Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстровано 22.03.2005\~р., та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в мінімальному розмірі, встановленому законом в місяць, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів. З 2011 року подружні відносини між сторонами припинені. Шлюб існує формально. Після припинення сімейних відносин відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутності. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З наданих суду письмових доказів судом встановлено наступне. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст. 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 22.03.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №\~138 (а.\~с. 7). Відносини між подружжям не склалися, що призвело до розпаду сім'ї. Починаючи з 2011 року сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Суд не вбачає підстав для застосування ст. 111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача. Відповідно до копії свідоцтв про народження дітей сторони являються батьками трьох малолітніх дітей: [PERSON], народився 17.11.2006 року, [PERSON], народилася 19.07.2008 року, [PERSON], народився 05.06.2011 року (а.\~с. 12 14). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши надані докази та норми сімейного законодавства, які встановлюють обов'язок батьків по утриманню дитину та порядок і умови стягнення аліментів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, тому що судом встановлено, що діти проживають з матір'ю, домовленості між батьками щодо способу виконання батьком дитини обов'язку по утриманню дітей між сторонами не досягнуто, а тому стягнення аліментів за рішенням суду в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення нею повноліття, відповідає діючому законодавству. З урахуванням того, що відповідач не надав доказів про розмір свого доходу, а також про стан здоров'я чи інші істотні обставини, які можуть впливати на розмір стягуваних аліментів, а також про наявність підстав для звільнення його від сплати аліментів чи припинення права на аліменти у відповідності з нормами СК України, суд вважає, що стягнення аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є тим збалансованим розміром, що забезпечить права і інтереси як дітей так і батька. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісяця, починаючи з 22.02.2017 року до їх повноліття. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved