Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 31.07.2014 року належить будинок [ADDRESS] . У даному будинку, крім позивачки, зареєстровані: чолоівк - [PERSON] , син - [PERSON] , донька - [PERSON] , брат - [PERSON] . Однак, з 2018 року [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою без поважних причин. Де знаходиться [PERSON] , позивачці невідомо. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, не отримує кореспонденцію, в будинку відсутні його особисті речі, тому позивачка змушена звернутись до суду і просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житлоим приміщенням, - будинком [ADDRESS] . До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився двічі: 28.05.2021 року, 03.08.2021 року, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, відзив суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.07.2014 року серії [NUMBER] вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до довідки Управління «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради № 14.03-08/77566 від 30.03.2021 року до складу осіб, що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] , її чоловік - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] , [INFO] . З 2018 року [PERSON] не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, не отримує кореспонденцію, в будинку відсутні його особисті речі. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги; не проживає в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з 2018 року та вибув в інше жиле приміщення, тобто втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даним будинком без наміру збереження права користування ним. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved