Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 07.06.2003 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин відсутності взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження сім`ї вважає неможливим. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати та судові витрати покласти по відповідача. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2003, сторони 07 червня 2003 року зареєстрували шлюб у Маріупольському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 281 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.02.2007 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім`ї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 840,40 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, інша частина судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved