Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що починаючи з 1999 року [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON]. 03.04.2000 року позивачка народила дочку [PERSON]. 05.05.2000 року позивачка зареєструвала народження дитини у відділі реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому. Відомості про батька були внесені за заявою [PERSON], а саме батьком їхньої спільної дитини був записаний [PERSON]. До 2006 року [PERSON]П визнавав себе батьком їхньої спільної дитини, а після, з невідомих причин покину їх та перестав з ними спілкуватися. В судове засідання позивач не зявилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі та наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти задоволення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином кожного разу повідомлявся про дату та час слухання справи. Причину неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав. Суд, за згодою позивача та враховуючи вимоги ст.ст.280-281 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Треті особи в судове засідання не зявились, але надали заяви про розгляд справи без їх участі та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] народилася 03.04.2000 року, батька дитини записано як [PERSON] за вказівкою матері відповідно до вимог ст. 55 КпШС України. (а.с.6) Позивач не перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Разом з тим в судовому засіданні встановлено, і не заперечується сторонами , що на час народження дитини сторони проживали разом в цивільному шлюбі. Відповідно роз'яснень Верховний Суд України у п. З постанови Пленуму № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. У відповідності до ст. 53 КпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно зі ст. 55 КпШС України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно висновку судово-медичної гінетипоскопічної експертизи (а.с. 135-138), вірогідність біологічного батьківства [PERSON] відповідно до [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99% , таким чином, біологічне батьківство відповідача, згідно експертизи, доведено. Суд оцінюючи висновок експертизи, з урахуванням положень ст. 89 ЦПК, вважає його допустимим доказом по справі, що доводить біологічне батьківство відповідача. Таким чином в судовому засіданні доведено, що відповідач є біологічним батьком [PERSON] [INFO]. Зі змісту позовної заяви вбачається, що визнання батьківства необхідно позивачці для захисту прав та інтересів дитини. Згідно ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої особи ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останньою судовий збір та витрати повязані з проведенням експертизи (а.с.1,149) На підставі викладеного, та

Outcome: approved