Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], земельної ділянки під будинком площею 0,5982 га та земельної ділянки площею 4,39 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Сторчівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. За твердженням позивачки, з метою оформлення спадщини вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її батька. Приватним нотаріусом Новомиколаївського нотаріального округу Запорізької області була заведена спадкова справа. Як зазначено в позові, земельну ділянку площею 0,5982 га позивачка успадкувала в нотаріальному порядку. В ході вивчення решти правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус повідомив позивачці, що вона не зможе оформити спадщину на вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку площею 4,39 га, оскільки її батько [PERSON] не мав правовстановлюючого документу на житловий будинок, а державний акт на право власності на земельну ділянку ним був втрачений. 27 серпня 2013 року нотаріус видав позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В позові також зазначено, що рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2013 року за позивачкою було визнано право власності на земельну ділянку площею 4,39 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Сторчівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, а в задоволенні позову стосовно визнання права власності на спірний житловий будинок було відмовлено. В позові позивачка також зазначила, що після смерті батька, вона продовжує добросовісно та безперервно володіти та відкрито користуватися вищезазначеними житловим будинком та земельної ділянкою, доглядати за будинком та утримувати його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. В позові позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] за набувальною давністю. Представник відповідача Денисенко А.В. позов не визнав та пояснив суду, що Сторчівська сільська рада Новомиколаївського району Запорізької області до цієї справи не має ніякого відношення, оскільки її вини в тому, що батько позивачки за життя не оформив право власності на спірний житловий будинок не має. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, а також ретельно дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Позивачка [PERSON] з 12 листопада 1980 року зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. Батько позивачки - [PERSON] до дня своєї смерті ([INFO] року) був зареєстрований та проживав по [ADDRESS]. Згідно довідки Новомиколаївського БТІ Запорізької області №1 від 09 січня 2014 року житловий будинок, розташований по [ADDRESS], ні за ким не зареєстрований. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2013 року позивачці у задоволенні позову про визнання права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом було відмовлено в зв'язку з тим, що він не був предметом спадкування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачка жодного доказу на підтвердження обставин, що вона добровільно заволоділа зареєстрованим у встановленому законом порядку чужим житловим будинком, розташованим по [ADDRESS], і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом десяти років, суду не надала, а тому правових підстав для визнання за нею права власності на вищезазначений житловий будинок за набувальною давністю не має. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за необхідне позивачці у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed