overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача, де прохає визнати за нею, як за спадкоємицею після померлого [INFO] року чоловіка [PERSON], право власності на: - земельну ділянку, загальною площею 0,67 га (з них: 0,20 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,47 га - для ведення особистого селянського господарства), що знаходиться за адресою: с. Крута Балка, Новосанжарського району, Полтавської області; - земельну ділянку, загальною площею 1,33 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Крута Балка, Новосанжарського району, Полтавської області; - земельну ділянку, загальною площею 4,27 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться на території Крутобалківської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області. Позивачка, її представник в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засіданні не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що після померлого [INFO] року [PERSON], залишилося спадкове майно, яке складається із: - земельної ділянки загальною площею 0,67 га (з них: 0,20 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,47 га - для ведення особистого селянського господарства), що знаходиться за адресою: с. Крута Балка, Новосанжарського району, Полтавської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601216; - земельної ділянки загальною площею 1,33 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Крута Балка, Новосанжарського району, Полтавської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №601217; - земельної ділянки загальною площею 4,27 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться на території Крутобалківської сільської ради, Новосанжарського району, Полтавської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №034636. Згідно довідки Новосанжарської районної державної нотаріальної контори №781/01-16 від 07.04.2014 року, після померлого [INFO] року [PERSON] заведена спадкова справа за №411/2013 від 05.11.2013 року, де єдиним спадкоємцем, згідно поданої заяви про прийняття спадщини, є [PERSON], позивачка у справі. Відповідно до цієї ж довідки від спадщини відмовилися [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Оформити свої спадкові права позивачка не має можливості, так як відсутні кадастрові номери на земельну ділянку, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з вказаним позовом до суду позовом, посилалась на те, що знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28 серпня 1999 року, фактично шлюбні відносини між ними припинено у 200р., з цього часу вони мешкають окремими сім'ями та 20 квітня 2007р. рішенням суду шлюб розірвано, за час проживання у шлюбі подружжям набуто майно, яке просить поділити, визнати за нею право власності: на 1/2 квартири [ADDRESS], загальною площею 47,40 кв.м. та житловою площею 27,80 кв.м. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що вони дійсно перебували у шлюбі та придбали спірну квартиру, але ця покупка була зроблена за гроші його матері, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1999р. (а.с. 4) по 20 квітня 2007р. (а.с. 8). Згідно договору купівлі-продажу квартири укладеного 20.12.2000р. (а.с. 3) [PERSON] під час шлюбу придбав квартиру [ADDRESS]. Вищевказане майно було придбане сторонами за спільні кошти у період шлюбу, і відповідно до правил ст. 60 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності. Враховуючи наведене, виходячи з вимог закону та конкретних обставин справи, суд вважає, що є всі законні підстави для розподілу спільно нажитого подружжям майна шляхом визнання: за позивачем права власності на ? квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

позивачка звернулася до відповідача з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, звернувся до суду із заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без її участі. Із позовних вимог вбачається, що позивач проживає в [ADDRESS] в житловому будинку, який належить їй на праві особистої власності. До даного житлового будинку за тимчасовою згодою позивачки був зареєстрований відповідач по справі, [PERSON], однак більше шести років там вже не проживає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на житло із зняттям його з реєстрації В судове засідання відповідач не з'явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Як вбачається з ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Водночас статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З копії витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с. 7) вбачається, що позивачка [PERSON] дійсно являється власником квартири в [ADDRESS] Як вбачається з акту Косівської міської ради Івано-Франківської області від12.11.2014р. (а.с. 5), на час перевірки [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач відсутній без поважних причин понад шість місяців у спірному будинку, то суд вважає, що він втратив право на користування цим будинком. Разом з тим, статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком. А тому суд вважає, що в решті позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 72 ЖК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

позивачка звернулася до відповідача з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, звернувся до суду із заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без її участі. Із позовних вимог вбачається, що позивач проживає в с. Люча Косівського району Івано-Франківської області, в житловому будинку, який належить їй на праві особистої власності. Відповідач у справі, [PERSON] був чоловіком позивачки. Однак шлюб між сторонами було розірвано, і відповідач не проживає в житловому будинку позивачки з 16.04.2014 р. по даний час. Однак знятися із місця реєстрації за будинком позивача не бажає, що і стало причиною звернення до суду. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на житло із зняттям його з реєстрації В судове засідання відповідач не з'явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Як вбачається з ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Водночас статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копії витягу з реєстру про реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с. 8-9) вбачається, що позивачка [PERSON] дійсно являється власником житлового будинку в [ADDRESS] Як вбачається з довідки Лючанської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від12.11.2014р. № 755 (а.с. 10), [PERSON] зареєстрований в с. Люча Косівського району, проте на даний час не проживає. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач відсутній без поважних причин понад шість місяців у спірному будинку, то суд вважає, що він втратив право на користування цим будинком. Разом з тим, статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком. А тому суд вважає, що в решті позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 72 ЖК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

позивачка звернулася до відповідача з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, звернулася до суду з заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без її участі. Із позовних вимог вбачається, що позивачка проживає в [ADDRESS], в житловому будинку, який належить їй на праві особистої власності. Відповідач у справі, [PERSON] перебував з позивачкою у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 1987 року. З 1992 року відповідач вселився для проживання у будинку позивачки та був зареєстрований. Однак сімейне життя в сторін не склалося і в липні 2013 року відповідач забрав свої речі з будинку і сказав, що буде жити у новій сім'ї. З цього часу в будинку не проживає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на житло із зняттям його з реєстрації В судове засідання відповідач не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі, а саме в газеті «Галичина» від 07.10.2013 року. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З довідки Рожнівської сільської ради від 12.05.2014 року № 1315 (а.с. 12) вбачається, що позивачка [PERSON] дійсно являється власником житлового будинку в с. Рожнів, вул. Бойчука. З актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 216 від 29.07.2013р., №239 від 07.08.2013р. та № 469 від 25.12.2013р. вбачається, що [PERSON] дійсно не проживає в господарстві [PERSON] з 22 липня 2013 року. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач відсутній без поважних причин понад один рік у спірному будинку, то суд вважає, що він втратив право на користування цим будинком. Разом з тим, статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком. А тому суд вважає, що в решті позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 405 ЦК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

позивачка звернулася до відповідача з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, звернулася до суду із заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без її участі. Із позовних вимог вбачається, що позивач проживає в [ADDRESS], в житловому будинку, який належить йому на праві особистої власності. Відповідно до записів книг по господарського обліку Розтоківської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області у будинку позивачки зареєстрований відповідач, [PERSON] Реєстрація відповідача носить формальний характер, оскільки у ньому він не проживає, що підтверджується відповідними довідками сільської ради. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на житло із зняттям його з реєстрації В судове засідання відповідач не з'явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З копії рішення Косівського районного суду від 16.10.2012р. вбачається, що за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. З акту обстеження будинку [ADDRESS] № 781 від 14.08.2014р. (а.с. 9-10) вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає в господарстві позивачки більше одного року. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач відсутній без поважних причин понад один рік у спірному будинку, то суд вважає, що він втратив право на користування цим будинком. Разом з тим, статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком. А тому суд вважає, що в решті позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 405 ЦК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

позивачка звернулася до відповідача з даним позовом. В судове засідання позивачка пояснила та в позовній заяві зазначила, що рішенням Косівського районного суду від 17.12.2013 року було змінено розмір стягуваних аліментів на утримання дітей з відповідача по справі і зобов'язано його сплачувати аліменти в розмірі по 450 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В шлюбі позивачка народила двох дітей: сина [PERSON], [INFO] року та доньку [PERSON], [INFO] року. За рішенням суду при розірванні шлюбу дітей залишено на її вихованні та утриманні. Незважаючи на стягувані з відповідача аліменти на утримання їхніх дітей, даних коштів не вистачає щоб задовільнити елементарні потреби в їжі та одязі їхніх дітей. Тому просить збільшити аліменти, визначені рішенням суду та стягувати з відповідача по 800 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову заперечив, вважав, що розмір аліментів, який визначений рішенням суду в розмірі 450 грн. в місяць на дитину є достатнім в даному конкретному випадку, у зв'язку з незначною кількістю його доходів та проблемами зі здоров'ям. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленим і доведеним факт обов'язку відповідача, як батька неповнолітньої дитини, надавати кошти для її утримання. Оскільки відповідач ніде не працює, сталого заробітку він не має та не заперечує платити аліменти в твердій грошовій сумі, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Статтею 183 СК України передбачено, що частка від заробітку (доходу) матері батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно до якоїякщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до копії рішення Косівського районного суду (а.с.3), , суд вирішив стягувати з [PERSON] в користь [PERSON]. аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в сумі 450 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Задовільняючи позов частково, суд бере до уваги його пояснення, надані ним довідки про стан його здоров'я. При таких обставинах суд і прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, оскільки розмір аліментів в сумі 600 грн. в місяць на кожну дитину є розумним і достатнім в даному конкретному випадку. На підставі ст.ст.181-184, 191-192 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

позивачка звернулася до відповідача з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду із заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без його участі. Із позовних вимог вбачається, що позивач проживає в [ADDRESS], в житловому будинку, який належить їй на праві особистої власності. Відповідач у справі, [PERSON] був чоловіком племінниці. Однак шлюб між сторонами було розірвано, і відповідач не проживає в житловому будинку позивача з літа 2013. по даний час. Однак знятися із місця реєстрації за будинком позивача не бажає, що і стало причиною звернення до суду. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на житло із зняттям його з реєстрації В судове засідання відповідач не з'явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Як вбачається з ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Водночас статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З копії витягу з реєстру про реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с. 6) вбачається, що позивач [PERSON] дійсно являється власником житлового будинку в [ADDRESS]. Як вбачається з Акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.01.2015р. (а.с. 9), [PERSON] в будинку, що знаходиться в [ADDRESS] не проживає більше одного року. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач відсутній без поважних причин понад шість місяців у спірному будинку, то суд вважає, що він втратив право на користування цим будинком. Разом з тим, статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком. А тому суд вважає, що в решті позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 72 ЖК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

позивачка звернулася до відповідача з даним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повністю. На підставі ст.ст. 182,184,192 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved