Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивачка та відповідач в шлюбі ніколи не перебували. Відповідач не надає моральну, духовну підтримку дитині, а також оплата витрат на повний та всебічний розвиток особистості дитини. Позивачка просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі-2000 грн., в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21.08.2018 у справі № 758/6092/18 визначено місце поживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] ; стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 930 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Позивач, представник відповідача про час та місце розгляду справу повідомлені належним чином, представник позивача просить розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в справі матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справу повідомлений належним чином, шляхом направлення кур`єрською службою судових повісток. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно 09.06.2015 Петровським відділом РАЦС управління РАЦС Москви. Позивач та відповідач в шлюбі ніколи не перебували. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства, виданого повторно 19.08.2015 Петровським відділом РАЦС управління РАЦС Москви, [PERSON] визнано батьком [PERSON] , якій присвоєно прізвище - [PERSON] та складено запис акта про встановлення батьківства № 395 від 16.07.2009. Сторони припинили проживати разом та спільне господарство не ведуть, оскільки в 2012 році позивачка одружилась з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 25.04.2012 Кутузовським відділом РАЦС управлінням РАЦС Москви. Рішенням Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/6092/18 від 21.08.2018 визначено місце поживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] ; стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 930 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27.12.1991 у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним («Neulinger and Shuruk v. Switzerland» від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів)». Встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01.01.2019 пo 30.06.2019 - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада - 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про збільшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved