overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 650 грн. на кожну дитину щомісяця. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, на даний час шлюб між ними розірвано. Діти проживають з нею і перебувають на повному її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку кошти не надає. Ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у зв'язку з тим, що відповідач не має постійного місця роботи, працює сезонно, тому має нерегулярний, мінливий дохід. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку. В зв'язку з цим ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми, проживають з позивачкою та перебувають на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, при встановленні розміру аліментів враховує матеріальне становище позивачки, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Виходячи з наведених позивачкою доводів, враховуючи обставини справи, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітніх дітей, які підлягають стягненню з відповідача слід визначити відповідно до ст.184 СК України в твердій грошовій сумі в розмірі по 650 грн. на кожну дитину щомісячно. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач є батьком народженого у шлюбі сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з нею та перебуває на її утриманні. Син навчається на першому курсі Медичного коледжу Івано-Франківського національного медичного університету денної форми навчання, у зв'язку з чим самостійного заробітку не має. Більшість коштів, які вона заробляє, витрачає на оплату навчання сина, а тому не може забезпечити сина усім необхідним. Вважає, що відповідач є особою працездатного віку, а тому може надавати їй матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з викладених підстав, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. На даний час продовжує сплачувати аліменти на другого неповнолітнього сина [PERSON]. Крім того, після розірвання шлюбу він залишив позивачці 6000 доларів США для оплати навчання старшого сина. Не заперечує продовжувати сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, однак у розмірі 200 грн. Вказав, що останнім часом він не має постійного місця роботи, вдруге одружився, а тому стягнення аліментів у більшому розмірі поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON], [INFO], який є повнолітнім й навчається на першому курсі Медичного коледжу Івано-Франківського національного медичного університету денної форми навчання (а.с.4). На даний час відповідач матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина не надає. Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх сина або дочку, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з наведених позивачкою доводів, викладених відповідачем заперечень, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання сина, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно без урахування канікул. Визначаючи такий розмір аліментів суд враховує можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, а також те, що останній є молодою, здоровою людиною і зобов'язаний на власний розсуд піклуватись про своє утримання та матеріальне забезпечення. На підставі наведеного, ст. 199 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося і рішенням Богородчанського районного суду шлюб між ними розірвано. В даний час вони припинили спільне проживання, діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач час від часу надає кошти для дітей, однак для забезпечення належних умов проживання дітей цього не достатньо. Укласти нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів відповідач відмовився. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав та пояснила, що відповідач офіційно працює і має стабільний дохід, однак добровільно необхідну суму коштів на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що як батько неповнолітніх дітей розуміє свій обов'язок утримувати та виховувати їх. Вказав, що має постійне місце роботи й не заперечує сплачувати аліменти, однак у меншому розмірі, як зазначила позивачка. Повідомив, що він добровільно надає грошову допомогу на утримання дітей та купляє необхідні речі і подарунки. Просив стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми, проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання дітей позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, при встановленні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивачки та платника аліментів. Виходячи з наведених позивачкою доводів, викладених відповідачем заперечень, суд приходить до переконання, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити в розмірі 1/3 частки його заробітку. На підставі наведеного, ст.180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, шлюб розірвано. На протязі семи років вони не проживають як подружжя і дитина перебуває на її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку кошти на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав та пояснила, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини зобов'язаний надавати кошти на її утримання. Зазначила, що вона не взмозі самостійно забезпечити дитину всім необхідним. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що є інвалідом ІІ групи загального захворювання і в даний час ніде не працює, тому сплачувати аліменти в розмірі, що просить позивачка не має змоги. Вказав, що як батько неповнолітньої дитини згідний сплачувати аліменти в розмірі 200 грн. щомісяця. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім, проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання дитини позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, при встановленні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивачки та платника аліментів. Беручи до уваги сукупність досліджених і перевірених у справі доказів, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 3000 грн. щомісяця на утримання двох неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем вона проживала у фактичних шлюбних відносинах. У такому фактичному шлюбі у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач надає добровільно деякі кошти на утримання дітей, однак це робить не систематично. Ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у зв'язку з тим, що відповідач працює сезонно, має нерегулярний, мінливий дохід. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав, просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він як батько дітей згідний сплачувати аліменти, однак у меншому розмірі, як вказала позивачка, оскільки його матеріальне становище не може забезпечити сплату аліментів у такому розмірі. Просить позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти у розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених позивачкою двох дітей - дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,7). Діти на даний час є неповнолітніми, проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітніх дітей позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з наведених позивачкою доводів, висловлених відповідачем заперечень, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дітей, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно. Суд, визначаючи розмір аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивачки, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. На підставі наведеного, ст.ст. 180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення суми на утримання підопічного. В своєму позові позивачка просить суд стягувати з [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона, мешканка [ADDRESS] являється піклувальником неповнолітнього [PERSON], [INFO] Згідно рішення Тячівського районного суду від 16 грудня 2013 року справа №307/4013/13-ц батька неповнолітнього, [PERSON], мешканця [ADDRESS] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] На даний час неповнолітній потребує матеріальної допомоги у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає, позбавлений батьківських прав. Позивачка в судове засідання не з'явилася, згідно надісланої до суду заяви просить суд, справу слухати у її відсутності, а позов задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, тому суд вважає, що справу слід розглянути у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних міркувань. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року, та батьками записано [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2013 року позбавлено [PERSON], [INFO], уродженця с.Біловарці, Тячівського району, Закарпатської області, України, батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно Розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 31.03.2015 року №193, дано згоду на призначення [PERSON], мешк.[ADDRESS] піклувальником дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], [INFO]. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд вважає за можливе, з врахуванням вимог ст.ст. 182, 183 СК України, позов задовольнити повністю, та призначити стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Судові витратити в частині сплати судового збору покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача - Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що її батько [PERSON] був власником будинковолодіння № 472 по вул. Шевченка в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. Право власності на вказане будинковолодіння не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Вартість будинковолодіння на даний час складає 190135 грн. Після смерті 17.01.2017 р. батька позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла відповідно довимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька. Позивачка у підготовче засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не зявився, у поданій суду заяві відповідач позов визнав, щодо його задоволення не заперечував, просив справу розглянути у відсутності свого представника. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що батько позивачки [PERSON] був власником будинковолодіння № 472 по вул. Шевченка в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, 1955 року побудови, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 190135 грн. Право власності на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, право власності не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Після смерті 17 січня 2017 року [PERSON] позивачка як єдиний спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців не має. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача - Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що її мама [PERSON] була власником будинковолодіння № 286 по вул. Шевченка в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. Право власності на вказане будинковолодіння не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Вартість будинковолодіння на даний час складає 97151 грн. Після смерті 24.04.2007 р. матері позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлої матері. Позивачка у підготовче засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не зявився, у поданій суду заяві відповідач позов визнав, щодо його задоволення не заперечував, просив справу розглянути у відсутності свого представника. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що мати позивачки [PERSON] була власником будинковолодіння № 286 по вул. Шевченка в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, 1969 року побудови, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 97151 грн. Право власності на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, право власності не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Після смерті 24.04.2007 року [PERSON] позивачка як єдиний спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Інших спадкоємців не має. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, третьої особи- органу опіки і піклування Іваничівської районної державної адміністрації, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього[PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти на п'ять днів і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, третя особа: Відділ Держгеокадастру в Кіцманському районі про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з земельної частки (паю), яка знаходилася у колективній власності колгоспу «Світанок», а тепер в оренді ТзОВ «Світанок». Вказує на те, що єдиними спадкоємцями майна за законом після смерті матері являються її дочки: вона [PERSON] та [PERSON], відповідачка по справі, яка не прийняла спадщину та не претендує на неї. Вказує на те, що вона своєчасно прийняла спадщину так як поховала померлу, розпорядилася її речами, проживає у спадкових будівлях та отримує дивіденди за оренду земельної частки (паю). Однак, в нотаріальній конторі отримати свідоцтво на спадщину не може, так як у встановлений законом строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини, а тому просить задовольнити позов. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідачка та представник третьої особи позов визнали повністю, що вбачається із поданих сторонами письмових заяв. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст. ст. 373, 1225, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved