Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась у листопаді 2015 року до суду з позовом до відповідача, в якому прохає визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,595 га, що належала померлому 12 грудня 2014 року [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 № 661102 від 23.01.2002 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнають. Третя особа - приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши думку позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.01.1969 року у Біленченківській сільській раді [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії VIII-УР № 584688 від 14.01.1969 року (а.с. 6). Згідно копії державного акта серії Р3 № 661102 від 23.01.2002 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,595 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біленченківської сільської ради (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 284702 від 12.12.2014 року [PERSON] помер 12 грудня 2014 року (а.с. 14). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-20/882 від 26.11.2015 року померлий [PERSON], [INFO] постійно проживав згідно реєстрації з 1970 року по момент смерті 12.12.2014 року за адресою: вул. Чапаєва, 13, с. Біленченківка Гадяцького району Полтавської області. Разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON], яка постійно проживає згідно реєстрації з 1970 року по даний час, та онук [PERSON], який постійно проживає згідно реєстрації з 1991 року по даний час (а.с. 37). Відповідно постанови приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 06.10.2015 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, (пай № 567) площею 2,595 га, яка розташована на території Біленченківської сільської ради (а.с. 12). Також, із повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 10.11.2015 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.11.2015 року вбачається, що 01 жовтня 2015 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 12 грудня 2014 року [PERSON] до неї звернулась [PERSON], на підставі чого нотаріусом було заведено спадкову справу. Станом на 10.11.2015 року інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с. 32). Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із вимог ч. 1 ст. 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, факт належності померлому 12 грудня 2014 року [PERSON] земельної ділянки площею 2,595 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біленченківської сільської ради, підтверджено належними доказами у матеріалах справи. [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON], який помер 12.12.2014 року, оскільки на час відкриття спадщинипостійно проживала зі спадкодавцем. Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved