Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Пат «Акціонерний банк «Південний» про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, посилаючись на те, що 01 листопада 2005 року між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний банк «Південний» було укладено кредитний договір №В282, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позивачці кредит у сумі 17 000,00 доларів США, строком погашення до 29.10.2015 року. На протязі часу, до кредитного договору вносились зміни до додаткових умов, з урахуванням яких банк зобов'язався надати кредит у сумі 41 000,00 доларів США з остаточною сумою погашення не пізніше 29.10.2015 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору №В 282 та усіх додаткових умов між сторонами був укладений договір іпотеки, згідно з яким позивачка передає в іпотеку житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка вказує, що 05.12.2013 року до житлового будинку почали приходити фізичні особи, стосовно купівлі житлового будинку. Чоловік позивачки знайшов об'яву про продаж їхнього житлового будинку. В телефонній розмові було підтверджено, що банк намагається продати її житловий будинок. З'ясувавши усі обставини, позивачка отримала серцевий напад, що спричинив до гіпертонічного кризу. Внаслідок продажу її житлового будинку, позивачка перенесла душевний біль, пережила емоційний стрес, що призвело до моральних та душевних страждань. Підсумовуючи вищевикладене, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом про відшкодування моральної шкоди, внаслідок неправомірних дій відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні, вважав його безпідставним та необґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за необхідне позов [PERSON] залишити без задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 2005 року між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний банк «Південний» був укладений кредитний договір № В282, відповідно до умов якого банк надає [PERSON], кредит у сумі 17 000 доларів США. До вказаного кредитного договору вносились зміни, з урахуванням яких Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 41 000,00 доларів США, а [PERSON], зобов'язалась повернути кредит не пізніше 29 жовтня 2015 року, згідно з графіком платежів та сплатою процентів в розмірі 12%. Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши кредит у сумі 41 000,00 доларів США. В забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами було укладено 01.11.2005 року договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] (зареєстрований в реєстрі за № 5063), та предметом якого виступає нерухоме майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до п. 3.3.4 Кредитного договору , Банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів за ним, комісій протягом 60 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту, а вразі невиконання вимоги банку, звернути стягнення на предмет іпотеки та/або звернутися до суду. 26 серпня 2013 року відповідачем було відправлено кур'єрською поштою вимогу про усунення порушень основного зобов'язання, з повідомлення позивача про дострокове погашення кредиту, оскільки [PERSON] було порушено графік сплати кредиту. Також Банк повідомив позивачку про те, що у разі не виконання [PERSON] умов дострокового погашення, відповідачем буде ініційована процедура звернення стягнення на предмет іпотеки житлового будинку [ADDRESS]. 20 вересня 2013 позивачкою дана вимога була отримана та у шести десятиденний строк не була виконана. Згідно з п. 18.5.2 договору іпотеки, іпотеко держатель має право звернути стягнення на майно, незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором, зокрема, у випадках порушення іпотекодавцем якого-небудь із зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору. Відповідно до п.28 Договору іпотеки від 01.11.2005 року, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотеко держателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом, зокрема продажу предмету іпотеки будь - якій особі та будь - яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі - продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотеко держателю право укласти такий договір за ціною погодженою сторонами у цьому договорі та на умовах, визначених на власний розсуд іпотеко держателя, і здійснити все необхідні від імені іпотекодавця. Згідно з додатковим договором від 17.07.2008 року до договору іпотеки від 01.11.2005 року, сторони дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки - житлового будинку [ADDRESS] складає 48 821,65 доларів США, що в еквіваленті складає 236 760,59 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В рахунок вказаних вище обставин, в абзаці 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № X (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, в п. 9 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже нормами діючого законодавства визначено, що слід розуміти під моральною шкодою, та підстави для її відшкодування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позивачкою не було надано жодного доказу заподіяння їй моральної шкоди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed