Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом в якому вказала, що від шлюбу з відповідачем, укладеного 11 серпня 2001 року, та зареєстрованого Володимирівською сільською радою Якимівського району Запорізької області мають неповнолітнього сина [PERSON] . [INFO] . З 2006 року позивач разом однією родиною з відповідачем не проживають. Спільного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. На теперішній час позивачем створено іншу родину. Спільний з відповідачем син з моменту припинення сімейних відносин проживає з позивачем. Дитина перебуває на повному утриманні та забезпеченні позивача. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги своїй дитині. За рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 26 березня 2007 року № 2-378\\2007 з відповідача постановлено стягувати аліменти в розмірі 217 грн. та не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, однак відповідач рішення суду не виконує. У провадженні Генічеського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, за місцем проживання відповідача перебуває на виконанні вищевказаний виконавчий лист про стягнення аліментів. Заборгованість відповідача по аліментам складає 40787грн. 42 коп.. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання своєї дитини. За розрахунками позивачки за період з листопада 2018 року по 14 серпня 2019 року сума неустойки складає 12272,52 грн. В зв`язку з чим, просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] за період з листопада 2015 року 14 серпня 2019 року у сумі 83093,59 грн. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про місце, час проведення судового засідання, про причини не явки суд не повідомив. Зважаючи на одночасне існування умов передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 26 березня 2007 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 217 грн, щомісячно, починаючи з 14 березня 2007 року та до 24 квітня 2020 року. На даний час рішення суду перебуває на виконанні в Генічеському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконує. Згідно розрахунку державного виконавця Якимівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 16 травня 2017 року заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам, станом на 01 травня 2017 року становила 26148,50 грн. Згідно розрахунку державного виконавця Якимівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 01 листопада 2018 року заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам на 01 листопада 2018 року становила 31661,92 грн. Згідно розрахунку державного виконавця Генічеського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 31 липня 2019 року заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам станом на 31 липня 2019 року становить 40787,42 грн. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1 ст.196СКУкраїни у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам саме з вини відповідача. Так, судом встановлено, що на протязі тривалого часу відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, що призвело до виникнення заборгованості. При цьому, суд вважає, що вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача [PERSON] , оскільки останній, достовірно знаючи про обов`язок утримання неповнолітньої дитини та відповідні судові рішення, не сплачував аліменти в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України суду не надав, в судове засідання взагалі не прибув і позовні вимоги не спростував. Суд погоджується з розрахунком суми неустойки зазначеною позивачкою в позові, яка складає за період з листопада 2015 року по 14 серпня 2019 року 83093 грн. 59 коп., який відповідає висновкам , викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц. Таким чином, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) відповідно до вимог ст.196 СК України, максимальний розмір якої визначений нею, не більше 100 відсотків заборгованості, тобто в розмірі 40787,42 грн. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1762,00грн.

Outcome: partial