Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в сумі 79 930 грн. В обґрунтування вимог посилалася на те, що відповідач 01.03.2013 року позичив у неї 10 000 доларів США про що було складено відповідну розписку. Строк повернення коштів в зазначеному розмірі встановлено до 10.09.2013 року. До теперішнього часу відповідач зобов'язання не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Представник відповідача визнала вимоги позову в повному обсязі, про що надала письмову заяву (а.с. 14). Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, крім визнання позову, встановлено, що 29.02.2013 року між [PERSON], та [PERSON], було укладено договір позики. 01.03.2013 року [PERSON], передала, а [PERSON], отримав позику в обумовленому договором розмірі в сумі 10 000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою складеною та підписаною особисто [PERSON], (а.с. 3). Строк повернення обумовленої суми коштів встановлено до 10.09.2013 року. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що у випадку визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України, передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON], підлягають задоволенню. З іншими вимогами позивачка не зверталася. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме 799 грн 30 коп. На підставі ст. ст. 533, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України,

Outcome: partial