Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], визнати, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], та стягнути аліменти на утримання дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем [PERSON] проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з жовтня 2002 року по 15.07.2016 року. Від подружніх стосунків 15.08.2003 року позивачка народила сина [PERSON] Геннадієвича, та 05.03.2012 року доньку [PERSON]. Відповідач є батьком вищезазначених дітей, однак він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. З відповідачем сімейне життя не склалося із-за відсутності між нами взаємопорозуміння, з 15.07.2016 року після сварки проживають окремо, діти залишилися проживати зі позивачкою та знаходяться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, позивачу одній тяжко утримувати дітей лише на одну заробітну плату, вони потребують значних матеріальних витрат, а тому звертається до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву відповідно до якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що 15.08.2003 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-ОЛ № 096953 виданого 05 вересня 2003 року Обознівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 124277 виданого 19.03.2012 року Обознівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, що 05 березня 2012 року народилася [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно з довідкою за вих. № 14 від 03.01.2017 року виданої виконкомом Обознівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO], має двох неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], проживає біля матері та знаходиться на її утриманні; дочка - [PERSON], [INFO], проживає біля матері та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Частина 1 ст. 126 СК України передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 128 СК України встановлює, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно із ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частина 1 ст.135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 180 СК України, якою передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та п.3 ст. 181, ст. 191, 182 цього Кодексу, позивачка, як дружина - мати, має право на отримання від відповідача, як батька дитини, аліментів на утримання дитини у частці від його доходу, від дня предявлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує: стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього аліментів на інших дітей, а також і те, що позивач самостійно забезпечити належне виховання та утримання дитини не може і потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст.182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитини не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст. 61 ЦПК України). Враховуючи вищезазначене, та те, що відомості про батька дітей були записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, а відповідач [PERSON] вважає себе батьком дітей, що не заперечує і позивач [PERSON], а тому позовні вимоги в частинні визнання батьківства підлягають задоволенню. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів, підлягають частковому задоволенню, оскільки в частинні стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, позивачка просить стягнути аліменти в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду є завищеним розміром аліментів, а тому суд в цій частині вважає за необхідне та достатнє стягнути на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, стягнення проводити з 07 лютого 2017 року до повноліття [PERSON], тобто до 15 серпня 2021 року, потім в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття [PERSON], тобто до 05 березня 2030 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України витрати в справі, а саме: судовий збір, суд покладає на відповідача.

Outcome: partial