Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 27.04.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 235. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з листопада 2014 року, з того часу проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні звязки. Мають різні погляди на подружнє життя. Спору про розподіл набутого за час шлюбу спільного майна сторони не мають. Збереження сімї та подальше продовження спільного проживання, позивач вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов визнає повністю. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Євсікова. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.04.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 235, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. /а.с. 8/. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 9/. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стала втрата всіх фізичних та духовних звязків між подружжям, відмінність поглядів на сімейне життя, та як наслідок втрата почуття любові та взаєморозуміння один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2014 року, з того часу проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Спір про розподіл набутого за час шлюбу спільного майна, у сторін відсутній. Питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved