Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 26.11.2003 року померла її мати [PERSON]. Після смерті відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку (пай) площею 2,86 га в межах фактичного користування, яка перебуває у колективній власності КПС «Нижньодніпровський»-Підгор на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. У встановленому порядку вона прийняла спадщину, однак позбавлена можливості оформити право на неї через відсутність документів на земельну ділянку та відсутність документів, що підтверджують ступінь її споріднення із спадкодавцем. Представник позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивачка [PERSON] відповідно до ст.1268 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 26.11.2003 року (свідоцтво про смерть серії 1-КИ №536011, видане 26.11.2003 року виконком Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровській області). На момент смерті [PERSON] була власником земельної ділянки (пай) площею 2,86 га, яка перебуває у колективній власності КПС «Нижньодніпровський»-Підгор на території Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0057452 від 08.04.1999 року, виданий на підставі рішення №128-р від 02.04.1999 року). Розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 21.02.2003 року за №1102-р, винесено рішення про передачу власникам сертифікатів КПС «Підгородне» на землях Підгородненської міської ради за списком (у кількості 29 чол. в тому числі і [PERSON]М.) виготовити та видати їм державні акти на право приватної власності. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] на підставі Акту про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 07.03.2003 року, передано земельну ділянку в натурі власнику сертифіката в розмірі 2,86 га. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з довідки вуличного комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №75 від 14.05.2015 року [PERSON] останні пять років до дня своєї смерті постійно проживала із своєю донькою [PERSON] по вул.Некрасова, 47 в с.Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Враховуючи, що факт спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем на час відкриття спадщини знайшов свого підтвердження і такий факт має для неї юридичне значення, суд приходить до висновку, що вимоги про встановлення такого факту є обґрунтованими. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З наданих [PERSON] ([PERSON] до зміни прізвища) документів вбачається, що свідоцтво про смерть [PERSON] (серія 1-КИ №536011, видане 26.11.2003 року виконком Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровській області) та архівної довідки про народження позивачки (у книзі реєстрації актів цивільного стану Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області є запис №56 від 18 жовтня 1933 року про народження дитини жіночої статті на прізвище, імя, по батькові «[PERSON] Аніст», батьки якої «[PERSON] [PERSON]., [PERSON].») які містять розбіжності в написанні прізвища спадкодавиці «Хоменко» та «Фоменко» відповідно, що позбавляє її можливості довести факт споріднення із спадкодавцем та отримати належним чином оформити документи на спадщину. Враховуючи відповідність інших даних про спадкодавця в названих документах та допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] (сусіди [PERSON]А.) підтвердили наведені обставини про те, що позивачка [PERSON] являється дочкою [PERSON] Таким чином, вимоги про встановлення такого факту є обґрунтованими. Згідно ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Спадкодавець [PERSON] за життя не отримала державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку, а тому дана обставина унеможливлює оформлення спадкових прав позивачки через державну нотаріальну контору. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивачки на вищезазначену земельну ділянку та неможливості її оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved