Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 20.04.1993 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], який на даний час повнолітній, та [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, що призвело до постійних непорозумінь, конфліктів та сварок. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, жодних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Буртник». В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 20.04.1993 року зареєстрували шлюб у виконкомі Хотимирської сільської ради народних депутатів Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 (а.с. 2). У шлюбі у них народилося двоє дітей, з яких [PERSON], [INFO], на даний час малолітня (а.с. 3). Сімейне життя у сторін не склалося, вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, що призвело до постійних непорозумінь, конфліктів та сварок. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Буртник». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання дітей визначити її місце проживання, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд, вважає, що місцем проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання її матері [PERSON] (Позивачки). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved