Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки народженої у шлюбі з відповідачем у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. Позовні вимоги у позовній заяві мотивувала тим, що 07.02.2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем і [INFO] народила доньку [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх 6 місяців проживали порізно. Дитина за обпільною згодою жила з нею. З того часу відповідач належної допомоги в утриманні дитини не надає, весь тягар утримання доньки вона несе особисто. З урахуванням рівня витрат на дитину, для забезпечення потреб дитини просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2500 грн. Відзиву на позов відповідач не подав. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала. Пояснила, що за останні кілька місяців не отримувала від відповідача жодної грошової допомоги в матеріальному утриманні доньки. Його участь звелась лише до того, що у липні з власної ініціативи придбав для дитини декілька речей з одягу, притому без достатнього розуміння потреб доньки. Вона разом з донькою проживають у найманій квартирі, несе витрати на забезпечення харчування, придбання одягу, оплату послуг логопеда, витрачає кошти на медичне та стоматологічне обслуговування, гуртки, забезпечення усіх щоденних потреб. Дитина хворіє атопічним дерматитом, тому потребує дорожчих, ніж звичні, засобів гігієни. При наявності достатнього власного заробітку, самостійно утримувати дитину важко. Відповідач протягом останніх кількох років займається підприємницькою діяльністю, має хоч і не стабільний, але достатньо високий заробіток на рівні 25000 грн. щомісячно. Оскільки дохід відповідача є мінливим, він отримує його від діяльності, яка не декларується, тому просила постановити рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково. Вказав, що обов`язок утримувати дитину визнає. Протягом попереднього періоду коштів дружині не давав, оскільки хотів самостійно купувати їй необхідні речі, робити подарунки, однак не міг досягти взаєморозуміння з цього приводу з дружиною, а також допускав можливість нецільового використання коштів. Заперечив той факт, що є підприємцем, ствердивши, що лише допомагає у здійсненні підприємницької діяльності своєму батькові і таким чином отримує частину доходу. Наголосив, що доходи, які отримує, є мінливими, часто носять сезонний характер, коливаються у межах від десяти до двадцяти тисяч гривень на місяць. Вказав, що погоджується на сплату аліментів у розмірі 2000 грн., оскільки має намір ще частину коштів на утримання дитини витрачати на власний розсуд робити подарунки, самостійно купувати необхідні речі для доньки. Просив позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженої у шлюбі з позивачкою доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває під її опікою та на її утримані. Шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. На обох батьках лежить однакова відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. З пояснень позивачки встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дитини, що стало підставою звернення позивачки до суду. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач живе окремо від дитини, працює без укладення трудових договорів, отримує доходи, рівень яких при виконанні судового рішення з`ясувати буде складно, його дохід є мінливим, а тому, у відповідності до ст.184 СК України доцільно визначити йому аліменти в твердій грошовій сумі, як про це просить позивачка. Враховуючи встановлені обставини, а також вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, виходячи з наведених сторонами доводів, величини прожиткового мінімуму, встановленого законодавчо, матеріального становища сторін, віку, стану здоров`я та матеріального становища обох батьків і дитини, з огляду на відсутність у платника аліментів інших утриманців, враховуючи потреби дитини, витрати, які несе позивачка на найм житла, комунальні платежі, придбання одягу та харчування, забезпечення інших життєвих потреб дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки може бути визначено у сумі 2500 грн., як про це просить позивачка. На підставі наведеного, ст. 84,180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: approved