Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 3/10 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . В позові зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на 3/10 частин житлового будинку літ. «А» з господарськими спорудами за адресою : [ADDRESS] . Власником інших 7/10 частин цього будинку являється позивачка. Відповідачка [PERSON] являлась спадкоємницею за заповітом після смерті батька, але спадщину, відкриту після смерті батька не прийняла по умовчанню, про смерть батька та складений на її користь заповіт вона обізнана. Спадщину, відкриту після смерті батька прийняла за законом позивачка, своєчасно звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса Чернявського В.В., яким була відкрита спадкова справа. Але при оформленні спадщини з`ясувалось, що на спадкодавця не був при житті зареєстрований правовстановлюючий документ на спадкове майно, тому нотаріусом була видана позивачці Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`являлась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином та своєчасно. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чернявський В.В в судові засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та надав на запит суду спадкову справу, яка була відкрита після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює. Суд, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивачка посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 31.05.2018 року управлінням РАЦС адміністрації Старооскольського міського округу Белгородської області, Російської Федерації, про що складений відповідний актовий запис №1369 від 31.05.2018 року. (а.с. 7) [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 20.11.1987. (а.с. 10). 05.10.1984 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та дружина змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданим 05.10.1984. (а.с. 11) Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 3/10 частин житлового будинку літ. «А» за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до положень ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.1368 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 119/2018, наданої на запит суду приватним нотаріусом Чернявським В.В. вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла лише його донька [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду від 26.12.2012 року по справі №0814/9226/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] затверджено розрахунок часток будинку [ADDRESS] та визнано право власності за [PERSON] на 7/10 частин житлового будинку. (а.с. 12-34) Так, за адресою [ADDRESS] знаходилось домоволодіння, яке складалось з житлового будинку літ. «А» та житлового будинку літ. «Б», яке належало в наступних частках: 12/25 частин [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на домоволодіння, виданого Запорізьким МЖУ 09.03.1998 року; 19/100 частин [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 2-ю Запорізькою державною нотаріальною конторою 13.05.1998 року, р№2-1287; 33/100 частин [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 06.10.2008 року, р№ 3968. Згідно рішення Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя від 17.01.2011 року №80 [PERSON] дозволено вивести житловий будинок літ. «Б» із складу домоволодіння по [ADDRESS] в самостійний житловий будинок з поштовою адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з рішенням Ленінської райдержадміністрації, житловий будинок літ. «А» необхідно було довести до одиниці та провести перерахунок ідеальних часток житлового будинку літ. «А» за позивачкою та спадкодавцем. Згідно з Висновком про розрахунок часток, який був виконаний 28.05.2012 року ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації позивачці [PERSON] в житловому будинку літ. «А» та господарських спорудах належать приміщення, які складають 7/10 частин житлового будинку, а [PERSON] 3/10 частин. На підставі цього Висновку БТІ підготувало проект Розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, однак, вищезазначене розпорядження отримано та реєстрація права згідно часток не була проведена при житті [PERSON] . Згідно з висновком про розрахунок часток, який був виконаний 28.05.2012 року ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації [PERSON] в житловому будинку літ. «А» та в господарських спорудах належать наступні приміщення та споруди: в житловому будинку літ. «А» коридор 2-1 пл. 2,8 кв.м., кімната 2-2 пл. 22,2 кв.м., кімната 2-3 пл. 14,3 кв.м., санвузел 2-4 пл. 3,8 кв.м. загальною площею 43,1 кв.м. вартістю 25277 грн, 1/2 частина водопроводу №2, 1/2 частина зливної ями №5, паркан №15, ворота №16, хвіртка №18, паркан № [NUMBER] , паркан № [NUMBER] , що складає 3/10 частин житлового будинку літ. «А». Перерахунок часток в праві спільної сумісної власності, виконаний 28.05.2012 року ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації був затверджений рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2012 року по справі №0814/9226/2012 року, тому в цій частині доказу не вимагає. (а.с. 12-14) Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Позивачкою [PERSON] право власності на належні їй 7/10 частин житлового будинку літ. «А» та господарських споруд за адресою [ADDRESS] було оформлено та зареєстровано на підставі рішення Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 26.12.2012 року по справі №0814/9226/2012, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98371157 від 25.09.2017 року. (а.с. 15) В той же час спадкодавець [PERSON] право власності на 3/10 частин житлового будинку літ. «А» не оформив та не зареєстрував при житті, в зв`язку з чим нотаріусом Чернявським В.В. була винесена постанова про відмову в вчиненні нотаріальних дій. (а.с. 8) Згідно зі ст.\~68\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, у встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чернявського В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 21.01.2019 року нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлючих документів на спадкове майно спадкоємцем не було надано. (а.с.8) Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/10 частки спірного будинку, порушує право позивачки на спадкування. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім`я спадкодавця перешкоджає реалізації спадкових прав позивачці, а у позасудовому порядку вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті батька з огляду на наявність відмови нотаріуса, тому заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved