Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що подружнє життя не склалось, збереження його неможливе, відповідач тривалий час мешкає в Росії. Також просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі ? частини усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. Від позивачки надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Зазначила, що відповідач спілкувався з нею та своєю матірю в соціальній мережі, про розгляд справи повідомлений, однак не бажає надіслати до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, судом направлялось окреме доручення до компетентного суду Російської Федерації про вручення [PERSON] судових документів та допит його в якості відповідача, згідно з умовами «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993, однак вказано, що адреса мешкання відповідача неповна, тому документи повернулися до суду без виконання /а.с.31-56/. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи без її участі та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23.11.2013 відділом ЗАЦС Центрального району міста-курорта Сочі управління ЗАЦС Краснодарського краю, актовий запис № 2663, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу/а.с.7/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.8/. Згідно довідки від 26.02.2016 виданої КП «Житломасив» ММР ЗО, [PERSON] проживає за адресою: [INFO], бул. 30-річчя Перемоги, 5, кв. 62 та разом з нею мешкає її син - [PERSON], 20.07.2014 р.н /а.с.9/. Причиною розпаду сімї стало те, що в родині відсутні взаємоповага, взаєморозуміння, в звязку з чим виникали на протязі тривалого часу суперечки і сварки. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З березня 2015 року шлюбні відносини сторін припинені, вони сумісно не проживають, спільне господарство не ведуть. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини є неможливим, і відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Суперечок про розподіл майна між сторонами немає. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти її на утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved