Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним укладений сторонами договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], та визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала суду письмову заяву. Представник відповідачки у судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати за її відсутності, позов визнала. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка 12 листопада 2014 р. надала своєму представнику довіреність на укладення договору купівлі-продажу належного їй будинку [ADDRESS] 13 грудня 2014 р. сторони домовились про укладення договору купівлі-продажу зазначеного будинку с господарськими будівлями, представнику відповідачки було сплачено 25000 грн., про що буда оформлена відповідна розписка. 05 лютого 2005 р. сторони отримали від приватного нотаріуса м. Алчевська роз'яснення щодо неможливості нотаріального посвідчення укладеного між сторонами у письмовій формі договору купівлі-продажу. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно ч.3 до ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно наказу МЮУ від 17.06.2014 р. № 953/5, зареєстрованого в МЮУ 17.06.2014 р. за № 640/25417 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян та території проведення антитерористичної операції» тимчасово припинений доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи МЮУ, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, до закінчення антитерористичної операції на сході України на території: Луганська область - м. Алчевськ. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод кожна фізична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше ніж в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Ст.41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивача провести нотаріальне посвідчення договору та реєстрацію належного йому майна є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Тому, виходячи із закладеного у ст.6 ч.1 Конвенції права людини на справедливий і безсторонній суд під час визначення її громадянських прав і обов'язків, суд вважає за необхідне задовольнити позов за відсутності іншого дієвого способу захисту прав позивача. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не порушує нічиїх охоронюваних законом прав та інтересів. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 283 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved