Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за ним права власності на ? частки квартири [ADDRESS] загальною площею квартири 65,3 кв.м., загальною житловою площею 36,5 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після смерті 14.04.2016 року матері [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у встановлений законом шестимісячний строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину можливості не має через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідач являється спадкоємцем за законом. У судове засідання представник позивача подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що 14.04.2016 року померла мати позивача [PERSON]. 13.12.1996 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений [PERSON], державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі під №2-7071, яким усе своє майно заповіла позивачеві у справі. Позивач своєчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на було відмовлено з підстав ненадання правовстановлюючих документів на квартиру. Співвласниками квартири [ADDRESS] загальною площею квартири 65,3 кв.м., загальною житловою площею 36,5 кв.м., у рівних частках є [PERSON] та відповідач у справі згідно Свідоцтва про право власності від 04.04.2005 року, виданого виконкомом Одеської міської ради, реєстрація в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 18.04.2005 року. Позивач являється спадкоємцем за заповітом і, своєчасно звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса, фактично прийняв спадщину. Відповідач також приходиться сином спадкодавця та спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає, спадкоємиця за законом [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась.. За заявами сторін Шостою Одеською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №209/2016 щодо майна померлої 14.04.2016 року матері [PERSON], однак свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності з ними родинних відносин. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача правомірні, регулюються нормами ст.ст.1235, 1268, 1270 ЦК України і підлягають задоволенню.

Outcome: approved