overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона є бабусею малолітньої дитини [PERSON], [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], які проживали у цивільному шлюбі з жовтня 2011 р. по липень 2013 р. З 12.07.2013 р. 16.06.2014 р. мати дитини, [PERSON], перебувала в місцях позбавлення волі, після звільнення жодного разу не навідалась до власної доньки, не цікавилась її долею. Батько дитини, [PERSON], проживає окремо від доньки, не приймає участі у її вихованні, ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя. Отже з липня 2013 р. батьки дівчинки не проживають разом з нею, не приймають участі у її вихованні та утриманні, не відвідують дитину, не цікавляться станом її здоров'я. на даний час [PERSON] проживає разом з позивачкою, які про неї піклується, надає все необхідне для її повноцінного життя та розвитку. У зв'язку з викладеним позивачка просить суд позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Позивачка в позов підтримала повністю. Відповідачі до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені. Представник третьої особи позов підтримала. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.5,58/. [PERSON] проживає разом з бабусею. Спеціалістами служби у справах дітей було перевірено умови проживання сім'ї. З'ясовано, що [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні бабусі, проживає з нею в квартирі, забезпечена всім необхідним, що підтверджено висновком від 21.11.2014 р. З огляду на вищевказане, встановлено, що [PERSON], [PERSON] не здійснюють виховання дитини, яке є першоосновою розвитку його особистості, не піклуються про стан здоров'я [PERSON], її фізичний, духовний та моральний розвиток, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не утримують дитину матеріально, а навпаки, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а тому їх необхідно позбавити батьківських прав. Також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно доньки [PERSON]. /а.с. 7, 37/. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 164 СК України передбачені підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]. В 2002 р. [PERSON] почала проживати однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON]. Сімейне життя між відповідачем та донькою позивачки не склалося, з 2004 року вони почали проживати окремо. З 2004 р. [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не надає коштів на його утримання. На даний час [PERSON] проживає разом з позивачкою та своїм дідусем у двокімнатній квартирі, які про нього піклуються, надають все необхідне для його повноцінного життя та розвитку. У зв'язку з викладеним позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Позивачка в позов підтримала повністю. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Представник третьої особи позов підтримала. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] є бабусею [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.8,10/. [INFO] [PERSON] померла /а.с. 9/. [PERSON] проживає разом з бабусею, дідусем та дядьком, що підтверджено довідкою з місця проживання /а.с.12/. Спеціалістами служби у справах дітей було перевірено умови проживання сім'ї. З'ясовано, що [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні бабусі та дідуся, проживає з ними в двокімнатній квартирі, забезпечений всім необхідним, що підтверджено актом обстеження від 28.10.2014 р. З огляду на вищевказане, встановлено, що [PERSON] не здійснює виховання дитини, яке є першоосновою розвитку його особистості, не піклується про стан здоров'я [PERSON], його фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не утримує дитину матеріально, а навпаки, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а тому його необхідно позбавити батьківських прав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 164 СК України передбачені підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки в примусовому порядку, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно і до її повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але до суду надала заяву, що позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову до суду не направив, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини своєї неявки до суду не надав, а тому зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 180,181,182,183,184 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом, але не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження, є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4), а оскільки він добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з заявленим розміром стягнення аліментів суд погоджується. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки в примусовому порядку, в розмірі 1500 грн. щомісячно і до її повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не зявилась, але до суду надала заяву, що позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову до суду не направив, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини своєї неявки до суду не надав, а тому зі згоди позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 180,181,182,183,184 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом, але не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження, є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 3), а оскільки він добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з заявленим розміром стягнення аліментів суд погоджується. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що з 26 липня 1997 року знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружні стосунки припинені, сім'я розпалася повністю, сторони мешкають окремо. Просить суд шлюб розірвати. Позивачка в письмовій заяві позов підтримала, просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в письмовій заяві позов визнав, просить суд слухати справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що 26.06.1997 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.4/. Подружні стосунки припинені, сторони проживають окремо. Сім'я розпалася повністю і зберегти її неможливо, термін на примирення позитивного результату не дав. Таким чином суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе, сторони тривалий час мешкають окремо, а тому шлюб необхідно розірвати. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що з 30 квітня 2010 року знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Подружні стосунки припинені, сімя розпалася повністю, сторони мешкають окремо. Просить суд шлюб розірвати. Позивачка в письмовій заяві позов підтримала, просить справу слухати у її відсутність. Відповідач в письмовій заяві позов визнав, просить суд слухати справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що 30.04.2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.4/. Подружні стосунки припинені, сторони проживають окремо. Сімя розпалася повністю і зберегти її неможливо, термін на примирення позитивного результату не дасть. Таким чином суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе, сторони тривалий час мешкають окремо, а тому шлюб необхідно розірвати. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що з жовтня 2014 року по вересень 2016 року вона мешкала в цивільному шлюбі з [PERSON]. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Батьком дитини є відповідач, про що записано в свідоцтві про народження дитини. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини в примусовому порядку, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, крім того просила стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частину його заробітку (доходу) , щомісячно, починаючи стягнення з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - визнав, а щодо аліментів на утримання дружини - згоден платити аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка, щодо такого розміру аліментів не заперечувала. Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183, 184 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом, але не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження, є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3), а оскільки він добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому вимоги позивачки підлягають задоволенню і з заявленим розміром стягнення аліментів суд погоджується. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності, в якій зареєстровані позивачка та [PERSON]. З січня 2014 р. відповідач перестав проживати у квартирі. Понад рік відповідач не проживає в даній квартирі, будь-якого його майна в квартирі не має, він не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, а тому позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивачка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.20/, яка на праві власності належить [PERSON] З січня 2014 року [PERSON] не проживає в даній квартирі, не бере участі в її утриманні, також відсутні будь-які речі відповідача. Дані правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і регулюються ст. 405 ч. 2 ЦК України, відповідно до положень яких, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином встановлено, що відповідач понад встановлений законодавством строк не мешкає в квартирі, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що на праві приватної власності їй належить житловий будинок [ADDRESS] в якому вона зареєстрована. За даною адресою з 09.07.2010 року також зареєстрований її знайомий [PERSON] Відповідач за вказаною адресою ніколи не проживав, комунальні послуги не сплачував, а тому позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] яка в ньому зареєстрована /а.с.7-10/. За даною адресою також зареєстрований [PERSON], 1972 р.н. /а.с.10/. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що ніколи не бачила відповідача, він ніколи не проживав за адресою [ADDRESS], речей відповідача у будинку немає. Свідок [PERSON] надала суду аналогічні пояснення. Дані правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до положень яких, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином встановлено, що відповідач понад встановлений законодавством строк не мешкає у спірному будинку без поважних причин, підстав для продовження строку з причин поважності пропуску строку у суду немає, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивують тим, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані - вона, її батько [PERSON], її донька [PERSON] та онука [PERSON], квартира не приватизована. З початку 2000 р. відповідач виселився з квартири та забрав все належне йому майно, після чого жодного разу в квартирі не з'являвся. Понад 14 років відповідач в будинку не проживає, будь-якого його майна не має, він не бере участі в утриманні квартири, а тому позивачка просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], квартира не приватизована /а.с.7/. З початку 2000 року [PERSON] не проживає в даній квартирі, не бере участі в її утриманні, також відсутні будь-які речі відповідача. Дані правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до положень яких, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином встановлено, що відповідач понад встановлений законодавством 6-місячний строк не мешкає у спірному будинку без поважних причин, підстав для продовження 6 - ти місячного строку з причин поважності пропуску строку у суду немає, а тому відповідача слід визнати такою, що втратила право на користування спірним жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивують тим, що в квартирі [ADDRESS] належить їй та [PERSON] на праві приватної власності, в якій вони зареєстровані. За даною адресою також зареєстрований [PERSON] З початку листопада 2011 р. відповідач виселилась з квартири та забрав все належне йому майно, після чого жодного разу в квартирі не з'являлась. Понад чотири відповідач в квартирі не проживає, будь-якого його майна в квартирі не має, він не оплачував комунальні послуги та не брав участі в утриманні квартири, а тому позивачка просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: В судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та постійно проживають - [PERSON], яка є власницею даної квартири та [PERSON] /а.с.5-6/. В даній квартирі також зареєстрований [PERSON], [INFO] /а.с.6/. З листопада 2011 року [PERSON] не проживає в даній квартирі, не бере участі в її утриманні, також відсутні будь-які речі відповідача. Дані правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до положень яких, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином встановлено, що відповідач понад встановлений законодавством 6-місячний строк не мешкає у спірному будинку без поважних причин, підстав для продовження 6 - ти місячного строку з причин поважності пропуску строку у суду немає, а тому відповідача слід визнати такою, що втратила право на користування спірним жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved