Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача батьком дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття, а також на своє утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення сином трьох років та судові витрати по справі. В судове засідання позивачка не зявилася, однак її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала та зазначила, що у липні 2011 року позивачка зустрічалася із відповідачем, а у 2014 році між ними був статевий зв'язок. Після того, як позивачка повідомила відповідача про свою вагітність, останній не заперечував щодо народження дитини, але відносини у них погіршилися, а у серпні 2015 року вони взагалі перестали зустрічатися. 02 грудня 2015 року позивачка народила сина, батьком якого є відповідач по справі. Запис про народження дитини проводився відповідно до ст.135 СК України. Також, в звязку з тим, що відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання сина та позивачки, вона просить стягнути аліменти на дитину в твердій грошовій сумі, а саме: 3000 грн. щомісяця, а на утримання позивачки 1500 грн., оскільки визначити частку від доходу відповідача неможливо, так як окрім заробітної плати він отримує дохід від продажу сільгоспзапчастин та орендну плату з паїв і дивіденди від ТОВ «Мега-лідер». Відповідач в судове засідання не зявився, однак його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала в частині визнання батьківства, але аліменти згодні платити на дитину в розмірі 1500 грн. щомісяця, а щодо сплати аліментів на утримання позивачки не згодні, оскільки позивачка не є та і не була дружиною відповідача. Крім того, вона зазначає, що не заперечує проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі та просить врахувати, що на утриманні відповідача знаходиться його мати, яка є людиною похилого віку. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частвокому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 грудня 2015 року позивачка народила сина [PERSON], про що видано свідоцтво про народження /а.с.9/. При цьому батьками дитини записані в графі «мати» - [PERSON]. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копією витягу з держреєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України /а.с.10/. Згідно висновку експерта №98 (к.)/1343(ім.) вірогідність того, що відповідач дійсно є біологічним батьком [PERSON] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами дослідження складає не менше 99,99999% /а.с.44-48/. Крім того, оскільки відповідач позов в цій частині визнав, відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності та визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає можливим визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З довідки, виданої головою виконавчого комітету Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області від 15 березня 2016 року, вбачається, що малолітній син [PERSON] проживає разом із позивачкою за адресою: вул.Радянська, 12 в с.Давидівка Якимівського району Запорізької області /а.с.11/. На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою з місця роботи ТОВ «Мега-Лідер» /а.с.12/. Розмір її доходів не дозволяє їй належним чином забезпечувати дитину. З отриманих нею доходів необхідно сплачувати комунальні послуги, купувати одяг та взуття собі та дитині, продукти харчування, ліки та інше. Як вбачається з довідки про доходи відповідача, він офіційно працює менеджером у ТОВ «Мега-Лідер» та отримує заробітну плату, розмір якої складає щомісяця 2600 грн. та йому нараховуються дивіденди, розмір яких складає за 2016 рік 284132 грн. 52 коп. /а.с.81/. Також, як вбачається з копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач станом на 15 серпня 2016 року значиться фізичною особою-підприємцем /а.с.64-65/. За відомостями Мелітопольської ОДПІ відомості про доходи відповідача за 2016 рік відсутні, але за 2015 рік його дохід від господарської діяльності складав 203638, 10 грн. /а.с.93/. Крім того, відповідач отримує дохід від оренди в розмірі 2000 грн. щомісяця /а.с.94/ та від оренди за користування земельною ділянкою ФГ «ІТОГ» за рік 10062,11 грн. /а.с.96/ Інших неповнолітніх дітей у нього немає, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться. Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає доведеним право позивачки на отримання аліментів від відповідача на малолітню дитину у твердій грошовій сумі у звязку із нерегулярністю доходу відповідача. Враховуючи вищенаведене суд, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб позивачки, можливостей відповідача, вважає можливим стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 17 березня 2016 року та до повноліття сина [PERSON]. Щодо позовних вимог про стягнення коштів на утримання дружини, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки ст.84 СК України передбачено право дружини на утримання, тоді як позивачка такою не є та у шлюбі з відповідачем не перебувала. Не може бути застосована у даному випадку і ст.91 СК України, оскільки і в фактичних шлюбних відносинах сторони не перебували, сумісно не проживали. Як видно з позовної заяви сторони лише зустрічалися та мали статеві стосунки. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.\~\~ Згідно з ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. За складання позовної заяви позивачкою було сплачено 500 грн., що підтверджується товарним чеком №18 від 17.03.2016 року /а.с.80/. Крім того, за участь в судовому засіданні позивачка сплатила своєму представнику адвокату [PERSON] 3500 грн. /а.с.79/. Всього позивачка сплатила 4000 грн., що враховуючи час проходження судових засідань не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, встановленого Законом України від 20.12.2011. А тому, суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідача на користь позивачки. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial