Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши який, просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], який помер 20.12.2000 року, а також визнати за нею право власності на земельну ділянку (пай), площею 5,2195 га, кадастровий номер 5121081000:01:002:0260, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 02.04.2007 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері [PERSON] вона, як спадкоємець за заповітом, звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом №659/02-14 від 21.02.2017 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку, що належала її брату [PERSON], який помер 20.12.2000 року, спадкоємцем якого була його мати [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, був виданий після смерті спадкодавця. У звязку з викладеним вона звернулась з позовом до суду. Позивачка до судового засідання не зявилась, але від її представника до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявилася, але направив до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує і просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2000 року помер [PERSON] брат позивачки, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №240684 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,2195 га, що розташована на території Василівської сільської ради, кадастровий номер 5121081000:01:002:0260, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №019544, виданого Василівською сільською Радою народних депутатів 25.07.2001 року, на підставі рішення 17 сесії ХХІІІ скликання Василівської сільської Ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 05.12.2000 року №154 (а.с.14). Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №58. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК України\~у судовому\~порядку можуть\~бути встановлені\~також інші\~факти,\~від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав фізичних\~осіб,\~якщо законом\~не визначено\~іншого порядку\~їх встановлення. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його мати [PERSON], яка є спадкоємцем за законом першої черги, була зареєстрована та проживала разом з ним по день його смерті 20.12.2000 року за адресою: вул. Зелена, №14, с. Василівка Біляївського району Одеської області, але не оформила своїх спадкових прав, про що свідчить довідка Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області №158 від 13.06.2016 року, а тому суд вважає можливим встановити факт прийняття нею спадщини після смерті сина. 02.04.2007 року [PERSON] померла, згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №095703 (а.с.7). 07.03.2001 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла своїй доньці [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті по закону і на що вона по закону буде мати право, який посвідчений секретарем виконкому Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №30. Таким чином, відповідно до заповіту від 07.03.2001 року, який не змінений і не відмінений, позивачка, яка у звязку з укладенням шлюбів двічі змінювала прізвище: з «Цирфа» на «Стреленко» та з «Стреленко» на «Панчихіна» є спадкоємцем майна [PERSON], згідно ст. 1223 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Позивачка була зареєстрована та проживала разом з матірю на день її смерті в с. Василівка Біляївського району Одеської області по вул. Зелена, №14, про що свідчить довідка Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області №157 від 13.06.2016 року, а також відмітка у її паспорті про реєстрацію місця проживання, а тому є такою, що прийняла спадщину. Позивачка звернулась\~до державного\~нотаріуса Біляївської\~районної державної\~нотаріальної контори\~Одеської області\~для оформлення\~права на\~спадщину,\~але листом\~№659/02-14\~від 21.02.2017\~року їй\~було відмовлено\~і рекомендовано\~звернутися до\~суду,\~так як\~державний акт\~на право\~приватної власності\~на вказану\~земельну ділянку,\~що належала\~її брату\~[PERSON],\~який помер\~20.12.2000\~року,\~спадкоємцем якого\~була його\~мати [PERSON],\~яка фактично\~прийняла спадщину,\~але не\~оформила своїх\~спадкових прав,\~був виданий\~після смерті\~спадкодавця (а.с.13). Факт виділення [PERSON] вказаної земельної ділянки підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5106307952018 від 18.05.2018 року (а.с.15-17). Крім цього, [PERSON] володів вказаною земельною ділянкою на підставі сертифікату, взамін якого і було видано державний акт, а тому суд вважає, що він був власником вказаної земельної ділянки за життя. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. П. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] фактично був власником земельної ділянки площею 5,2195 га, кадастровий номер 5121081000:01:002:0260, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області, і після його смерті мати [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого сина, а тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на вказану земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 02.04.2007 року.

Outcome: approved