Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 1989 року [PERSON] була зареєстрована в гуртожитку у кімнаті, розташованій за адресою: [ADDRESS] як основний наймач. У 2001 році позивачка звернулася до профспілкового комітету ВАТ «Сумський рафінадний завод» з проханням поліпшити умови її проживання. Вказане прохання було задоволено та Позивачу разом із сім`єю було виділено додатково суміжну кімнату [ADDRESS] . Після цього позивачка разом із сім`єю проживає у вказаних двох кімнатах до теперішнього часу. Таким чином, позивачка на законних підставах з 1989 року проживає за адресою: [ADDRESS] , сплачує усі необхідні платежі за надані експлуатаційні та комунальні послуги. На зверенння позивачки про проведення приватизації вищевказаного житлового приміщення відповідачем було надано відмову. Тому просить зобов`язати Сумську міську раду в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» вчинити дії по передачі у приватну власність (приватизації) [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] у приватну власність (приватизації) кімнати за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 29,8 кв.м. Представник позивачки у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, погоджуються із позицією позивачки. Перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 1989 року [PERSON] зареєстрована в гуртожитку у кімнаті, розташованій за адресою: [ADDRESS] як основний наймач (9). У 2001 році позивачка звернулася до профспілкового комітету ВАТ «Сумський рафінадний завод» з проханням поліпшити умови її проживання. Вказане прохання було задоволено та позивачці разом із сім`єю було виділено додатково суміжну кімнату [ADDRESS] . Після цього позивачка разом із сім`єю проживає у вказаних двох кімнатах до теперішнього часу, і такі обставини відповідачем не спростовані. Відповідно до технічного паспорту на житлове приміщення [ADDRESS] , виготовленого 26 червня 2019 року КП «Сумське міське БТІ» СМР, знаходиться кімната посімейного заселення розташована на другому поверсі 3-х поверхового будинку та складається з двох кімнат, загальною житловою площею 19,9 кв.м, у тому числі: 1 кімната - 10,7 кв.м, а 2 кімната - 9,2 кв.м. Загальна площа 29,8 (а.с. 7-8). Таким чином, позивачка на законних підставах з 1989 року проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , сплачує платежі за надані експлуатаційні та комунальні послуги. Факт правомірного проживання та реєстрації місця проживання позивача, в квартирі за адресою: [ADDRESS] підтверджується також довідкою про склад сім`ї, виданою Сумською міською радою в особі «Центр надання адміністративних послуг» 14.03-08/40022 від 01.07.2019, де також зареєстровані [PERSON] та її донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10-11). На зверенння позивачки про проведення приватизації вищевказаного житлового приміщення відповідачем було надано відмову (а.с. 12). Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Частина перша статті 1 в редакції. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно зі частиною 2 статті 4 вказаного Закону мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Зазначене право поширюється на дітей законних мешканців гуртожитків, які народилися під час проживання їхніх батьків у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону. Згідно з п.п.10, 11 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Такі випадки передбачені п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну кімнату позивача цей перелік не розповсюджується. Позивач та треті особи вселені до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніким не оспорюється. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права і інтересу. З огляду на викладене, оспорюване відповідачем право позивача та членів її сім`ї, що виникло із житлових правовідносин, підлягає захисту в обраний ним спосіб. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved