Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 31.08.2020р. нею було укладено договір про надання фінансового кредиту з ТОВ «ФК «Інвест фінанс», відповідно до якого вона отримала грошові кошти в розмірі 7000грн., строком на 30 днів від дати отримання кредиту. На її думку, вказаний договір є недійсним, оскільки відповідачем було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи і цей договір вона не підписувала. Крім того, відповідач не повідомив її письмово та не надав всю необхідну інформацію щодо умов договору, не надав розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, внаслідок чого нарахований за користування кредитними коштами відсоток є значно більшим ніж зазначений у розрахунку платежів, чим порушив норми законодавства, які регулюють дані правовідносини. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.27-30), у якому зазначив, що ТОВ «ФК «Інвест фінанс» є фінансовою установою і надає фінансові послуги, а саме: надання послуг з факторингу, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на підставі відповідної ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та примірного договору. Заявник/користувач, який має на меті отримати кошти у кредит, може ознайомитись з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та примірним договором, які діють під час реєстрації та підписання електронного договору на веб-сайті товариства у загальному доступі і є публічною пропозицією (офертою) товариства, у розумінні ст.ст.641, 644\~ЦК України до укладення договору, а також на які є посилання безпосередньо при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі на сайті товариства. Фактом підтвердження щодо ознайомлення з Правилами, примірним договором та надання заявником дозволу (згоди) на обробку своїх персональних даних, які зазначені в заявці на отримання кредиту, є проставлення заявником/користувачем при реєстрації відповідних відміток па сайті товариства. 31.08.2020р. позивачкою з метою отримання кредиту було здійснено реєстрацію на веб-сайті товариства та надано персональні дані з маскованим номером картки, на який було здійснено перерахунок грошових коштів (кредиту) для подальшого оформлення, укладення кредитного договору та отримання кредиту. Цього ж дня між позивачкою та товариством було укладено договір про надання фінансового кредиту в розмірі 7000грн. строком на 30 календарних днів під 1,14% (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожний день користування кредитом, що застосовується на період строку надання кредиту (починаючи с першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту), визначеного п.1.2. цього договору; під 2,14% (стандартна процентна ставка) від суми кредиту за кожний день користування кредитом застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.2. цього договору, якщо позичальник не виконав умови, зазначені в п.1.3.1. цього договору, в електронному вигляді на веб-сайті товариства. Зазначений договір укладений в електронній формі з проставлянням позивачкою електронного підпису. Зобов`язання за вказаним договором позивачка не виконала, внаслідок чого її заборгованість перед товариством становить 15599,40грн. Позивачка 02.10.2020р., 18.10.2020р. та 16.11.2020р. в особистому кабінеті здійснила пролонгацію вказаного договору. Представник відповідача зазначає, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Позивачка, здійснивши акцептування оферти, підтвердила, що впевнена в тому, що всі умови їй зрозумілі та вона чітко усвідомлює, які платежі, у якій сумі, у який термін та у якій валюті необхідно буде сплачувати. Вказує, що під час укладання договору про надання фінансового кредиту сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо його умов. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час і місце цього засідання була повідомлена належним чином (а.с.58). Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, але у раніше поданому до суду відзиві на позовну заяву просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. В матеріалах справи міститься копія договору про надання фінансового кредиту №10002283343 від 31.08.2020р., відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвест фінанс» зобов`язується надати позивачці [PERSON] грошові кошти (кредит) на суму 7000грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язується одержати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених цим договором. Згідно з пропозицією укласти електронний договір (оферта), вона розміщується в особистому кабінеті позичальника на сайті кредитодавця та приймається шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі і здійснюється за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.51-52). Позивачка підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування, про що свідчить її заява про прийняття оферти (акцепт) (а.с.52). Позивачка надала згоду на використання у всіх відносинах між нею та ТОВ «ФК «Інвест фінанс» свого логіна, особистого кабінету та пароля особистого кабінету в якості аналога власноручного підпису, підтвердила свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору кредиту та правилами кредитування з моменту кліку на кнопці «З умовами договору згодний» у особистому кабінеті, що підтверджується заявою позичальника №10002283343 від 31.08.2020р. (а.с.44). 31.08.2020р. на номер картки позивачки, який вона вказала при реєстрації на сайті ТОВ «ФК «Інвест фінанс», на виконання договору про надання фінансового кредиту, було здійснено перерахунок грошових коштів в розмірі 7000грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №612/06 від 22.06.2021р. (а.с.45). 02.10.2020р., 18.10.2020р. та 16.11.2020р. було проведено успішні транзакції типу «погашення» кредиту на суму по 1118грн. кожна, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ «Платежі Онлайн» (а.с.46-48), та позивачка у ці ж дні здійснювала пролонгацію договору про надання фінансового кредиту №10002283343 від 31.08.2020р., про що свідчать копії додаткових угод про зміну умов вказаного договору (а.с.41-43). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України\~\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 ст.638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони\~домовилися укласти\~договір у\~певній формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України\~\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї статті встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Частинами 1 і 3 ст.215 ЦК України\~\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.207\~ЦК України правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1, 2 і 4 ст.6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ч.1 ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11\~вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, то для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст.64 ЦПК України. За змістом статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд, встановивши, що за домовленістю сторін, які досягли згоди щодо усіх істотних умов договору про надання фінансового кредиту, було погоджено використання аналога власноручного підпису - одноразового ідентифікатора, а позичальник підписав договір та отримав кредитні кошти, дійшов висновку, що сторонами укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку, який відповідає вимогам чинного законодавства. Доводи позивачки про те, що дії відповідача мають ознаки нечесної підприємницької практики є безпідставними. Частиною 1 ст.19\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» визначено,\~що забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч.2 цієї статті підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог. Жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що під час укладення кредитного договору з боку відповідача не надано або надано у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору, позивачкою не надано. Позивачка не надала належних і неспростовних доказів на підтвердження своїх вимог, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed