Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,в якому просить суд поділити придбаний нею з відповідачем будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами та будівлями та поділити між ними спірний будинок, та визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку та господарських будівель набутих ними в період шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила,що 28 квітня 1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За період шлюбу, 12.06.1990 року, вони разом купили 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], а потім 15.12.2006 року, разом купили другу частину даного будинку. Договора купівлі-продажу реєстрували на відповідача. У зв»язку з тим,що відповідач унеможливує їй володіти та користуватись будинком, тому вона просить визнати зазначене майно спільною сумісною власності подружжя, і визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги позивачки підтримав, не заперечує проти поділу спірного будинку та господарських споруд. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 28 квітня 1990 року сторони зареєстрували шлюб. Під час шлюбу, 12.06.1990 року вони разом купили 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], а потім 15.12.2006 року, разом купили і другу частину даного будинку. Договора купівлі- продажу оформлені на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (надалі -СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Також, відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Положення ч. 2 ст. 60 СК України гарантує подружжю, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Така норма закону встановлює презумпцію права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі. Аналогічне положення міститься і в ч. З ст. 368 ЦК України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, як передбачено ч. 1 ст. 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Крім того, розірвання шлюбу, як передбачено ч. 1 ст. 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на події майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Положення ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, має аналогічний зміст та яким передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ того майна, яке знаходиться у їх спільній сумісній власності колишнього подружжя, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, як випливає зі змісту ч. 1 ст, 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже суд вважає встановленим той факт,що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], є майном спільної сумісної власності подружжя, і [PERSON] та [PERSON] мають право власності кожен на Уг частину спірного житлового будинку та відповідну частину господарських будівель і споруд, що знаходяться в [ADDRESS]. У відповідності до ст.88 ЦПК України,суд вирішує питання і про стягнення судових витрат. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 16, 368, 367, 372, ЦК України, ст.ст. 60, 6І, 68.69.70 СК України ст.ст. 10, 11, 88,212-215 суд -

Outcome: approved