Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві вказала, що 04 лютого 2006 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів виконавчого комітету Погребської сільської ради Черкаської області, актовий запис № 1 від 04.02.2006 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час перебування в шлюбі з вини відповідача між ними постійно виникали сварки та зради протягом року зі сторони відповідача, що негативно впливає на її здоров'я та психічний стан дітей. У даний час вони з відповідачем не проживають. На примирення вона не згідна, збереження шлюбу є неможливим. Діти знаходяться на її повному утриманні, відповідач не бере участі у їх вихованні та їх матеріальному забезпеченні. Відповідач працює, отримує заробітну плату і має можливість надавати грошову допомогу на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, щодо стягнення аліментів позов визнав на суму 800 грн., пояснив, що він працює механізатором, його робота носить сезонний характер, взимку він не працює, стоїть на біржі праці, тому не взмозі сплачувати заявлену позивачем суму, в письмових запереченнях посилається на наявність на його утриманні непрацездатної матері. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до насупного. З копії свідоцтва про одруження вбачається, що між сторонами 04.02.2006 року було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Погребської сільської ради Драбівського району Черкаської області. З пояснень позивачки вбачається, що шлюб розпався через сварки та непорозуміння, разом вони не проживають. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. За час перебування у шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про їх народження. Згідно довідки Погребської сільської ради Драбівського районного суду Черкаської області від 26.03.2015 року № 141 діти позивача проживають разом з матір'ю по [ADDRESS]. Позивач згідно довідки МСЕК від 29.12.2014 року є інвалідом 2 групи загального захворювання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як пояснив відповідач його заробіток складає від 3000 до 4000 гривень. З грудня по лютий та частково в червні липні він не працює, дані факти визнані позивачем, тому їх підтвердження окремими доказами непотрібне. Враховуючи інтереси дітей, майновий стан відповідача, суд вважає, що з відповідача потрібно стягнути аліменти на утримання дітей у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем. Судові витрати, відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial