overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що вона зареєстрована та постійно проживає в [ADDRESS], а відповідачі є її дітьми. Вказувала, що [INFO] року помер її чоловік, а відповідачів - батько, [PERSON] 13 червня 2014 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, який находиться в товаристві індивідуальних гаражів [ADDRESS]. Крім того вказувала, що від її дітей є заяви про відмову їх від належної їм частки спадкового майна на її користь. Вона надала нотаріусу як єдиний спадкоємець свідоцтво про право власності на нерухоме майно, однак нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину у зв»язку з тим, що вона не надала жодного документа, що підтверджує державну реєстрацію права власності на вказаний гараж за померлим [PERSON] Ії чоловік як власник цього гаража за життя не встиг провести державну реєстрацію цього гаража, а тому їй необхідно в судовому порядку визнати за собою як спадкоємцем І черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON] право власності на даний гараж. Просила визнати за нею право власності на гараж в товаристві індивідуальних гаражів [ADDRESS], загальною площею 50,30 кв.м., вартістю 49 873 грн. В судове засідання сторони не з»явилися, подавши до суду заяви про підтримання позову позивачкою та про визнання відповідачами даного позову. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали і мають місце обставини, вказані позивачкою у позовній заяві, які стверджені копіями паспорту позивачки, постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, витягу з рішення Чернівецького міськвиконкому від 23 жовтня 2012 року №690/21, витягу на нерухоме майно, інвентаризаційної справи на гараж, витягу про реєстрацію спадковому реєстрі, свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, висновку про оцінку гаражу - 49 873 грн. Проаналізувавши вищевказані докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що вона народилася в м.Чернівці [INFO] від шлюбу [PERSON] та [PERSON] Вказувала, що її мати - [PERSON], померла [INFO], батько - [PERSON] помер [INFO], а бабка по материнській лінії - [PERSON] померла [INFO]. Вказувала, що після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 ідеальної частки квартири та легкового автомобіля, а після смерті бабки - [PERSON], відкрилася також спадщина, яка складається з 1/3 ідеальної частки квартири [ADDRESS]. Крім цього вказано, що на момент відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцями в належній всім їм квартирі, інших спадкоємців у батька та баби немає, а тому вона є особою, яка фактично прийняла спадщину після смерті обох спадкодавців. Посилаючись на вимоги ст.ст. 1261, 1266, 1268 ЦК України просила визнати за нею право власності на кв.[ADDRESS], загальною площею 65,10 кв.м., та на легковий автомобіль марки «ВАЗ 21051», реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши при цьому, що інших спадкоємців немає, а рішення суду по цій справі їй потрібне для оформлення права власності на спадкове майно. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подавши до суд заяву про розгляд справи без його участі та про прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали і мають місце обставини, вказані позивачкою у позовній заяві, яку стверджені копіями паспорту позивачки, довідки з місця її проживання, свідоцтва про її народження, свідоцтва про народження її бабки, свідоцтв про смерть її батьків та її бабки, свідоцтв про право власності від 29 жовтня 2004 року з якого вбачається, що [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Проаналізувавши вищевказані докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що вона перебуває в шлюбі з 01 серпня 1999 року. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO]. Зазначала, що вони не проживають однією сім»єю близько одного року. Батько дитини проживає за місцем реєстрації в м.Чернівці по вул.Жасмінній, а дитина проживає разом з нею. Батько дитини участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її життям, навчанням та розвитком, аліментів на утримання дитини не надає. Вказувала, що відповідач має невизначений та мінливий дохід, а тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши при цьому, що саме така сума необхідна для забезпечення дитині необхідного харчування та розвитку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, при цьому пояснив, що кожного місяця він регулярно сплачує по 500 грн., перед школою він дитині купив весь необхідний одяг, купує продукти. На даний час він офіційно працює, однак не стані платити аліменти в просимому позивачкою розмірі, оскільки це буде перевищувати половину його щомісячного доходу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно із ст. 182 ч.1 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до часткового задоволення. При цьому враховується матеріальний стан позивачки та матеріальний стан відповідача, , позицію з приводу позовних вимог з боку відповідача, те що він офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, та обставини і відносини, які склалися між сторонами стосовно утримання та виховання неповнолітньої дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на утримання якої позивачка бажає отримувати аліменти, не відмовляється від сплати аліментів за рішенням суду, дитина проживає разом з позивачкою. Вказані обставини стверджені копіями свідоцтва про одруження сторін І-МИ №018112, свідоцтва про народження дитини, довідки ПП «Санітарія». Крім цього, суд вважає за потрібне відмітити, що добровільне надання грошових коштів відповідачем для утримання дитини не позбавляє позивачку права звернення до суду з даним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2003 року по 21 червня 2011 року. Шлюб розірваний Шевченківським райсудом м.Чернівці. Від даного шлюбу є малолітня дитина донька [PERSON], [INFO], яка є інвалідом і потребує постійного догляду та лікування. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Натомість відповідач виїхав закордон, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним та духовним, моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги наразі не надає, хоча є судове рішення про стягнення з нього аліментів. Крім цього вказувала, що зважаючи на інвалідність дитини вона має намір хоча б раз на рік оздоровлювати її за кордоном з метою поліпшення її здоров»я. Відповідачем 16 березня 2009 року було надано згоду на тимчасовий виїзд їй з дочкою за кордон, проте наразі я зв»язку з батьком дитини не маю, а виникає потреба в оздоровленні дитини, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Посилаючись на вимоги ст.ст. 6, 150, 155, 141 СК України, ст. 16 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України», п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, п.п.17, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документу дитини, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків може бути оформлений на підставі рішення суду. Просила надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] до досягнення [PERSON] повноліття та надати дозвіл [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для виїзду малолітьоної дитини [PERSON], [INFO], за межі України до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснила, що дане рішення суду потрібне виключно для того, щоб лікувати дитину, інваліда дитинства, за кордоном. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча судом приймалися міри для належного його повідомлення про час та місце розгляду справи, що видно з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу без його участі відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали та мають місце обставини, вказані позивачкою в позовній заяві, що стверджено копіями паспорта позивачки, рішення Шевченківського райсуду м.Чернівці від 21 червня 2011 року, свідоцтва про народження дитини, пенсійного посвідчення №664754. Враховуючи обставини даної справи суд вважає, що позитивним рішенням по справі будуть захищені інтереси малолітньої дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з 1996 по 2000 роки вона з відповідачем перебувала в шлюбі і в 1997 році у них народився син, який на даний час є студентом 3 курсу юридичного факультету ЧНУ ім..[PERSON] контрактної форми навчання (договір №09-223 на платне навчання 11\~500 грн.; контракт №16 на військову підготовку 7\~800 грн.). Вказувала, що син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Аліменти відповідач сплачує лише з пенсії у розмірі по 599 грн. Іншої допомоги син ніколи не отримував, а тому просила вирішити питання про продовження сплати аліментів відповідачем з усіх видів його доходів у розмірі 25% до закінчення навчання сина (липень 2017 року). В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, подавши до суду заяву про визнання позову в повному об»ємі та розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши заяву відповідача, письмові докази, суд вваажє, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до вимог статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки повинні утримувати їх до досягення 23 років за умови, що вони мають можливість надавати таку допомогу, а відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, у твердій грошовій чи у сумі або частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Крім цього при визначенні суми матеріальної допомоги має бути врахована вартість навчання, вартість підручників, проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Якщо дочка, син навчаються на денному відділенні - аліменти можуть бути присуджені їм щомісячно, але без врахування часу канікул, оскільки право на утримання не від»ємно пов»язане з навчанням. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] [INFO], який є сином сторін, навчається у ЧНУ ім..[PERSON] на юридичному факультеті, що стверджено довідкою університету, копіями паспорту [PERSON], контакту №16 від 29 серпня 2014 року, довідки Медичного університету про доходи позивачки. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача, судом враховується також те, що син сторін не отримує стипендію, матеріальне становище сторін. За таких обставин суд вважає, що є правомірним прохання позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання повнолітньої дитини по 1/4 частині з усіх видів його доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з 1998 року вона проживала та доглядала свого дядька [PERSON] в житловому будинку в [ADDRESS]. Даний будинок є спільною частковою власністю і їй належить 95/100 цього будинку на підставі Ленінського райсуду м.Чернівці від 12 березня 1998 року та договору дарування частини житлового будинку від 24 лютого 2009 року та угоди про порядок користування окремими приміщеннями в будинку від 13 вересня 1999 року, а [PERSON] належало 5/100 частин на підставі цього ж рішення суду. Вказувала, що [INFO] року [PERSON] помер. [INFO] року була заведена спадкова справа, але свідоцтва про право на спадщину до сьогоднішнього дня ніхто не отримував, а тому цей об»єкт нерухомості й далі зареєстрований за померлим. Також вказувала, що відповідачка не проживала та не вела спільного господарства з [PERSON], а вона з 1998 року доглядала, лікувала його та поховала за власні кошти. Вона продовжує проживати в цьому будинку більше 10 років, постійно сплачує комунальні послуги, робить поточний ремонт. Просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 5/100 житлового будинку, загальна площа 180,60 кв.м., житлова - 110,50 кв.м. в [ADDRESS], що раніше належала померлому [PERSON], який помер [INFO] року. В судове засідання сторони не з»явилися. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням про проведення судового засідання без її участі та про те, що вона не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоча судом належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що видно з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, та оголошення в газеті «Буковина» від 26 червня 2015 року, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу без її участі відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши заяву позивачки, письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали та мають місце обставини, вказані позивачем в позовній заяві, що стверджено копіями паспорта позивачки, довідок КЖРЕпу №6 м.Чернівці, свідоцтва про смерть [PERSON], рішення Ленінського суду м.Чернівці від 12 березня 1998 року, договору дарування частини житлового будинку, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, поповерхового плану будинку, експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку. Відповідно до вимог ст. 344 ч.1 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, або рухомим майном протягом 5 років, набуває права власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України. Крім того, позитивне вирішення питання, яке є предметом та змістом даного позову, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів, що є однією з правових підстав, які свідчать про обґрунтованість позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з 30 травня 1980 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] який помер 20 травня 2014 року. За життя 23 березня 2006 року чоловік отримав свідоцтво про право власності на квартиру №60 в буд.№92Д по пр..Незалежності в м.Чернівці. Вказувала, що після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріуса для реєстрації спадкової справи. Нею було надано нотаріусу копію свідоцтва про право власності на житло, однак після отримання витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо цієї квартири відсутні. Посилаючись на вимоги ст.ст. 1216, 1218, 1258, 1261 ЦК України, вказувала, що [PERSON], хоча і був власником квартири, однак за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на житло та отримати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на двокімнатну квартиру №60 в буд.№92Д,по пр..Незалежності в м.Чернівці, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши при цьому, що рішення суду по цій справі їй потрібне для оформлення права власності на спадкове майно. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, погодившись при цьому з доводами викладеними позивачкою в позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали і мають місце обставини, вказані позивачкою у позовній заяві, які стверджені копіями витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №27583709 від 2 жовтня 2014 року, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №38445872 від 23 вересня 2014 року, технічного паспорту на квартиру по пр..Незалежності, 92Д/60 в м.Чернівці, свідоцтва про право власності від 23 березня 2006 року про те, що кв.№60 в буд.№92Д по пр..Незалежності в м.Чернівці належить на праві приватної власності [PERSON], паспорту позивачки, свідоцтва про смерть [PERSON] Проаналізувавши вищевказані докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 01 жовтня 2011 року. Від шлюбу є неповнолітній син крючков Костянтин , [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, останній рік їх спільного шлюбу сімейні відносини між ними поступово погіршувалися , що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Підставою для розірвання шлюбу є несумісність характерів та нездоланні протиріччя між ними, що призводить до постійних конфліктів, різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, тощо. Крім того вказувала, що на даний час між ним втрачено почуття взаєморозуміння, взаємоповаги та любові. Зазначала, що їх шлюб набув формального характеру, їх сім»я фактично припинила своє існування, збереження або поновлення шлюбних відносин вже не можливе, надання строку на примирення вважала недоцільним, а тому просила його розірвати. В судовому засіданні, позивачка позов підтримала, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, пояснила, що вони з чоловіком не проживають спільно вже більше 6-ти місяців. Просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, судом були прийняті всі міри по належному його повідомленню про що свідчить підпис на розписці про вручення судової повістки. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, що не суперечить положенням ст.. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспортів сторін, свідоцтва про зміну імені відповідача, свідоцтво про народження дитини, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки з лютого 2014 року, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 01 листопада 2012 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказувала те, що у відповідача неврівноважений характер, між ними постійно виникають непорозуміння, суперечки. Вона не отримує моральної та матеріальної підтримки з його боку. Між ними відсутнє будь-яке розуміння по сімейних питаннях. З березня 2014 року вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Крім того, вказувала, що відповідач не виконує свій батьківський обов»язок з утримання доньки і не надає матеріальної допомоги. Відповідач є здоровою, працездатною, матеріально забезпеченою людиною і їй відомо, що він не офіційно надає послуги електрика і щомісячно отримує по 2 500-3 000 грн. Посилаючись на вимоги ст.. 79, 80. 84, 105, 110, 180, 185, 150, 184 СК України просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, та на її користь у розмірі по 200 грн. щомісячно до досягнення донькою 3 років, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім цього пояснила, що останній раз вона розмовляла з відповідачем з приводу даного позову напередодні і той відмовився з»явитися в суд і казав, що йому все рівно яке рішення прийме суд по даному позову. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що можна розглянути дану справу без його участі відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши свідоцтво про одруження, з якого вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію свідоцтва про народження дитини, з якого вбачається, що відповідач є її батьком, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків з березня 2014 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на примирення позивачка не згодна, а відповідач від явки в судове засідання відмовився, що свідчить про його байдуже ставлення до питання збереження сім»ї. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім цього, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі по 800 грн. щомісяця, та на утримання позивачки по 200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною 3 річного віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved