Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, однак не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивачка проживає разом з сином окремо від відповідача, який матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим вона звернулася з позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву, в якій зменшила розмір позовних вимог до 1000 грн., просила розглядати справу за її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи заяву представника позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2016 року, згідно свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 82 від 02 червня 2017 року (а.с.12). Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У відповідності з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки позивачкою не надано відомостей, що відповідач працює офіційно та має стабільний заробіток, а тому суд вважає можливим стягнути з нього аліменти у розмірі 1000 грн., так як утримання неповнолітньої дитини - це обов'язок батьків, а не їх право.

Outcome: approved