Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх заробітків відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірваний за рішенням суду від 17.08.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у звязку з чим в позивачки склалось тяжке матеріальне становище. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за останнім відомим місцем мешкання відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.38). Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень не надав, сповіщався про час і місце розгляду справи через оголошення у газеті «Запорізька правда» (а.с.37). В порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про день розгляду справи, у звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів. За таких, обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В судовому засіданні судом встановлено наступне. Позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням суду від 17.08.2012 року, шлюб між сторонами розірваний (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою № 261 від 12.02.2016 року (а.с.5). З вересня 2012 року відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у звязку з чим позивачка опинилась у тяжкому матеріальному становищі. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України, є одним з головних конституційних обов'язків. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджуються наданими доказами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved