Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що відповідач, як енергопостачальник, на підставі договору надає послуги з постачання електроенергії в квартиру [ADDRESS], де проживає позивачка з сімєю. 15 квітня 2015 року відповідач відключив її квартиру від електропостачання. Вважає такі дії позивача протиправними, оскільки при відключенні від електропостачання позивач порушив Правила користування електричною енергією, відключивши її квартиру в день винесення попередження 15.4.2015 року з-за відсутності заборгованості. В судовому засіданні позивачка зазначила, що на час розгляду справи електропостачання її квартири поновлене, разом з тим, просить визнати дії відповідача щодо відключення її квартири від електропостачання 15.4.2015 року незаконними, попередження від 15.4.2015 року неправомірним, винесеним з порушенням, а також стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 1000 грн., оскільки після відключення від електропостачання вона була позбавлена можливості користування побутовими електроприладами. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначивши, що відключення квартири відповідачки від електропостачання відбулося на підставі наявності заборгованості внаслідок неповного розрахунку за спожиту електроенергію. 19.1.2015 року позивачці рекомендованим листом направлене попередження про можливість відключення у звязку з наявністю боргу, а 15.4.2015 року безпосередньо проведене саме відключення у звязку з непогашенням боргу. Вважає дії співробітників ВАТ «Запоріжжяобленерго» в межах законодавства, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні й проти чого не заперечують сторони, відповідач надає послуги з постачання електричної енергії до квартири [ADDRESS] де проживає позивачка. Сторонами не заперечується факт відключення квартири позивачки від електропостачання 15.4.2015 року. Згідно Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 26.7.1999 року № 1357 (надалі - Правил), п.35, енергопостачальник має право відключити споживача у разі, зокрема порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості. Згідно п.27 Правил у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Суду не надано доказів щодо належного виконання відповідачем п.27 Правил, саме в частині підтвердження отримання споживачем попередження про відключення. У звязку з відсутністю доказів підтвердження отримання позивачем попередження про відключення суд вважає дії відповідача щодо відключення позивача 15.4.2015 року від енергопостачання незаконними. Щодо незаконності попередження від 15.4.2015 року неправомірним, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки, як саме попередження так й докази з приводу його законності судом не досліджувались, т.к. не були представлені сторонами. В матеріалах справи є лише повідомлення про відключення від електропостачання від 15.4.2015 року. Щодо стягнення моральної шкоди суд вважає наступне. Позивач вважає, що діями відповідача щодо відключення її квартир від електропостачання їй завдана моральна шкода. Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі - Закон) при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п.5 ч.1 ст.4 Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Законом передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоровя продукцією. Відповідно до Закону припинення надання послуг не передбачає відшкодування моральної шкоди, окрім того, позивачем не доведено, що припинення надання відповідачем послуг призвело до виникнення небезпеки для життя і здоровя, й таким чином, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Тому в цій частині позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial