overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що з 27.07.1979р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2016р. шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу за спільні кошти позивачки та відповідача було побудовано гараж [ADDRESS] . Відповідач отримав реєстраційний номер майна 18528621 на гараж та отримав свідоцтво про право власності на гараж відповідно до рішення від 12.03.2007р. Київської районної ради м. Харкова. Позивачка вважає, що гараж є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому їй належить 1/2 його частина. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] просив винести рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.07.1979 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Відповідачу [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 12.03.2007р. Київської районної ради м. Харкова належить гараж [ADDRESS]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.02.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. У відповідності зі ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна подружжя, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти. Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідність до ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частину гаражу [ADDRESS] . У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі мінімуму ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем, посилаючись на те, що вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Позивач [PERSON] будучи повідомленою про день та час слухання справи своєчасно та належним чином, до судового засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про день та час слухання справи своєчасно та належним чином, до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив позов задовольнити. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами був зареєстрований 10 березня 2000 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Харкова, за актовим записом № 162 (а.с. 4). Від шлюбу подружжя мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки подружжя втратило порозуміння один з одним, взаємне почуття любові та поваги. Спільне господарство сторони не ведуть з 2009 року, шлюбні відносини між ними припинені, тому вважають, що шлюб поновлений бути не може, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що шлюб [PERSON] та [PERSON] розпався остаточно і підлягає розірванню. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], [PERSON] у сумі по 500 гривень щомісяця на кожну дитину, а також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 350 гривень щомісяця до [INFO]. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги позивачки, виходячи з наступного : Судом встановлено, що сторони одружені з 28 квітня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Сімейне життя подружжя не склалося у зв'язку з різницею характерів, відсутністю між ними взаємопорозуміння і довіри. На даний час сторони проживають окремо, відповідач добровільно не виконує покладені на нього обов'язки по утриманню дітей. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає то суд у відповідності з ч.3 ст. 181 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримування неповнолітніх дочок у розмірі по 500 гривень щомісяця на кожну дитину. Враховуючи те, що позивачка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до 3-х років, та потребує матеріальної допомоги, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання позивачки 350 гривень щомісяця до досягнення [PERSON], [PERSON] трирічного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 06.03.2007 року виконкомом Радянської сільської ради Бердичівського району, актовий запис № 4. Мотивуючи тим, що з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] .. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відносини між ними припинились, існують розбіжності в інтересах, та в поглядах на життя. Внаслідок чого спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу є не можливим. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Про час і місце розгляду справи повідомлена у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомила, відзив про позов не надала. Заяву про розгляд справи в її відсутності суду не надала. Зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 06.03.2007 року виконкомом Радянської сільської ради Бердичівського району, актовий запис № 4, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] )(а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного Кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, маючи таку можливість, з огляду на причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачки сплачений судовий збір. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 113, та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень, щомісячно на дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 09.03.2002 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Протягом останнього часу сімейне життя між нею та відповідачем погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між ними існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, його заробіток є не регулярним і мінливим. Добровільно коштів на утримання дитини він не надає. А тому вона хоче стягувати з нього аліменти за рішенням суду. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін(а.с.4), та врахувавши обставини справи, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають, і дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищевказані обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності зі ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то на думку суду, дані позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є батьком дитини сторін - дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження(а.с.7), і відповідно до вимог ст. 180 СК України, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. А тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів, відповідно до вимог ст. 184 СК України, в розмірі 600 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Суд також стягує з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави, і позивачки, оскільки їх понесення підтверджено документально(а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 09.08.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 419, та стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 09.08.2003 року. Від шлюбу мають: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Протягом останнього часу сімейне життя між нею та відповідачем погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між ними існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими. В даний час вона працює. Відповідач працює офіційно, має дохід. Добровільно коштів на утримання дитини він не надає. А тому вона хоче стягувати з нього аліменти за рішенням суду. У відкритому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін(а.с.4), та врахувавши обставини справи, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають, і дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищевказані обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності зі ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то на думку суду, дані позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є батьком дитини сторін - дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження(а.с.5), і відповідно до вимог ст. 180 СК України, зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. А тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів, відповідно до вимог ст. 183 СК України, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Суд також стягує з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави, і позивачки, оскільки їх понесення підтверджено документально(а.с. 1, 12).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11.10.2014 року відділом ДРАЦС по м. Бердичеву РС Бердичівського МРУЮ у Житомирській області, актовий запис № 715. Мотивуючи тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку Асю, [INFO]. Сімейне життя з відповідачею не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відносини між ними припинились, існують розбіжності в інтересах, та в поглядах на життя. Внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є не можливим. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилась, в матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив про позов не надав. Заяву про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 11.10.2014 року Бвідділом ДРАЦС по м.Бердичеву РС Бердичівського МРУЮ у Житомирській області, актовий запис № 715, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище - Михалєнко) А.О. (а.с. 5). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, маючи таку можливість, з огляду на причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Позивачка просить суд стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11.10.2016 року Бердичівським міським відділом ДРАЦС, актовий запис № 511. Мотивуючи тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відносини між ними припинились, існують розбіжності в інтересах, та в поглядах на життя. Внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є не можливим. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В судове засідання позивачка не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив про позов не надав. Заяву про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 11.10.2016 року Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 511, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] )(а.с. 4). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного Кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, маючи таку можливість, з огляду на причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15.10.2009 виконкомом Терехівської сільської ради Бердичівського району, актовий запис № 3. Мотивуючи тим, що з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відносини між ними припинились, існують розбіжності в інтересах, та в поглядах на життя. Внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є не можливим. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. В судове засідання позивачка не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив про позов не надав. Заяву про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 15.10.2009 виконкомом Терехівської сільської ради Бердичівського району, актовий запис № 3, зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного Кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, маючи таку можливість, з огляду на причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved