Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, [PERSON] . Після розлучення просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Стягнути на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору та надання правничої допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що 15 липня 2003 року, вона, [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Козятинського районного управління юстиції Вінницької області, по актовому запису № 111. Після реєстрації шлюбу вона прийняла прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від спільного проживання у них народилось троє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що з часом призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вони вже протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, не пов`язані спільним побутом та подружніх відносин не підтримують. Тому подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей. ЇЇ рішення про розлучення є продуманим та виваженим, являється остаточним і примирення між ними не можливе, оскільки всі попередні спроби налагодити сімейне життя ніяких результатів не дали. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій зазначила про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - не будь прав та інтересів. Судом встановлено, що 15 липня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Козятинського районного управління юстиції Вінницької області, по актовому запису № 111. Після реєстрації шлюбу позивачка прийняла прізвище чоловіка - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 10). Від спільного проживання у сторін народилось троє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-9). Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, не пов`язані спільним побутом та подружніх відносин не підтримують. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, інші судові витрати у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved