Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею, дитина влаштована за місцем проживання, відвідує дошкільний заклад. Відповідач перебуває за межами України, аліменти сплачувати відмовляється, не дає згоди на виїзд дитини за кордон, для відпочинку, тому просить визначити місце проживання дитини, з нею. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених у заяві, просив його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини. Дитина на даний час проживає з матір`ю, проти чого відповідач не заперечує, просив в позові відмовити. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву просить суд розглядати справу у його відсутності. Підтримує висновок органу опіки та піклування. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що її син зараз знаходиться за кордоном, проте жодних заперечень щодо проживання дитини з марір`ю не має, тому просить в позові відмовити. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, третю особу, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 17.02.2015 року між сторонами зареєстровано шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/3886/17 від 07.06.2017 року розірвано. В даному шлюбі народилася дитина, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Після припинення відносин сторін дитина залишилася проживати з позивачкою, за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 2062 від 05.03.2019 року, виданою ПП «Загребелля», та актом перевірки паспортного режиму по [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1,2 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо. Згідно висновку органу опіки та піклування № 272 від 01.04.2020 року, вбачається, що орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Із довідки № 138 від 02.08.2019 року, виданої Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 16, вбачається, що позивачка [PERSON] в даний час працює у Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 16 ім.В.Левицького Тернопільської міської ради Тернопільської області на посаді соціального педагога з 19.02.2019 року і по даний час. Згідно довідки № 56 від 05.08.2019 року, виданої Тернопільським дошкільним навчальним закладом № 19, вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує Тернопільський дошкільний навчальний закладом № 19 Тернопільської міської ради. Батько, [PERSON] , жодного разу не приходив у садок, та не цікався сином. Враховуючи те, що умови проживання позивачки є належними для проживання дитини, та те, що судом не встановлено, що позивачка зловживає спиртиними напоями чи наркотичними засобами, чи веде аморальний спосіб життя, то суд, вважає, що відсутні виняткові обставини, коли малолітні діти можуть бути розлучені зі своєю матір`ю. Посилання представника відповідача на те, що дитина на даний час проживає з матір`ю і відповідач проти цього не заперечує, а тому відсутній спір і позов до задоволення не підлягає, судом оцінюється критично. Проживання дитини із позивачкою, саме по собі не є підставою для визнання позову таким, що до задоволення не підлягає, оскільки такий факт не позбавляє права позивача вимагати визначення місця проживання дитини в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню та необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини разом з її матір`ю. Крім того, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved