Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 19.01.2013 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що складено актовий запис № 13. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу вони з чоловіком мешкають окремо, кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спального господарства. Фактичні шлюбні відносини припинилися, у звязку з чим позивачка просить розірвати шлюб. Крім того позивачка зазначила, що малолітня дитина проживає з нею. Сама вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. На даний час належної фінансової допомоги відповідач їй не надає. У звязку з цим позивачка просить про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення донькою трьох років. Ці обставини і з'явилися підставами позову. У судове засідання позивачка [PERSON] не явилась, про день слухання була повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не явився, про день слухання повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки сторін вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач, погодившись з позовом, визнав обставини, якими позивач обґрунтував свої вимоги, та приймає їх, що не буде суперечити положенням частини 4 статті 174 ЦПК України. Сторони одружені з 19.01.2013 року, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, суперечки стосовно майна немає. Крім того, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення не можливе, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Тому, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно з п. 2, п.4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Під час розгляду справи встановлено, що шлюбні відносини на теперішній час між сторонами припинені, дитина мешкає разом із матірю та знаходиться на її утриманні. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, займається вихованням дитини. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатної жінки та неповнолітньої дитини, однак її не надає. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача відповідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved