Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що на початку осені 2006 року вона познайомилась з відповідачем [PERSON] та стали з ним вести спільне господарство та проживати однією сім`єю спочатку в с.Старосіллі в будинку його матері, а потім змінили місце проживання та почали проживати в с.Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області по місцю її проживання. В процесі спільного проживання у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . На підставі їх заяв походження дочки було визначено відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.125 СК України і відповідач був вписаний в графу батько свідоцтва про народження дочки. Після народження дочки між ними стали погіршуватись відносини, почалися сварки в зв`язку з різними поглядами на сімейні стосунки та виховання дитини, внаслідок чого відповідач розірвав відносини та приблизно в 2012 році переїхав проживати до своїх батьків в с.Старосілля, Городищенського району, де проживає і в даний час. Майже відразу після розлучення з відповідачем вона познайомилась з [PERSON] , з яким 14.03.2013 року уклали шлюб і вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] постійно піклувався дітьми, тому раніше вона не зверталась до відповідача з питанням про надання їй матеріальної допомоги на утримання їх дочки. [INFO] [PERSON] помер вона залишилась сама. Неповнолітня дитина в даний час проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. В даний час вона не працює в зв`язку з відсутністю робочих місць, періодично має неофіційні заробітки, але не взмозі сама утримувати дитину. Відповідач проживає окремо з часу фактичного розірвання стосунків, жодного разу не поцікавився дитиною і взагалі не надає ніякої матеріальної допомоги ні їй, ні дитині, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивачка [PERSON] з урахуванням позовних вимог просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 23.10.2019 року провадження по вищезазначеній справі відкрито та ухвалено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до інформації виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області про реєстрацію місця проживання, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тож копія позову з додатками на ім`я відповідача надсилались за вказаною адресою, що підтверджується поштовим відправленням суду. Крім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з осені 2006 року. В процесі спільного проживання у сторін народилась дочка: [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої, відповідач записаний як батько (а.с. 7). Згідно акту, складеного депутатом Шевченківської сільської ради Черкаської області Дядченко Л.В. від 01.10.2019 року, [PERSON] зареєстрована та проживає в будинку по [ADDRESS] з донькою [PERSON] , [INFO] , виховує доньку самостійно. [PERSON] , який згідно з свідоцтвом про народження є батьком [PERSON] , ухиляється від обов`язків по вихованню дитини, жодного разу не провідував та жодної участі у вихованні дитини не приймав з 2012 року по даний час, не виявляє до доньки батьківського піклування, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя та ін. (а.с.9). Між тим, [PERSON] зазначає про те, що в зв`язку з різними поглядами на сімейні стосунки, відповідач розірвав відносини та приблизно в 2012 році переїхав проживати до своїх батьків в с.Старосілля, Городищенського району, де проживає і в даний час. Майже відразу після розлучення з відповідачем вона познайомилась з [PERSON] , з яким 14.03.2013 року уклали шлюб /а.с.6/ і вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] постійно піклувався дітьми, тому раніше вона не зверталась до відповідача з питанням про надання їй матеріальної допомоги на утримання їх дочки. [INFO] [PERSON] помер /а.с.8/ і вона залишилась сама. На даний час дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, батько дитини [PERSON] з часу фактичного розірвання стосунків жодного разу не поцікавився дитиною, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від її утримання, а її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня дитини, так як не працює та періодично має неофіційні заробітки, не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, не отримує державних соціальних допомог /а.с.10/. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, відповідач [PERSON] на даний час проживає окремо від дитини і тому, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивача. Оскільки відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання спільної з позивачем дитини та домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, з урахуванням вимог діючого законодавства, наданих позивачкою письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] , а також те, що відповідачем не представлено суду доказів, які б свідчили про існування в платника аліментів обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу ст. 182 СК України з відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] щомісячно в розмірі 1/4 частин заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. На підставі 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею документально підтверджені судові витрати за надання професійної правничої допомоги у сумі 500 (п`ятсот) гривень за підготовку та складання позовної заяви /а.с.12-13/. На підставі ст.ст. ст.180,181,182,183 СК України та

Outcome: approved