Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 серпня 2005 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрували у Лебединському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис №132. За час шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка та відповідач припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх малолітні діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає. Тому позивачка прохає суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, хоча і була своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачки надала заяву в якій прохає суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча і був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, а також не повідомив суду причини неявки і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності по наявних в справі доказах з постановленням заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Даний спір між сторонами виник із сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182, 192 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що 19 серпня 2005 року в Лебединському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, був зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем, актовий запис № 132, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). За час шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Спільне сімейне життя позивачки та відповідача не склалося і вони не проживають однією сімєю та не ведуть спільне господарство. З довідки виданої Лебединською міською радою Сумської області від 1 липня 2016 року № 1294, вбачається, що [PERSON] проживає в [INFO]. Разом з нею за цією ж адресою проживає донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). В добровільному порядку відповідач коштів на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований, тому він підлягає задоволенню. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та відповідно до вимог ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти слід стягувати в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 191 СК України стягувати аліменти з 5 липня 2016 року. Крім того, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., на користь держави, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved