Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні вона та її представник і мотивують тим, що [PERSON] та ФОП [PERSON] 01.02.2011 року уклали безстроковий трудовий договір за № 682, який був зареєстрований в Сумському міському центрі зайнятості, після чого [PERSON] була допущена до роботи в якості продавця непродовольчих товарів на Сумському міському ринку. Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 11.03.2015 року позов [PERSON] до ФОП [PERSON], Сумського міського центру зайнятості\~ про припинення дії та розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації в Сумському міському центрі зайнятості задоволено частково. Розірвано трудовий договір № 682 від 01.02.2011 року, укладений 01.02.2011 року\~ між [PERSON] та ФОП [PERSON] З 18.02.2015 року з підстав визначених ст. 38 КЗпП України - з ініціативи [PERSON] Рішення набрало законної сили 30.04.2015 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.06.2015р. позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення безпідставно невиплаченої заробітної плати задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.02.2011 року по 18.02.2015 року в сумі 845 грн. 84 коп. з відрахуванням з цієї суми всіх податків та інших обов'язкових платежів; стягнуто з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за період з 01.07.2014 року по 18.02.2015 року в сумі 2561 грн. 00 коп. з відрахуванням з цієї суми всіх податків та інших обов'язкових платежів; вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25.08.2015р., рішення суду змінено частині розподілу судових витрат. Оскільки ФОП [PERSON] було допущено порушення законодавства про працю, [PERSON] просить суд стягнути з ФОП [PERSON] безпідставно не нараховану та не виплачену вихідну допомогу, в сумі 866,91 грн. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки в резолютивній частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.03.2015 по справі №592/1095/15-ц не зазначено про те, що трудовий договір № 682 від 01.02.2011 року укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] вирішено розірвати з 18.02.2015 року з підстав визначених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, то підставою звільнення вважається власна ініціатива працівника, що передбачено ч. 1 ст. 38 КЗпП України. У зв'язку з цим, ФОП [PERSON] не зобов'язана виплачувати вихідну допомогу [PERSON], яка фактично і порушила законодавство про працю та трудовий договір № 682 від 01.02.2011 року, оскільки позивачка з невідомих причин зникла з свого робочого місця і більше на роботі не з'являлась, на зв'язок з власним роботодавцем не виходила при цьому жодних пояснень ні до зникнення ні за 7 місяців відсутності на роботі (з 13.07.2014 (день зникнення) по 18.02.2015 (день звільнення згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.03.2015 по справі №592/1095/15-ц)) не надавала, а також не здала ключ вид свого робочого місця (торгове місце № 25). Зазначив, що позивачка вводить суд в оману, зазначаючи у позовній заяві підставою звільнення - невиплату заробітної плати відповідачкою. Така підстава у рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.03.2015 по справі №592/1095/15-ц відсутня, а посилання позивачки на текст рішення, є реченням вирваним з контексту рішення, суть якого перекручена та використана позивачкою у власних інтересах і не має нічого спільного з думкою суду висвітленою у рішенні. Крім того, у зв'язку з необхідністю захисту своїх прав та інтересів відповідачка була змушена звернутись за правовою допомогою до адвоката [PERSON], про що між відповідачкою та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги № 1210-Р/15 від 18.06.2015р. На виконання даного договору відповідачкою були понесені витрати у сумі 4500, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 32 від 18.06.2015р. Тому просив у задоволенні позову відмовити, стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу понесені [PERSON] у сумі 4500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] та ФОП [PERSON] 01.02.2011 року уклали безстроковий трудовий договір за № 682, який був зареєстрований в Сумському міському центрі зайнятості, після чого [PERSON] була допущена до роботи в якості продавця непродовольчих товарів на Сумському міському ринку.(а.с. 3) Згідно умов трудового договору, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , позивачка оформлена на 0,25 ставки, з щомісячною оплатою праці 235,5 грн. Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 11.03.2015 року позов [PERSON] до ФОП [PERSON], Сумського міського центру зайнятості\~ про припинення дії та розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації в Сумському міському центрі зайнятості задоволено частково. Розірвано трудовий договір № 682 від 01.02.2011 року, укладений 01.02.2011 року\~ між [PERSON] та ФОП [PERSON] З 18.02.2015 року з підстав визначених ст. 38 КЗпП України - з ініціативи [PERSON] Рішення набрало законної сили 30.04.2015 року. (а.с. 4-10) Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.06.2015р. позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення безпідставно невиплаченої заробітної плати задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.02.2011 року по 18.02.2015 року в сумі 845 грн. 84 коп. з відрахуванням з цієї суми всіх податків та інших обов'язкових платежів; стягнуто з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] середній заробіток за період з 01.07.2014 року по 18.02.2015 року в сумі 2561 грн. 00 коп. з відрахуванням з цієї суми всіх податків та інших обов'язкових платежів; вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25.08.2015р., рішення суду змінено частині розподілу судових витрат.(а.с. 36-41) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами КЗпП України. Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Під час ухвалення рішення Ковпаківського районного суду м. Сумивід 11.03.2015р. по справі №592/1095/15-ц, судом достовірно встановлено, що ФОП [PERSON] за своєю ініціативою не розриваючи трудового договору з позивачкою, не виплачує останній заробітну плату у визначеному трудовим договором\~ розмірі в період липня 2014 року березня 2015 року, не сплачує пенсійні внески та платежі до страхових фондів, що безумовно є порушенням трудових прав позивачки та дає їй підстави відповідно до вимог ч.3 ст. 38 КЗпП України вимагати розірвання трудового договору за власним бажанням\~ у визначений\~ нею строк. Такою датою позивачка обрала 18 лютого 2015 року день коли відповідач ФОП [PERSON] отримала копію\~ позовної заяви де містилась письмова вимога про розірвання трудового договору. Крім того факт порушення відповідачкою трудового законодавства підтверджується рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.06.2015р., яким задоволено частково позов [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення безпідставно невиплаченої заробітної плати. Згідно ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2014р.» та «Про державний бюджет на 2015р.» встановлено законодавчий мінімум, нижче якого роботодавець не має права сплачувати заробітну плату при умові відпрацювання нормованого КЗПП України робочого часу в розмірі 1218грн. З урахуванням законодавчо встановленого мінімуму, роботодавець не має права сплачувати за повністю відпрацьований нормований робочий час при оформленні працівника на 0,25 ставки суму меншу, ніж 1218*0,25грн. = 304,50 грн., що являється в даному разі базою для розрахунку. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] вихідну допомогу при звільненні на підставі ст. 44 КЗпП України в розмірі 913 грн. 50 коп.(304,50*3), з відрахуванням з цієї суми всіх податків та інших обовязкових платежів. Частиною 1\~ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином у відповідності до\~ст. 88\~\~ЦПК України з відповідача ФОП [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved