Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народження, яка перебуває на її утриманні. Шлюб між сторонами не розірваний. З квітня 2014 року та по даний час сторони спільно не проживають. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, не цікавиться та не приймає особистої участі у її вихованні, не піклується про стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток дитини та що відповідач має постійний прибуток у вигляді заробітної плати, оскільки працює в Нижньостанівецькому психоневрологічному будинку-інтернаті головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької області державної адміністрації на посаді - вартівника. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів його щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов в повному обсязі. Позивачка суду додатково пояснила, що відповідач не приймає участь в утриманні дитини, в її вихованні, не надає ніякої матеріальної допомоги, не піклується про стан здоров'я доньки, а також що відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітню плату щомісяця і тому спроможний щомісяця сплачувати аліменти на утримання дитини. Оскільки у відповідача мала заробітня плата, тому просять суд стягнути з нього ? частину яка фактично буде дорівнювати ? частині мінімального прожитковому мініму на дитини. Відповідач в судовому засіданні позов про стягнення аліментів визнав а обставини зазначені в позовній заяві не визнав. Додатково суду пояснив, що він визнає свій обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини, що дійсно з 2009 року офіційно працює Нижньостанівецькому психоневрологічному будинку-інтернаті головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької області державної адміністрації на посаді - вартівника, але не в змозі сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, оскільки отримує щомісяця заробітню плату в сумі 1050 гривень, іншого доходу окрім заробіньої плати не має, по можливості дає дитині певні грошові кошти. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно відповідач є батьком [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.07.2010 року. Дитина знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Зеленогайської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 1136 від 03.12.2014 року. Сторони в даний час проживають окремо, дитина на диспансерному обліку в лікарні не перебуває. Відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини на рівні із матір'ю. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини яка проживає з позивачем, тому суд вважає що його твердження є безпідставними. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України одним з способів виконання батьками обов'язків щодо утримання дитини є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач має постійний дохід у виді щомісячної заробітної плати, то відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини має бути визначений у частці від його доходу. Суд враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки яка фактично перебуває на утриманні позивачки, хоча офіційно працює, має постійний дохід, виходячи з принципу справедливості та розумності і обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, суд вважає за можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 1/2 частини всіх його доходів, з врахуванням того що він отримує мінімальну заробітню плату, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що відповідає ч. 2 ст. 182 СК України. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 04.12.2014 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного і

Outcome: approved