Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку ( доходів ), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову щомісячно і до їх повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.10.2010 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час їх сім'я фактично розпалась, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство також не ведуть, проживають на різних житлових площах, вона намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їх малолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для їх належного матеріального утримання,однак це не дозволяє їй в належній мірі повністю забезпечити та зовольнити потреби дітей на їх повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби та на інші життєві потреби дітей, а відповідач же ухиляється від належного утримання дітей, що виявляється в тому, що він відмовляється добровільно надавати належну матеріальну допомогу (грошові кошти) на дітей, інтересами сім'ї не цікавиться. Відповідач інших стягнень по виконавчим документам не має, має достатній рівень прибутків, працевлаштований і може здійснювати виплату аліментів на утримання дітей в зазначеному розмірі. Оскільки між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання останнім свого обов'язку утримувати їх дітей, вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з тих же підстав, обґрунтувавши поясненнями, просить вимоги задовольнити в повному обсязі виходячи з матеріального стану її та відповідача та прожиткового мінімуму, розміру необхідної допомоги на утримання дітей, витрат необхідних для їх всебічного розвитку та просить не враховувати заперечення відповідача при визначенні розміру аліментів. Відповідач в судовому засіданні, позов визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дітей однак в розмірі в встанолвеному законом, без збільшення часток. Зазначає, що на утримання дітей надавав по можливості кошти, купував необхідні речі та продукти харчування, не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не заперечує щодо стягнення 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання дітей, пояснюючи тим, що на даний час виходячи з матеріального стану та наданих ним суду доказів взмозі здійснювати виплати саме в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, просить вимоги задовольнити частково, враховуючи вимоги Закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частвому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З'ясування наявності вищенаведених обставин і вимагає від суду абз. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України - регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Крім того, відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року - статею 3 зазначено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 - Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини - суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. … Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як встановлено в судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2010 року та мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та діючи виключно в інтересах дітей, виходячи з засад пріоритетності державної охорони дитинства та діючи у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, приходить до висновку що позовні вимоги позивачки знайшли своє доведення в судовому засіданні частково. Суд вважає, що відповідно до пояснень сторін, наданих суду матеріалів та доказів, довідки про розмір заробітної плати відповідача, враховуючи матеріальний стан як позивачки так і відповідача, підлягають стягненню аліменти саме в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення з позовом до суду, а саме з 21.09.2015 року і до повноліття старшої дитини. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст. 77, 79, 80, 84, 91, 141, 180-185, 191, 199 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3,

Outcome: partial