Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який з моменту народження і до даного часу проживає з нею. Відповідач життям та здоров`ям сина не цікавиться, жодних коштів на утримання дитини не надає. Відповідач працює у Чернівецькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету на посаді старшого викладача кафедри товарознавства, маркетингу та комерційної логістики, його середньомісячна заробітна плата становить 8293,65 грн. Також, у власності відповідача є транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску. Крім того, у відповідача від попереднього шлюбу також є донька [PERSON] . Вона опікується та матеріально утримує дитину: купує дитяче харчування, суміші, одяг, оплачує лікування та медикаменти, супутні потреби, купує засоби особистої гігієни, створює умови фізичного, морального та духовного розвитку дитини відповідного віку. На утримання сина вона витрачає 4000 грн. Вона працює в ДНЗ №35 ЦРД «Веснянка» м. Чернівці на посаді вихователя, а на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. А тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення сином повноліття, а також витрати на правничу допомогу в сумі 3838,40 грн. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив розглянути справу в його відсутності та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в сумі 2000 грн., а також просив відмовити в стягненні з нього витрат на правничу допомогу. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій суміза вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює у Чернівецькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету на посаді старшого викладача кафедри товарознавства, маркетингу та комерційної логістики, що підтверджується довідками від 17.12.2019 року (а.с.13-14), а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Крім того, на утриманні у відповідача від попереднього шлюбу також є донька [PERSON] . Враховуючи те, що відповідач, у своєму відзиві на позовну заяву, погодився сплачувати аліменти на утримання сина в сумі 2000 грн., а тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти в твердій сумі на утримання сина [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 20.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. Що стосується стягнення витрат за надання правничої допомоги в сумі 3838,40 грн., то слід зазначити наступне. 09.12.2019 року між Адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери» та позивачкою [PERSON] укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги №246/19, відповідно до якого вартість послуг становить 40 % розміру місячної мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня поточного року, за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, якщо інший порядок розрахунків не зазначений в дорученні (угоді). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата становить 4173 грн., а відповідно година роботи адвоката становить 1669,20 грн. У додатковій угоді до договору про надання юридичної (правничої) допомоги сторони домовилися про те, що оплата послуг помічника адвоката становитиме 1000 грн. Відповідно до звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи, позивачка сплатила адвокату грошові кошти в розмірі 3838,40 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується фіскальним чеком від 16.01.2020 року. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Посилання представника позивачки не те, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги є безпідставним, оскільки відповідач у поданому ним відзиві на позовну заяву зазначає про те, що заявлена сума понесених судових витрат є неспівмірною із затраченим часом та складністю справи, а тому він просив взагалі відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Як вбачається із звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи від 16.01.2020 року на підготовку та направлення адвокатського запиту до Чернівецького торговельно-економічного інституту КНТЕУ витрачено 30 хвилин, на підготовку та направлення позову в Шевченківський районний суд м. Чернівці витрачено 2 години, а всього 2 години 30 хвилин на загальну суму 3838,40 грн. Суд вважає, що розмір заявлених представником позивачки витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Зокрема, представником позивачки [PERSON] завищено кількість годин, витрачених 20.12.2019 року на підготовку та направлення позову в Шевченківський районний суд м. Чернівці, оскільки

Outcome: approved