Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [NUMBER] що розташований за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач не проживає без поважних причин у житловому приміщенні - житловому будинку [NUMBER] що розташований за адресою [ADDRESS] з 2011 року. Позивачка [PERSON]. у судове засідання не з'явилася, згідно заяви позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглядати справу за її відсутністю, проти винесенні заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, судова повістка повернута до суду з відміткою за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи, що відповідач був належним чином завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи, і не з'явився в судове засідання, суд вважає за необхідним відповідно до ч.9 ст.76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача. Таким чином, відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивачка являється власником житлового будинку [NUMBER] що розташований за адресою [ADDRESS], на підставі договору дарування серії ВВТ № 702280 від 01.03.2005 року. Згідно даних будинкової книги у належному позивачці житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON]. З 2011 року відповідач в належному позивачці житловому будинку не проживає. Будь-які речі відповідача у вказаному житловому будинку відсутні. Факт не проживання відповідача в належному позивачці житловому будинку підтверджується відповідним актом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 02.03.2017 року. Не зняття з реєстрації відповідача порушує майнові права позивачки, оскільки вона змушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб та не взмозі оформити субсидію. Відповідач вибув з належного позивачці житлового будинку за власним бажанням, не користується ним тривалий час, а тому має бути визнаний таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням. Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин провадиться в судовому порядку. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Виходячи з викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved