Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 19.09.1985 року рішенням Андрушівського районного народного суду Житомирської області по справі №2-94 було розірвано шлюб укладений між нею [PERSON] та [PERSON] , а також розділено між ними домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , по 50/100 ідеальних частин за кожним. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідачка по справі [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , та у відповідності до положень ст.1270 ЦК України прийняла спадщину яка відкрилась після його смерті шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Андрушівської державної нотаріальної контори Житомирської області, і частково реалізувала свої спадкові права, а саме отримала свідоцтво від 04.11.2011 року про право на спадщину за заповітом на 50/100 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] належали земельні ділянки: площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в [ADDRESS] , та були передані [PERSON] у приватну власність рішенням виконкому Андрушівської міської Ради народних депутатів від 29.12.1993 року №431. Проведеними фактичними замірами вищевказаних земельних ділянок встановлено, що їх площі становлять: 0,10 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,05 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Правовстановлючих документів на вказані земельні ділянки [PERSON] за життя не виготовив. При цьому, позивачка [PERSON] як власник 50/100 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вважає, що у відповідності до вимог ст.120 ЗК України вона також має право і на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] . Судовий збір з відповідачки просить не стягувати. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви в яких розгляд справи просять провести у їх відсутність, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. 19 вересня 1985 року рішенням Андрушівського районного народного суду Житомирської області по справі №2-94 було розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 жовтня 1964 року в Бистрицькій сільській раді народних депутатів Бердичівського району Житомирської області, актовий запис №11, а також визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на домоволодіння в [ADDRESS] , по 50/100 ідеальних частин за кожним (а.с.8-9). Відповідно до реєстраційного посвідчення виданого Бердичівським МБТІ та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.10.2011 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить 50/100 (п`ятдесят сотих) ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10,43). Відповідно до копії свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] [PERSON] помер (а.с.6). Спадщину яка відкрилась після смерті [PERSON] за заповітом прийняла [PERSON] , та на ім`я останньої Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області 04 листопада 2011 року за реєстровим №1075 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 50/100 (п`ятдесят сотих) ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією спадкової справи №181/2011 року (а.с.34-48). Згідно Архівного витягу з рішення виконкому Андрушівської міської Ради народних депутатів від 29.12.1993 року №431 та довідки виданої Андрушівською міською радою Житомирської області від 16.04.2019 року №02-19/150 вбачається, що [PERSON] були передані у приватну власність земельні ділянки: площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13,14). Проведеними фактичними замірами вищевказаних земельних ділянок встановлено, що їх загальна площа становить 0,15 га, з яких: 0,10 га площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,05 га площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується планом фактичного користування земельними ділянками (а.с.15). Зазначені обставини визнані відповідачкою, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.328 ЦК України, ст.ст.81, 120, 125 ЗК України. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1, ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved