Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обгрунтування вимог позивачка посилалася на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON] , 2017 року народження, батьком якої є відповідач. Батько дитини добровільно допомоги на утримання не надає, крім того на даний час вона не працює доглядаючи за дитиною, таким чином, потребує допомоги на своє утримання, та просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 2 000,00 грн. Розмір допомоги на своє утримання (аліменти) визначила в розмірі 1 300,00 грн., щомісяця до досяґгнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої просила розглянути справу у її відсутність (а.с.43). Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.40), надав заяву, відповідно до якої просив відкласти розгляд справи, посилаючись на встановлення карантину на території України (а.с.41), відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності учасників справи, про що не заперечувала позивачка. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.05.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Подружжя спільно не проживають. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно допомоги на утримання доньки не надає. У зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, позивачка не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі Статтею 182 СК України визначено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не приймає до уваги заяву відповідача про відкладення розгляду справи, в зв`язку з встановленням на території України карантину, яка подана повторно, з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91) (надалі - Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до Постанови КМ України від 22 липня 2020 р. № 641 (надалі Постанови), установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 р., на території Одеської області карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Відповідно до п. 2 вказаної Постанови, залежно від епідемічної ситуації в регіоні або окремих адміністративно-територіальних одиницях регіону встановлюється «зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19. В регіоні, щодо якого відсутнє рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій про встановлення рівня епідемічної небезпеки, застосовуються протиепідемічні заходи, передбачені для «зеленого» рівня епідемічної небезпеки. Оскільки щодо м. Одеси та Одеської області відсутнє рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій про встановлення рівня епідемічної небезпеки, отже в м. Одесі застосовуються протиепідемічні заходи, передбачені для «зеленого» рівня епідемічної небезпеки. Відповідно до пп.1 п. 11 Постанови, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється проведення масових (культурних, спортивних, розважальних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів за участю більше однієї особи на 5 кв. метрів площі будівлі. Організатор заходу є відповідальним за дотримання між учасниками фізичної дистанції не менше ніж 1,5 метра у разі проведення заходу із розміщенням учасників стоячи. Отже, ухвалюючи рішення, суд виходить із найвищих інтересів дитини, що передбачено Конвенцією. Також, приміщення зали суду, в якому мав відбутися розгляд справи за участю позивачки та відповідача, відповідає вимогам щодо кількості осіб та площі (зала судового засідання дозволяє одночасно перебувати в ній до 6 осіб), є можливість утримувати фізичну дистанцію в 1,5 метра. З таких підстав, суд вважає, що неявка відповідача відбулася без поважних причин, відзив на позов не надходив. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved