Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 25 липня 2015 р. по грудень 2018 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні доньки взагалі не приймає, не цікавиться її розвитком, здоровям, хоча донька часто хворіє, що вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Він є здоровим, працездатним, молодого віку, офіційно працевлаштований та працює в барі «Каріна», власником якого є його мати, інших дітей чи пристарілих, непрацездатних батьків на утриманні у нього немає. А тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомив.. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом встановлено, що відповідач працює в барі «Каріна», отримує заробітну плату і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей він не має. Відповідач по закону повинен утримувати свою дитину, в звязку з чим, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки дійсно необхідно стягнути аліменти, однак в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, задовольнивши частково позовні вимоги. Крім того з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial