Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що [PERSON] була власником будинку за адресою: с.Трушівці, вул.Б.Хмельницького, 108 Чигиринського району, який зареєстрований в погосподарській книзі Трушівської сільської ради, але правовстановлюючого документу на нього не було. 03.02.1997 року [PERSON] За життя вона залишила заповіт, посвідчений секретарем Трушівської сільської ради від 31 липня 1993 року і зареєстрований в реєстрі № 29, в якому спадкоємцем майна зазначено її батька [PERSON]. Батько фактично прийняв спадщину, так як проводив ремонт належного померлій будинку, що підтверджується довідкою Трушівської сільської ради. 22.01.2006 року [PERSON] помер. За життя батько заповіту не склав, але вона, як його донька, є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. Після смерті батька вона фактично прийняла спадщину, оскільки утримує домоволодіння в належному стані, обробляє земельну ділянку. Коли вона звернулася до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, то їй було відмовлено в цьому у звязку з тим, що за життя батько, прийнявши спадщину, не оформив її належним чином, а також відсутні правовстановлюючі документи на будинок, а саме: свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] А тому просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишився будинок, який вона заповіла батькові. Батько дуже хворів та помер в 2006 році і не встиг переоформити на себе даний будинок. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, оскільки на день смерті батька їй було 14 років. Разом з батьком вона проживала постійно до дня його смерті. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та про визнання позову повністю. Третя особа [PERSON] пояснила суду, що на дану спадщину вона не претендує і не заперечує, щоб майно перейшло у власність доньки. Вислухавши позивачку, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи (довідка № 259 від 11.03.2015 року, видана Трушівською сільською радою Чигиринського району), [PERSON] мала на праві власності жилий будинок з надвірними спорудами за адресою: с.Трушівці, вул.Б.Хмельницького,108 Чигиринського району, але правовстановлюючі документи на нього оформлені не були. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. 03.02.1997 року власниця домоволодіння померла і після її смерті даний будинок успадкував, згідно до заповіту від 31 липня 1993 року, посвідченого секретарем Трушівської сільської ради Чигиринського району, який не змінено і не скасовано, про що свідчить відповідний напис на заповіті, її племінник [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння вказаним майном, що підтверджується довідкою № 257 від 11.03.2015 року, виданою Трушівською сільською радою Чигиринського району. 22 січня 2006 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть №223148), не переоформивши спадщину у вигляді будинку в нотаріальному порядку. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином, [PERSON] належало спадкове майно у вигляді вище вказаного домоволодіння з дня смерті спадкодавця [PERSON] Також судом встановлено, що [PERSON], прийнявши спадщину, разом з тим не отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, як зазначено в ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Також в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування вказано, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком. Виходячи з цього, право на спадкування даного спадкового майна мають спадкоємці [PERSON] за законом чи за заповітом. Судом встановлено і вбачається з свідоцтва про народження позивачки № 364900, що відповідно до ст.1261 ЦК України вона є спадкоємицею першої черги за законом зазначеного спадкового майна. Також, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з довідки № 906 від 12.03.2015 року, виданої комунальним підприємством Соснівська служба утримання будинків Черкаської міської ради, дільниця №2, позивачка проживала зі спадкодавцем до дня смерті останнього. Більше того, судячи зі свідоцтва про народження позивачки № 364900, їй на день смерті батька було близько 14 років, тобто вона була неповнолітньою. А у відповідності до ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Судом встановлено і підтверджується відомостями Чигиринської державної нотаріальної контори № 213/02-16 від 24.03.2015 року, що спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлої 03.02.1997 року [PERSON], не зверталися, спадкові справи не відкривалися. Також, згідно до відомостей Чигиринської державної нотаріальної контори № 212/02-16 від 24.03.2015 року, що спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлого 22.01.2006 року [PERSON], не зверталися, спадкові справи не відкривалися. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим визнати за позивачкою право власності на вище вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та,

Outcome: approved