Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що, від зареєстрованого шлюбу з відповідачем вони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Вона не працює, і не має можливості забезпечувати собі й дитині мінімального прожиткового рівня, через що змушена звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача на її утримання аліментів у розмірі 700 грн. з усіх видів доходів відповідача до досягнення дитини 3-х років, а також про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки у розмірі 2 000 грн. з усіх видів доходів відповідача, але, не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що, позов підтримує, просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, та, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки в судове засідання не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за письмовою згодою позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно свідоцтва про шлюб, виданого Заводським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровської області, 29.08.2014р. між позивачем та відповідачем по справі укладено шлюб, від якого сторони, згідно свідоцтва про народження, виданого Заводським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровської області, мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Згідно довідки про склад сімї №000833881, наданої 15.12.2015р. ТОВ «Інфо-Ком», малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], де мешкає разом із матір'ю, позивачкою [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не працює, не має можливості забезпечувати собі й дитині мінімального прожиткового рівня, тому потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Як встановлено судом, домовленості між батьками дитини щодо її утримання між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісяця. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановивши, таким чином, в судовому засіданні, що, позивачка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, суд, з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача як в частині стягнення аліментів на утримання дружини, так і в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Водночас, задовольняючи позовні вимоги позивача, суд, приймаючи до уваги, що, позивач звільнена від сплати судового збору, вважає необхідним на підставі ст.88 ЦПК України стягнути судовий збір з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial