Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 13.11.2015 року. Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області за актовим записом № 305. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2017 року сторони мешкають окремо і не ведуть спільного господарства. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка змушена звернутися до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем і стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та на своє утримання, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. До початку судового засідання позивачка надала суду уточнену позовну заяву, в якій просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.10.2017 року і до повноліття дитини, а також аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.10.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 08.03.2019 року. Позов підтримала з урахуванням уточнень, справу просила розглянути у її відсутність. До початку судового засідання відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнав з урахуванням уточнень. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 13.11.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 112494, виданим 13.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області за актовим записом № 305. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №251135, виданим 17.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області за актовим записом № 101. Батьками дитини записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. З урахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення, а також враховуючи категоричне небажання сторін на збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому подальше збереження сімї неможливе, а шлюб підлягає розірванню відповідно до ст. 112 СК України. На теперішній час сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачкою. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, а саме: не надає матеріальної допомоги на її утримання. Із змісту ст. 84 СК України вбачається, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати такі обставини, як стан здоровя і матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач інших дітей не має, є працездатною особою, працює кухарем у ресторані «Шалена Шкварка» м. Суми і має щомісячний дохід, суд дійшов висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та позивачки. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved