотками перераховується на карткові рахунки (закріплено в умовах договорів). Вимоги представника позивачки про повернення процентів на вклади не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, вимоги щодо порушення банком зобов»язання після відмови у розірванні договорів необґрунтовані, а висновки представника позивача, що депозитні договори є чинними і діють до моменту виплати банком вкладу суперечать нормам ЦК України, тому задоволенню не підлягають. Крім того, ним не доведено період нарахування пені ( на якій підставі він рахує з 13.11.2014р., від дати звернення з заявою до банку про розірвання договорів), з якого часу виникає порушення зобов»язання, не визначився з правовою позицією підстав для стягнення пені по всім договорам (у гривневому, доларовому, євровому еквіваленті) після закінчення строку дії банківських вкладів, та відповідно не обґрунтовано період нарахування інфляційних втрат, чому він рахує саме з 15.01.2009р. Також не обґрунтовано на якій підставі представник позивачки рахує проценти по договорам саме з 15.01.2009р. [PERSON] помер [INFO], і навіть після його смерті відсотки знімались з карткового рахунку, що підтверджується виписками по рахунку та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Дані виписки по рахункам досліджувались при розгляді справи Оболонським районним судом м.Києва. Точного розрахунку між знятими відсотками та можливими залишками по відсоткам представником позивача надано не було, не заявлялось, а він наполягав на терміновому розгляді справи на підставі наявних доказах, категорично заперечував проти оголошення перерви , враховуючи похилий вік позивачки [PERSON], [INFO], та що вона являється інвалідом І групи. А тому суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги не доведені, інших доказів не надано, і задоволенню не підлягають. Перевірити правильність нарахування не вбачається можливим. Представник позивачки просив зобов»язати відповідача зробити перерахування коштів на відкриті рахунки позивачки в ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Не надано жодного доказу на підтвердження наявності цих конкретних рахунків. Після виступу у судових дебатах представник позивачки надав заяву про долучення доказів, дослідження яких на даній стадії не допускається. Але навіть і до цієї заяви не надав доказів на підтвердження відкриття позивачкою нових банківських поточних рахунків, на які вона хоче здійснити перерахування. Надано лише в судовому засіданні 19.01.2016р. до уточнень своїх вимог докази про закриття 24.12.2015р. попередніх банківських поточних рахунків на її ім»я в ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Тому вимоги щодо процентів, пені, та щодо індексу інфляції , а також перерахування коштів на конкретні поточні банківські рахунки задоволенню не підлягають. Слід зазначити, що суд на підставі ч.4 ст.10 ЦПК України сприяв повному і всебічному з»ясуванню обставин справи, а наполягання на розгляді справи та її закінченні в судовому засіданні, яке відбулось 19.01.2016р., на підставі наявних доказів - це є право особи, тим більше інтереси людини похилого віку здійснював її представник - фахівець в галузі права. При розгляді справи суд не може вийти за межі позовних вимог, розглянув справу на підставі наявних доказів, як просив представник позивачки, і не заперечував представник відповідача. Інформацію про банківські реквізити сторони не позбавлені права надавати на стадії виконання рішення суду. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial