Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 28.09.1996 року по 08.12.2015 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, на даний час донька навчається у Вищому навчальному закладі «Перший Київський медичний коледж» та є студенткою 3 курсу (денного відділення), першого рівня акредитації, за спеціальністю «Лабораторна діагностика», термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року. У зв'язку з навчанням донька потребує матеріальної допомоги, вона ж працює, однак заробітної платні не достатньо для забезпечення її потреб та перебуває у скрутному матеріальному стані і не має змоги здійснювати самостійно та в повній мірі забезпечити необхідні для неї матеріальні потреби. Посилається на те, що станом на сьогоднішній день на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.06.2005 року відповідач сплачує аліменти на утримання своєї доньки до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача, на момент досягнення донькою повноліття (а саме 21 грудня 2016 року) донька буде також продовжувати навчання у Вищому навчальному закладі «Перший Київський медичний коледж». Зазначає, що оскільки донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток, щороку сплачує за навчання 8000 грн. згідно договору про надання освітніх послуг № 990ЛНк від 13.08.2014 року, навчається на контрактній основі та не отримує стипендії, вважає, що відповідач має дохід та може здійснювати та має змогу надавати стабільну матеріальну допомогу на утримання доньки в період її навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів від його доходів. Оскільки відповідач добровільно відмовляється в повній мірі надавати на утримання доньки необхідні для неї кошти у зв'язку з продовженням навчання, маючи можливість надавати вказану допомогу, вимушена звертатись до суду з вказаним позовом і просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходів ) щомісячно, починаючи з 22 грудня 2016 року і до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка підтримує позовні вимоги з підстав викладених вище, обґрунтувавши поясненнями, просить вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні в частині вимог стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів ) не заперечує, обґрунтовуючи пояснення надав суду заяву про визнання вимог позивачки за умови навчання доньки до 23 річного віку, просить суд задовольнити вимоги. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до статті 198 СК України - Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України - якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними віку двадцяти трьох років за умови , що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку (сина) у твердій грошовій сумі і або у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у статті 182 СК України. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 28.09.1996 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7) . Згідно наданого суду рішення про розірвання шлюбу (а.с.12) вбачається, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Як вбачається з наданих суду матеріалів справи донька сторін навчається на 3 курсі денної форми навчання по спеціальності «Лабораторна діагностика» Вищого навчального закладу «Перший Київський медичний коледж», що підтверджується наданими суду доказами (а.с.10-11,15). Суду надано достатньо доказів того, що дійсно відповідач надає матеріальну допомогу на утримання доньки згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.06.2005 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 17.05.2005 року і до її повноліття ( а саме до 21.12.2016 року) і тому оскільки донька сторін продовжує навчання та враховуючи визнання позову відповідачем і докази того, що його матеріальний стан дозволяє надавати вказану позивачкою суму аліментів, суд вважає вимоги її є доведеними. Так стаття 31 ЦПК України, визначає, що сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків , визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Крім того, зі змісту ст. 174 ЦПК України вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вже зазначалося вище, відповідачем до суду надано заяву про визнання позову позивачки в повному обсязі в узгодженому між ними розмірі, а також надано її письмовий варіант, який приєднаний до матеріалів справи. Судом встановлено, що зазначена заява відповідача не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність прийняття заяви про визнання позову відповідачем та задоволення позову в повному обсязі. Суд вважає, що відповідно до пояснень сторін, наданих суду матеріалів, враховуючи матеріальний стан як позивачки так і відповідача, позов підлягає задоволенню про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно з відповідача на проведення оплати навчання доньки сторін з 22 грудня 2016 року і до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, за умови її навчання. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір розмірі 551 гривень 20 копійок, відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3,

Outcome: approved