Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги мотивовані тим, що 10 листопада 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO]. Сумісне життя між ним не склалося, через різні погляди на життя, не допомогло навіть народження доньки, оскільки між ними часто виникали конфлікти, у зв'язку з чим вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Збереження шлюбу на її думку не має сенсу та додасть лише більше негативу у родину. У теперішній час їх шлюб носить лише формальний характер, у зв'язку з чим, вона та звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивачка у судове засідання не явилася, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином. Від неї на адресу суду надійшла заява у якій вона зазначає що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Від нього на адресу суду надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги позивачки визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з'ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони 10 листопада 2011 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Нижньогірського районного управління юстиції АР Крим, актовий запис №103, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. При цьому судом також встановлено, що сумісне життя між подружжям не склалося, через різні погляди на життя, не допомогло навіть народження доньки, оскільки між ними часто виникали конфлікти, у зв'язку з чим вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. У теперішній час їх шлюб носить лише формальний характер. Згідно зі ст. 112 СК України, - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Примирення між подружжям не можливо та це буде суперечити інтересам та волі обох сторін та інтересам їх малолітніх дітей, що підтверджуються їх заявами. Ні позивачка ні відповідач бажання для примирення та збереження сім`ї не проявили, та надали суду заяви, відповідно до яких вони обидва наполягають на розірванні шлюбу, зазначаючи, що примирення між ними не можливе. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права а також права їх дитини, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідно до вимог ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. Враховуюче вищевикладене

Outcome: approved