overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], до досягнення ним повноліття в розмірі ? частини всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка пояснює, що перебуває у юридичному шлюбі з [PERSON] та [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивачка і просить суд стягнути з нього аліменти на його утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку: з копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції 17 вересня 2013 року зроблено відповідний запис за № 427 (а.с.7). з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 23 травня 2013 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]( а.с.6). з копії довідки комітету самоорганізації населення №2 Заудаївського мікрорайону від 02.02.2017 №024/2-09-529 вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає необхідним задовольнити заявлений позов та стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку(доходу) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття на користь позивачки. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180 - 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка пояснює, що від шлюбу із [PERSON] у них народився [INFO] син [PERSON], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Мотивуючи свої вимоги тим, що в даний час спільне життя сторін припинено, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивачка і просить суд стягнути з нього аліменти на його утримання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення позивачка не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку: з копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міського управління юстиції 13 жовтня 2004 року зроблено відповідний запис за №455 (а.с.5). Згідно копії рішення Прилуцького міськрайонного суду від 09 лютого 2015 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає необхідним задовольнити заявлений позов та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття на користь позивачки. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180 - 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму на місяць до її повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2012 року. Від шлюбу в них 03.01.2013 року народилася донька [PERSON]. На даний час вони шлюбні стосонки перервали, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач працює робітником на Краматорській електробазі, має заробітну плату до 3000 грн., відрахування із його заробітку не проводяться, тому він спроможний надавати допомогу на утримання дитини. Позивачка у попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд роз'яснив відповідачу вимоги ч. 4 ст. 130 та ст. 174 ЦПК України. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідністю з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Високопільської сільської ради Олександрівського району Донецької області (а.с.6). 03 січня 2013 року у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.5). На даний час сторони проживають окремо, про що свідчить довідка про склад сім'ї за № 268 від 17.07.2015 року (а.с.7). Таким чином, відповідач є батьком неповнолітньої дитини, і зобовязаний сплачувати аліменти на її утримання . При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності з вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховує матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка мешкає разом з матір'ю за її адресою, знаходиться на її утриманні, відсутність у відповідача інших дітей, його працездатність та можливість сплачувати аліменти. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані а відповідач має можливість надати позивачці матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця, починаючи з 23 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, або до зміни сімейного, матеріального стану чи стану здоровя сторін. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня предявлення позову до суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 06 червня 2013 року відповідачка під розписку позичила у позивачки 7 тисяч 500 грн., які зобов'язалася повернути 06 грудня 2013 року. Зазначений термін вийшов, але відповідачка борг не повернула. В позові позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь суму боргу. У судове засідання позивачка надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити. Належним чином викликаний відповідач до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224-225 ЦПК України. У судовому засіданні були вивчені наступні докази по справі: - розписка (а.с.3) - копія паспорта позивача ( а.с.4) - довідка УДМС України в Запорізькій області (а.с.11) - форма - 1 [PERSON] (а.с.12) Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1046 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ,який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, зазначивши, що вона є власником житлового будинку № 1, який розташований по вул. Вишнева у с. Новопетрівка Запорізького району Запорізької області. В зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який фактично не проживає за зазначеною адресою. Реєстрація відповідача в будинку чинить перешкоди позивачці в здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю, вона повинна сплачувати додаткові комунальні платежі. Договір про користування будинком між позивачем та відповідачем не укладався, у звязку з чим позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого 16.04.1999 р. приватним нотаріусом [PERSON] реєстровий № 1079 [PERSON] є власником житлового будинку № 1 по вул. Вишнева, с. Новопетрівка Запорізького району Запорізької області Відповідно до довідки № 840 виданої 11.11.2015 р. виконкомом Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає в [INFO]. Разом з нею за зазначеною адресою зареєстрований, але не проживає [PERSON] [INFO] На запит суду адресно-довідковим сектором Державної міграційної служби України в Запорізькій області 07.12.2015 р. надано відповідь з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: вул. Вишнева, б. 1 с. Новопетрівка Запорізького району Запорізької області з 2011 р. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В звязку з тим, що відповідач [PERSON] не проживає в зазначеному будинку та не бажає добровільно знятися з реєстрації місця проживання, а реєстрація відповідача в будинку, який належить позивачці перешкоджає, їй користуватися своїм майном, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що у її власності знаходиться квартира [ADDRESS]. Відповідач по справі є її сином, в березні 2013 року він виїхав з квартири, забравши свої речі, більш житлом не користується, комунальні платежі не сплачує, не бере участі в утриманні квартири. На прохання в добровільному порядку знятися з реєстрації із спірної квартири не реагує. Тому змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивачка в судове засідання не з*явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 2-28 від 03.02.1994 року [PERSON].є власником квартири [ADDRESS] Згідно довідки КП « ЖКС» , дільниці № 22 від 01.07.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати,закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 386 ЦК України передбачає, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушувати його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку за місцем мешкання. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що вона є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Власником 1/3 частини квартири є [PERSON], якою раніше володів відповідач. З 2009 року у вказаній квартирі відповідач не проживає, його особистих речей в квартирі немає, комунальні платежі не сплачує. Реєстрація відповідача призводить до порушення її прав як власника майна, а тому просить задовольнити позов. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги та проводити розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, передбаченому ст. 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (2/3 частини) та [PERSON] (1/3 частини). В вищевказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Згідно акту від 11.09.2014р., складеного мешканцями будинку [ADDRESS], [PERSON] не мешкає у квартирі №188 з квітня 2009 року. [PERSON] сплачує комунальні послуги за 2 осіб. В силу ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, враховуючи, що реєстрація відповідача позбавляє позивача можливості розпоряджатися власним майном на свій розсуд, а також його реєстрація спричиняє матеріальні збитки, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області про надання їй додаткового строку тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася 13 вересня 2009 року після смерті [PERSON]. Вважає, що даний строк нею був пропущений з поважної причини, а тому просить продовжити строк для прийняття спадщини. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позовних вимог не заперечують. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, 13.09.2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради Гадяцького району Полтавської області, [PERSON] була зареєстрована та проживала з 1966 року по момент смерті 13.09.2009 року за адресою: с. Островерхівка, вул. Новоселівка, 11, Гадяцького району Полтавської області. Інших зареєстрованих жителів за даною адресою станом на 13.09.2009 року не значилось. На випадок своє смерті [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого належну їй земельну частку ( пай) розміром 2,350 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 640354 заповіла [PERSON] Як вбачається із довідки наданої Гадяцькою центральною районною лікарнею позивачка дійсно проходила курс лікування. Згідно відповіді Гадяцької державної нотаріальної контори після померлої 13.09.2009 року [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, суд вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини та визначає їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини - два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона пербуває в зареєстрованому шлюбі, від спільного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не меньше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11) Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved