Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з її майна, зазначивши в позовній заяві, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. На підставі постанови слідчого Прокуратури Орджонікідзевського району від 06.11.2008р. в рамках розслідування кримінальної справи №90802 відносно неї [PERSON] за ч.5 ст.191 ч.1, ст.209 ч.3 ст.365 КК України, був накладений арешт на зазначене нерухоме майно. Постановою слідчого СВ Орджонікідзевского РВ ЗМУ УМВС України Запорізькій області [PERSON] від 25.04.2013р. було закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.5 ст.191, ч.1 ст.209, ч.3 ст.365 КК України по справі №90802 у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Однак, як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арешт накладений в рамках кримінальної справи знято не було. У відповідності до ст.ст.321,391 ЦК України, оскільки власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном позивачка просить зняти арешт з належніої їй квартири, оскільки кримінальне провадженні по її обвинуваченню було закрито, постановою слідчого. У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, поважних причин неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, тому суд у відповідності до ст.168 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу в відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.4 Пленуму ВСУ №6 від 27 серпня 1976р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.02.20006р. посвідченого в нотаріальному порядку р.№631 від 24.02.2006р. приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] Арешт та заборона відчуження на спірну квартиру був накладений 25.04.2013р. постановою слідчого Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області [PERSON] , тобто вже після набуття позивачкою права власності на спірну квартиру. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст.353 ЦК України. На теперішній час позивачка не має можливості вільно розпорядитися своїм майном, а саме продати належну їй квартиру, оскільки на арештоване майно накладено обтяження. Оскільки позивачка не могла надати доказів в обґрунтування правомірності накладення арешту на її квартиру, суд за своєю ініціативою витребував з Запорізької місцевої прокуратури №2 відомості щодо кримінального провадження №12013080060001554 від 24.04.2013р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 365 КК України. Листом №50-4556 вих.16 від 01.06.2016р. Запорізькою місцевою прокуратурою №2 повідомлено, що слідчим відділом Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області за матеріалами кримінальної справи №90802 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України було розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12013080050001554 за ч.3 ст. 365 КК України. За результатами досудового розслідування зазначеного кримінального провадження слідчим СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області 25.04.2013р. прийнято рішення про його закриття на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Відповідно до ч.1,2 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцем знаходженням майна або основної його частини. Позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Оскільки спірна квартира знаходиться на території Ленінського району м. Запоріжжя, позивачка правомірно звернувся до Ленінського районного суду за захистом свого порушеного права. Оскільки арешт та заборона відчуження на квартиру накладений відповідачем з 06.11.2008р. позивачка обмежена у здійсненні права власності щодо своєї власності квартири [ADDRESS], та для реалізації свого права правомірно звернулася до суду із позовом про зняття арешту. Тому суд вважає позовні вимоги, щодо зняття арешту з майна позивачки підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved