Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом про надання їй дозволу на виготовлення проїзного документу та виїзд дитини за кордон. В позовній заяві позивачка посилається на те, що перебувала з відповідачем [PERSON] в шлюбі, який розірваний рішенням суду від 25 червня 2013 року. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. На теперішній час вона має фінансову можливість та бажання оплатити доньці проїзд та відпочинок за кордоном, але не може цього зробити, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає належної згоди на виготовлення проїзних документів на виїзд їх неповнолітньої доньки за кордон. Для виїзду дитини за кордон їй необхідно виготовити відповідні документи. Вона зверталася до Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області для оформлення та виготовлення паспорту для виїзду дитини за кордон, де їй було роз'яснено, що для виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон необхідна нотаріально засвідчена згода батька дитини на виїзд за кордон. Надати таку згоду у добровільному порядку відповідач не бажає. Тому вона просила суд постановити рішення, яким надати дозвіл на виготовлення необхідних документів для виїзду за кордон неповнолітній [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], або у супроводі із уповноваженою нею особою без згоди та супроводу батька - [PERSON], строком на 2 /два/ роки. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву з клопотанням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] заперечила в повному обсязі. В судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] не заперечував проти надання дозволу на виїзд їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за кордон. Однак позивачка не зверталася до відповідача з пропозицією про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та дозволу на виїзд за кордон їхньої неповнолітньої доньки [PERSON]. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи - сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.6/ та довідкою, виданою виконкомом Нижньоселищенської сільської ради №341 від 02.06.2015 року /а.с.8/. У теперішній час позивач має фінансову можливість та бажання оплатити доньці проїзд та відпочинок за кордоном, але не може цього зробити, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає належної згоди на виготовлення проїзних документів на виїзд їх неповнолітньої доньки за кордон, і отримати таку згоду позивач не може. Для виготовлення проїзних документів необхідна нотаріально засвідчена заява або письмова згода батька дитини на виїзд за кордон. Отримати таку згоду у добровільному порядку від відповідача неможливо, оскільки останній в судове засідання на розгляд справи не з'явився. Тому позивач просила суд постановити рішення, яким надати їй дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітній дитині разом з нею, без згоди їх батька. Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь обмежень для реалізації права позивача щодо виїзду її з неповнолітньою дитиною на відпочинок за кордон. Дані правовідносини регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України, в'їзду в Україну громадян України», Цивільним кодексом України та Сімейним кодексом України. У відповідності до ч.2 ст.154 СК України: батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. У відповідності до ч.3 ст.313 ЦК України: фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Крім цього, згідно ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України, в'їзду в Україну громадян України»: за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З врахуванням обставин справи та встановлених доказів, а також враховуючи інтереси неповнолітньої дитини сторін, забезпечення умов її виховання, утримання та нормального розвитку в умовах сім'ї, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а тому даний позов слід задовольнити.

Outcome: approved