Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідачки та зазначає, що 16.10.2018 року біля 12 год. 30 хв. відбулася ДТП за участі транспортного засобу Subaru legacy Outback д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Chevrolet Aveo, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу Mazda 3, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу Hyundai Accent д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Так, у зазначеній ДТП, транспортний засіб Mazda 3, д/н [NUMBER] , який належить Позивачці на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] отримав механічні пошкодження передньої та задньої частини автомобіля. По факту вчинення даної ДТП було складено два протоколи про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення серії [NUMBER] відносно [PERSON] та протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 284508 відносно [PERSON] . Відповідно до Постанови Деснянського районного суду листа Києва від 14 листопада 2018 року у справі № 754/14866/18 [PERSON] , водія транспортного засобу «Субару» д/н [NUMBER] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Зокрема судом встановлено, що 16.10.2018 року біля 12:30 год., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Субару» д/н [NUMBER] по вул. Братиславська в м. Києві, не обрала безпечну швидкість руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «Шевроле» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Позивачка повідомила ПАТ НАСК «Оранта» про настання випадку, який має ознаки страхового по факту даної ДТП щодо ТЗ «Субару» д/н [NUMBER] , забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9561704 від 24.04.2018 року. ПАТ НАСК «Органта» листом віл 12.12.2018 року повідомила, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР водієм ТЗ «Шевроле Авео», тому СК не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за заявленою подією. Крім того, ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», де відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахований ТЗ «Шевроле Авео», повідомила про те, що немає правових підстав для здійснення страхового відшкодування, оскільки постановою суду Деснянського району м. Києва від 23.11.2018 року [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Позивачка звернулася до ФОП [PERSON] за відновленням пошкоджень ТЗ, завданих внаслідок ДТП. Так, згідно замовлення - наряду №ДП-000 122 від 11.02.2019 року, рахунку фактури №ДП-0000 122 від 11.02.2019 року та Акту приймання передачі виконаних робіт від 11.02.2019 року вартість відновлювального ремонту склала 44 070.00 грн. Крім того, у відповідь на адвокатський запит [PERSON] . листом №11/02-19 від 11.02.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» надано копії матеріалів справи № 9564 (поліс АМ/4354922 від 17.05.2018, подія 16.10.2018, ІЗ MAZDA 3, д/н [NUMBER] ), серед яких міститься, зокрема, Звіт №32530 від 26 жовтня 2018 року про оцінку колісного транспортного засобу MAZDA 3, д/н [NUMBER] та ремонтна калькуляція №32530 від 25.10.2018 року, на якій грунтується зазначений вище Звіт №32530, відповідно до яких, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу MAZDA 3, д/н [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 55 614.90 гривень. Оскільки позивач має право звернутися із зазначеним позовом саме до володільця майна, відповідачки [PERSON] , незалежно від наявності у останньої укладеного договору страхування цивільно правової відповідальності, позивачка звертається з цим позовом до суду, просить стягнути звідповідачки на її користь завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП в сумі 44 070.00 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 12.03.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовчий її розгляд. 02.07.2019 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву. 23.07.2019 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ПАТ «НАСК Оранта». Ухвалою суду від 09.10.2019 року закрито підготовчий розгляд справи, призначено її розгляд по суті. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представники відповідачки в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Вважали, що позивачкою у справі не вжито всіх необхідних заходів задля отримання страхового відшкодування від ПАТ «НАСК ОРАНТА». Представник третьої особи ПАТ НАСК «Оранта» в судове засідання не з`явився. Третя особа у справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду подав письмову заяву в якій просив проводити судове засідання без його участі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, 16.10.2018 року біля 12 год. 30 хв. відбулася ДТП за участі транспортного засобу Subaru legacy Outback д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Chevrolet Aveo, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу Mazda 3, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу Hyundai Accent д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Так, у зазначеній ДТП, транспортний засіб Mazda 3, д/н [NUMBER] , який належить Позивачці на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] отримав механічні пошкодження передньої та задньої частини автомобіля. По факту вчинення даної ДТП було складено два протоколи про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення серії [NUMBER] відносно [PERSON] та протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 284508 відносно [PERSON] 14 листопада 2018 року у справі № 754/14866/18 відповідачку [PERSON] , водія транспортного засобу «Субару» д/н [NUMBER] , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Зокрема судом встановлено, що 16.10.2018 року біля 12:30 год., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Субару» д/н [NUMBER] по вул. Братиславська в м. Києві, не обрала безпечну швидкість руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «Шевроле» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили. У свою чергу, постановою Деснянського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року у справі №754/14864/18 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] закрито, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАІІ. Після цього, позивачка повідомила НАСК «Оранта» про настання випадку, який має ознаки страхового по факту даної ДТП щодо ТЗ «Субару» д/н [NUMBER] , забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9561704 від 24.04.2018 року. НАСК «Органта» листом віл 12.12.2018 року повідомила, що ДТП сталася внаслідок порушення ПДР водієм ТЗ «Шевроле Авео», тому СК не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за заявленою подією. Крім того, ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт», де відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахований ТЗ «Шевроле Авео», повідомила про те, що немає правових підстав для здійснення страхового відшкодування, оскільки постановою суду Деснянського району м. Києва від 23.11.2018 року [PERSON] було звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Позивачка звернулася до ФОП [PERSON] за відновленням пошкоджень ТЗ, завданих внаслідок ДТП. Так, згідно замовлення - наряду №ДП-000 122 від 11.02.2019 року, рахунку фактури №ДП-0000 122 від 11.02.2019 року та Акту приймання передачі виконаних робіт від 11.02.2019 ооку вартість відновлювального ремонту склала 44 070.00 грн. Крім того, у відповідь на адвокатський запит [PERSON] . листом №11/02-19 від 11.02.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» надано копії матеріалів справи № 9564 (поліс АМ/4354922 від 17.05.2018, подія 16.10.2018, ІЗ MAZDA 3, д/н [NUMBER] ), серед яких міститься, зокрема, Звіт №32530 від 26 жовтня 2018 року про оцінку колісного транспортного засобу MAZDA 3, д/н [NUMBER] та ремонтна калькуляція №32530 від 25.10.2018 року, на якій грунтується зазначений вище Звіт №32530, відповідно до яких, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу MAZDA 3, д/н [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 55 614.90 гривень. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, вищезазначені зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Таким чином ,подавши свої докази, позивачка реалізувала своє право на доказування і одночасно виконала обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . Однак, як вбачається із письмових матеріалів справи, ПАТ НАСК «Органта» 01.08.2019 року та 26.09.2019 року сплатила позивачці страхове відшкодування в розмірі 13 042 грн. 55 коп. та 14 702 грн. 45 коп. (а.с. 124-125). Тобто не виплаченою залишилася сума страхового відшкодування у розмірі 16 325.00 грн. Суд не погоджується з доводами сторони відповідачки про ту обставину, що позивачці не в повному розмірі страховою компанією сплачено страхову виплату, тобто, на її думку, вона не повиннна відшкодовувати різницю між сплаченою сумою та повним розміром матеріальної шкоди , визначеної експертом. За нормами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Статтями 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи ; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачка надала суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково, з урахуванням вже сплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 27 745.00 грн., з відповідачки підлягає стягненню розмір збитків в сумі 16 325.00 грн. Що стосується відшкодування витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До судових витрат, як зазначено ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать і витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 8 ст. 141. ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачкою на підтвердження витрат на правничу допомогу надано Акт прийманні-передачі наданих послуг від 03.10.2019 року, договір про надання правової допомоги та додаток до нього від 06.02.2019 року, квитанції про сплату юридичних послуг на суму 15 000.00 грн. від 30.09.2019 рокута 26.09.2019 року. Відповідно до ч. 3 ст. 141. ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Дослідивши зазначені докази, вирішуючи питання про розподіл судових витрат та враховуючи чи пов`язані ці витрати з розглядом справи суд виходячи зі складності справи, виконаних робіт (наданих послуг), їх обсягом та часом, витраченим на їх виконання, ціни позову та значення справи для позивача, суд вважає розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу не в повній мірі обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що витрати у сумі 15 000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді пешої інстанції, затраченим нею часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат була обізнаною про позицію позивача; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідачки становить надмірний тягар для позивачки, що суперечить принципу розподілу таких витрат. З цих підстав до стягнення з відповідачки на користь позивачки підлягає 7 500.00 гривень понесених нею зазначених судових витрат. Відповідно до вимог частини 2статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного ,

Outcome: partial