Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що вона є власником житлового будинку розташованого за адресою Закарпатська область, Перечинський район, с. Зарічево, вул. Дружби, №24. Позивачка дала дозвіл проживати у зазначеному будинку відповідачам, оскільки такі є її близькими родичами. На даний час останні постійно ображають позивачку, вчиняють сварки з її чоловіком, приходять додому напідпитку. Крім того на неодноразові прохання в добровільному порядку залишити житловий будинок у звязку з тим, що позивачка має намір його продати, такі категорично відмовляються. Відповідачі зареєстровані в [INFO], де є всі можливості для їх проживання з дітьми. Оскільки проживання відповідачів створює для позивачки перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні вказаним житловим будинком, а такі у добровільному порядку їх не усувають, між сторонами немає укладеного договору найму чи оренди житла, тому позивачка просить виселити відповідачів з належного їй житлового будинку без надання іншого приміщення. У судове засідання позивачка та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, однак представник позивачки подав заяву якою просив справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив такі задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не зявилися, хоча про час і місце проведення такого повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомили, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилася, подала заяву якою просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, що розташований за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, с. Зарічево, вул. Дружби, №24 належать на праві приватної власності [PERSON], що підтверджено договором купівлі-продажу житлового будинку від 21 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №66, витягом з Державного реєстру правочинів №8181969 від 21 січня 2010 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25352683 від 18 лютого 2010 року. Крім того, встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають за адресою [INFO] без реєстрації, що підтверджено довідкою виконкому Перечинської міської ради №1238 від 20 вересня 2017 року. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Стаття 116 ЖК України передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи наведене, та те, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають в будинку, що належить [PERSON] без будь-яких на те правових підстав, домовленості між сторонами щодо користування таким відсутні, відповідачі відмовилися виселитись із житла добровільно, то суд, приходить до висновку що їх слід виселити із спірного житла без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved