Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами було зареєстровано 05.05.2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] актовий запис 876. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, шлюбні відносини між сторонами припинені, на даний час кожний з них живе своїм життям. Позивачка вказує, що шлюб з [PERSON] носить формальний характер, подальше його збереження та примирення не можливе. У разі розірвання шлюбу син проживатиме разом із матір'ю. Спір про поділ майна відсутній. У зв'язку з вищевикладеним [PERSON] просить суд розірвати шлюб укладений з [PERSON], та стягнути з нього понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, в судових дебатах просила розірвати шлюб з відповідачем. Вказала, спору про поділ майна немає, після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом із матір'ю. Заперечувала проти надання стоку для примирення. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не сповістив, заяв та заперечень від нього до суду не надходило. Вислухавши думку позивача, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.05.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( на 10 а.с. ) Сторони не бажають миритися. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди на сімейне життя, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін та їхньому синові. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ( ч.1 ст.110 СК України ) Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що сторони наполягали на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved