Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна об'єкта спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна посилаючись на те, що 02.10.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано 27.12.2013 року. Під час шлюбу сторонами було набуто право власності на: - будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був зареєстрований на ім»я [PERSON], а згідно рішення суду будинок був визнаний спільною сумісною власністю подружжя, та визнано право власності по 1/2 частині будинку за кожним; - квартира [ADDRESS]. Оскільки майном вони спільно користуватися не можуть, позивачка просить визнати квартиру [ADDRESS] об»єктом спільної сумісної власності, по 1/2 частині за кожним, визнати за нею право особистої власності на квартиру [ADDRESS] та провести державну реєстрацію права власності, припинити право власності її на 1/2 частину будинку по [ADDRESS], визнати за [PERSON], право власності на будинок по [ADDRESS] Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримую у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що факти, викладені в позовній заяві знайшли своє повне підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.10.2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який 27.12.2013 року вони розірвали. Під час шлюбу сторонами було набуто право власності на: - будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був зареєстрований на ім»я [PERSON], а згідно рішення суду будинок був визнаний спільною сумісною власністю подружжя, та визнано право власності по 1/2 частині будинку за кожним; - квартира [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст.355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 368 ЦК України, передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ч.1 та 2 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. На підставі ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved