Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON],18.05.2009р.н., та [PERSON],18.05.2009р.н., в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду та до досягнення доньками повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2007року. Від шлюбу мають дочок [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 17.03.2015р. шлюб між ними розірвано. Діти проживають з нею, позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, створив нову сімю, інших дітей він немає, аліменти нікому не сплачує, є працездатним, має систематичний заробіток,працює директором ПП «Агро Денко» в м.Олександрія, тому має можливість сплачувати аліменти. Після розірвання шлюбу між ними з відповідачем виникли непорозуміння з питань його участі в утриманні дітей, їм не вдається досягти згоди щодо розміру та систематичності матеріальної допомоги, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просить його задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач позов визнав, погодився на стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від його доходу (заробітку). Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 23.06.2007року. Від шлюбу мають дочок [PERSON],18.05.2009р.н., та [PERSON],18.05.2009р.н. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 17.03.2015р. шлюб між ними розірвано. Діти проживають з позивачкою. Відповідач проживає окремо, має на утриманні прийомну дитину, отримує соціальну допомогу для її утримання, аліменти іншим особам не сплачує, є працездатним, працює директором ПП «Агро Денко», тому має можливість сплачувати аліменти. Відповідач пояснив, що добровільно надавав допомогу на утримання дочок, але з 22.04.2016 р. перестав надавати, оскільки вважає, що позивачка буде витрачати їх не за призначенням. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розяснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом . Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів.; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що з відповідача можливо стягнути аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до суду до досягнення доньками повноліття. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23постанови Пленуму Верховного Суду України розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір стягується з відповідача на користь держави . На підставі викладеного та

Outcome: approved