Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 03 березня 1995 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Актовий запис №13. В шлюбі у них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. 22.07.2014 року рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області шлюб між нею та відповідачем в даній справі розірваний. Справа №145/1167/14-ц. Син проживає з нею в квартирі її батька і перебуває на її утриманні. Відповідач в утриманні [PERSON] не допомагає. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням допомогти в утриманні їх сина, але добровільно відповідач надавати кошти для утримання дитини відмовляється. Сергій росте, навчається, ходить на додаткові заняття з англійської мови та математики, дорожчають продукти харчування та речі першої необхідності у зв'язку з чим їй самій важко забезпечити належний рівень проживання їх сина. Вона не працює та проживає з [PERSON] за рахунок її тимчасових заробітків. Її доходу не достатньо, щоб забезпечити в повній мірі матеріальну потребу їх сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач працездатний, працює на будівництві та отримує велику заробітну плату, інших утриманців не має. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, має нерегулярний мінливий дохід, згідно ст. 184 СК України повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Такий розмір аліментів надасть їй можливість створити сприятливі умови для проживання та розвитку їх сина. Дана сума, на її думку, суттєво не погіршить матеріального становища відповідача. Просить стягувати із [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 2000 гривень щомісяця на утримання сина [PERSON] 11 лютого [INFO], до досягнення ним повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць просить допустити до негайного виконання. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що син навчається в 10 класі і в неї великі витрати на його утримання, а довести великі доходи відповідача вона не може, оскільки він працює неофіційно. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.11\~ЗУ \~« Про\~охорону дитинства»\~України та\~ст.\~141\~СК України,\~ батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення\~ ними\~повноліття є обовязком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджуються свідоцтвом про народження серії 1- АМ № 182048 від 26.02.2003 року (а.с. 6). Син проживає з позивачкою в квартирі її батька і перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сім'ї №5875, виданою КП «Гніваньводопостач» 24.10.2018 року (а.с. 9) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с. 10). Сама позивачка не в змозі забезпечити належні умови проживання й виховання сина, його нормальний розвиток. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» починаючи з 1 січня 2019 р. становить 2027 грн. Відповідач молодого віку, працездатний, інших утриманців не має, однак доказів можливості сплачувати аліменти відповідно до суми позову, суду не надано. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved