Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. В обгрунтування вимог посилалась на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2006 року. Рішенням суду від 19.07.2016 року шлюб було розірвано. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Батько дитини припинив добровільно надавати допомогу на утримання дитини. Таким чином, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 3 000,00 грн. щомісяця, починаючи з січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки вона самостійно не має можливості надати дитині необхідне і достатнє утримання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.31). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій вимоги позову визнав частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 2 200, 00 грн., та просив справу розглядати у його відсутність. (а.с.28). Судове рішення ухвалене за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] , перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2006р., який відповідно до рішення суду від 19.07.2016 року було розірвано (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). [PERSON] , припинив надавати допомогу на утримання дитини, не приймає участі у вихованні та розвитку дитини. Неповнолітня дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Також, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] має діагноз «Псоріаз. Розповсюджена форма. Стаціонарна стадія», та перебуває на диспансерному обліку (а.с.11. 12). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги вимоги ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» щодо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку який батьки зобов`язані забезпечити дитині. З урахуванням обставин, що мають істотне значення, а саме стану здоров`я батька та матері дитини, матеріального становища платника, стану здоров`я неповнолітнього [PERSON] , суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача має становити 2 500,00 грн. Можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеній позивачкою сумі (3 000,00 грн.) належними доказами не підтверджено. Щодо вимог в частині стягнення аліментів за минулий час, то суд вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Однак, в даному випадку, позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження вжиття заходів щодо отримання аліментів з відповідача, та ухилення останнього від їх сплати. Отже, стягненню з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, підлягають починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 31.01.2020 року та до повноліття дитини. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 180,182,191 СК України,

Outcome: partial