overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №3 в будинку №6 по вул. Г. Хоткевичав м. Івано-Франківську. В позові вказано, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], де зареєстрована відповідачка, однак у спірній квартирі не проживає. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечила. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачці та членам її сімї чоловіку [PERSON] та сину [PERSON] в рівних долях. В квартирі [ADDRESS] зареєстрована на проживання відповідачка. Шлюб між сином позивачки [PERSON] та відповідачкою розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 22.02.2013 року. Позивачка вказує, що відповідачка ще задовго до розірвання шлюбу забрала свої особисті речіта у спірній квартирі не проживає. Її фактичне місце проживання невідоме. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка не надала суду жодного доказу на спростування позову. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, відповідачка не проживає у спірній квартирі, понад строки встановлені законодавством, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою с. Березово № 346, Хустського району, Закарпатської області, в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що 16.04.1999 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 083691. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння, що розташовано за адресою с. Березово № 346, Хустського району, Закарпатської області. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька є позивачка, оскільки мати позивачки [PERSON] померла 02.12.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 180885. Звернувшись до Хустської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, позивачці було повідомлено, що отримати свідоцтво на спадщину не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Факт належності даного будинку батьку позивачки підтверджується технічним паспортом. Позивачка з дитинства проживає за вказаною адресою та на даний час фактично володіє зазначеним нерухомим майном, та проживає в ньому зі своєю сімєю. На даний час відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє позивачку права на прийняття спадщини у встановленому законом порядку і тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Березівської сільської ради [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. В ході розгляду справи встановлено, що після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, а саме будинок № 346 в с. Березово, Хустського району. Реалізувати своє спадкове право позивачка [PERSON] не може, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Згідно вимог ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою с.Липецька Поляна, вул.Набережна,24, Хустського району, Закарпатської області, в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що 01.02.2000 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 195567. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння, що розташовано за адресою с.Липецька Поляна, вул.Набережна,24, Хустського району, Закарпатської області. За життя батько позивачки заповіту не залишав і єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є позивачка та її мати, яка не претендує на спадкове майно. Звернувшись до Хустської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом після смерті батька, позивачці було повідомлено, що отримати свідоцтво на спадщину не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Факт належності даного будинку батьку позивачки підтверджується технічним паспортом. Позивачка з дитинства проживає за вказаною адресою та на даний час фактично володіє зазначеним нерухомим майном, та проживає в ньому зі своєю сімєю. На даний час відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє позивачку права на прийняття спадщини у встановленому законом порядку і тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. В ході розгляду справи встановлено, що після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, а саме: будинок №24 по вул.Набережна с.Липецька Поляна, Хустського району. Реалізувати своє спадкове право позивачка [PERSON] не може, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Згідно вимог ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 29.09.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. 08.01.2014 року рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу 31.07.2008 року, згідно договору купівлі-продажу, ними було придбано однокімнатну квартиру № 36 в будинку № 85 ( на даний час будинок № 69) по вул. Мирногощанській в м. Дубно. Вказаний договір був оформлений на імя відповідача. Згідно ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідач по справі не визнає права позивачки на спільно придбану квартиру та не бажає добровільно поділити її, тому вона змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з аналогічних підстав. Відповідач у суді позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 29.09.2006 року сторони зареєструвала шлюб. 08.01.2014 року рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області шлюб між ними розірвано (а.с.6). Під час шлюбу 31.07.2008 року, згідно договору купівлі-продажу, ними було придбано однокімнатну квартиру № 36 в будинку № 85 ( на даний час будинок № 69) по вул. Мирногощанській в м. Дубно (а.с.7). Вказаний договір був оформлений на імя відповідача. Згідно ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідач по справі не визнавав права позивачки на спільно придбану квартиру та не бажав добровільно поділити її, тому вона змушена звернутися до суду. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказавши, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина земельну ділянку, площею 8,54 га, яка розташована на території Веселівської селищної ради, Веселівського району Запорізької області, що належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ІІІ ЗП № 006900 від 19.08.2002р. 15.04.2011 року бабуся залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], яким вказану земельну ділянку вона залишила позивачці. Спадщину після смерті бабусі оформила її тітка, відповідачка по справі, а позивачка запізно дізналася, що їй необхідно звернутися до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини. Позивачка просить визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO], розглянути справу в її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву з проханням слухати справу в її відсутності, позов визнала. Третя особа Третя Запорізька державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явилася, заперечень на позов не надала. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] померла [INFO] [PERSON] заповіла земельну ділянку, площею 8,54 га, яка розташована на території Веселівської селищної ради, Веселівського району Запорізької області, що належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ІІІ ЗП № 006900 від 19.08.2002р. Спадщину після смерті бабусі оформила її тітка, відповідачка по справі, а позивачка запізно дізналася, що їй необхідно звернутися до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини. Згідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

\~ Позивачка звернулася в суд з позовом\~ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та встановлення факту родинних відносин,\~ мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в м. Кіцмань помер її чоловік [PERSON] . Позивачка звернулася в управління пенсійного фонду в Кіцманському районі з заявою про призначення непрацездатному синові [PERSON] , який являється інвалідом 1 групи з дитинства пенсії по втраті годувальника. Однак, управління пенсійного фонду їй відмовило в призначенні пенсії по втраті годувальника, в зв`язку з розбіжністю написання прізвища чоловіка, а саме: в свідоцтві про смерть чоловік запсаний [PERSON] , а в довідці про заробіток, довідці про час служби в Армії, двох трудових книжках Бадічко,\~ а тому просить задовольнити позов. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~ Представник Управління пенсійного фонду в Кіцманському районі позов визнав повністю та не заперечує проти його задоволення. Згідно із ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні попереднього судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 317, 328, 376, 392, 1261, 1268 України та\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. У зв`язку із складністю справи, відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Роз`яснити сторонам,що з повним текстом рішення сторони зможуть ознайомитися 11вересня 2019 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно рішення суду від 26.05.2011 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно до її повноліття з послідуючою індексацією. На даний час сума аліментів, яку сплачує відповідач, є недостатньою, і вона - позивачка знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки, не має постійного місця роботи та інших доходів. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь на дочку [PERSON] до 1000 грн.. Справу просить розглянути за її відсутності. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він проводить сплату аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Потребує додаткових затрат в зв'язку з навчанням і вищому навчальному закладі. Крім того, на даний час офіційно працює в ДП «Острозьке лісове господарство» та має стабільний дохід. Виплата 1000 грн. значно погіршить його матеріальний стан. Крім сплати аліментів, надає посильну допомогу дитині. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Судом встановлено, що згідно рішення суду від 26.05.2011 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно до її повноліття з послідуючою індексацією (а.с.7). Відповідач належним чином проводить оплату аліментів. Як вказує позивачка, на даний час сума аліментів, яку сплачує відповідач, є недостатньою, і вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки, не має постійного місця роботи та інших доходів. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь на утримання дочки [PERSON] до 1000 грн. в місяць. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, закон зобов'язує й позивачку утримувати дитину. Згідно наданих матеріалів, позивачка не є інвалідом І чи ІІ групи, не є пенсіонером і повинна вживати заходів для влаштування на роботу, яка б дала їй змогу заробити кошти на утримання дитини. Як видно з матеріалів справи (а.с.7), позивачка отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та стягувати їх з відповідача в розмірі 40% від заробітної плати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 13.12.2005 року на її користь стягнено з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] до їх повнолітня в розмірі 140 грн. щомісячно. На даний час відповідач сплачує на утримання дочки лише 140 грн. аліментів, більше ніякої матеріальної допомоги не надає. У звязку із збільшенням цін та прожиткового рівня, вона не маже в повній мірі матеріально забезпечити дитину. Відповідач має добрий стан здоровя, офіційно працює, має стабільний дохід, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання дочки в більшому розмірі, а саме у виді 40% всіх видів доходів щомісяця. У суді позивачка позов підтримала з аналогічних підстав. З урахуванням пояснень відповідача, просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Заслухавши пояснення сторін. вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини позивачки дочки [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 13.12.2005 року на її користь стягнено з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] до її повнолітня в розмірі 140 грн. щомісячно (а.с.2). На даний час відповідач сплачує на утримання дочки лише 140 грн. аліментів, більше ніякої матеріальної допомоги не надає. У звязку із збільшенням цін та прожиткового рівня, позивачка не може в повній мірі матеріально забезпечити дитину. Відповідач має добрий стан здоровя, офіційно працює, має стабільний дохід, а тому в змозі сплачувати аліменти на утримання дочки в більшому розмірі, а саме у виді ? всіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшення за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Хустського районного суду від 02.04.2013 року відповідача було зобов`язано сплачувати аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі по 550 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. На даний час визначена судом сума аліментів, що стягуються з відповідача, є незначною, у зв'язку з чим позивачка не в змозі належно утримувати дітей. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти для утримання дітей в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно. У судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, згідно якої зменшила розмір позовних вимог в порядку ст. 31 ЦПК України та просить постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] аліментів у розмірі по 900 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечив проти задоволення позову. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та інтересам інших осіб.

Outcome: approved