Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. В позові посилалася на те, що з 12.06.1969 року по 23.04.1996 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що під час перебування у шлюбі, а саме17.04.1973 року вони придбали за спільні кошти будинковолодіння, яке складається з 25/100 частини будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказує, що вона зареєстрована та проживала в будинку по [ADDRESS] та проживала там до лютого 2017 року. Оскільки вказане майно було придбане в період шлюбу, вважає, що має право на визнання за неї право власності на Ѕ частину спільного майна подружжя, а саме на 12,5/100 (або 125/1000) будинку [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати за нею право власності на 125/1000 частин житлового будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилася, від її представника до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, вд його представника через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому вказав що позов визнає у повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у період з 12.06.1969 року по 23.04.1996 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який між ними розірвано (а.с.6-7). Під час перебування у шлюбі, а саме 17.04.1973 року сторони придбали за спільні кошти будинковолодіння, яке складається з 25/100 частини будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказане будинковолодіння було зареєстровано на відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок (а.с.5). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевикладене, а також те, що будинковолодіння з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] набуте сторонами під час шлюбу, що також не заперечується відповідачем, суд вважає що позов про поділ майна подружжя підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 1000 грн.

Outcome: approved