Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позов в якому просить суд, зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у праві користування житловим будинком, що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. В.Дальник, провулок Котовського, 5, висилити відповідача із належного її на праві власності житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. В.Дальник, провулок Котовського, 5 та стягнути з нього моральну шкоду в сумі 7000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка 28.05.2001 року розвівала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖД №099152, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Біляївського управління юстиції Одеської області, актовий запис №119. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №118759, актовий запис №30. Сторони проживали окремо майже 13 років, але згодом почали проживати разом у будинку який на праві власності належить [PERSON]Л, що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. В.Дальник, провулок Котовського, 5. Однак невдовзі відповідач почав безпідставно вчиняти сварки, бити позивачку та їх доньку. На прохання позивачки висилися з її житла, відповідач не реагував, тому вона була змушена звертатися із заявою до дільничого відділення міліції. Позивачка у судове засідання не зявилися, але на адресу суду надіслала заяву в якої на позовних вимогах наполягає та просить слухати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, а тому за згодою позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 28.05.2001 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖД № 099152, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського управління юстиції Одеської області, актовий запис №30. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №118759, актовий запис № 30. 18.11.2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. В.Дальник, 1-ий провулок Котовського,5, що підтверджується договором дарування від 18.11.2004 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], зареєстрованому, 25.11.2004 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно під №6129. Також право власності підтверджуються свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 07.07.2008 року №62, виданого [PERSON]Дальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, зареєстрованого 30.07.2008 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості Сторони проживали окремо майже 13 років, але згодом почали проживати разом у будинку який на праві власності належить [PERSON]Л, що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. В.Дальник, провулок Котовського, 5. Однак невдовзі відповідач почав безпідставно вчиняти сварки, бити позивачку та їх доньку. [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів, про що свідчить висновки № ЖЄО №5588 від 18.07.2015р., ЖЄО №316 від 18.01.2015р., ЖЄО №5457 від 15.07.2015р. Для запобігання конфліктів позивачка, змушена звертатися до знайомих, родичів, сусідів, де переночувати. Перебування [PERSON] у житловому будинку, належному позивачці, перешкоджає у здійсненні нею свого права власності. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в України має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки в частині виселення відповідача. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, обов*язковому з*ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв*язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повінен з*ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, з чого виходить позивач при оцінці заподіяної йому шкоди. Однак, позивачкою до суду не було надано доказів спричинення їй моральної шкоди. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: partial