Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною заявою, вподальшому уточненою, у якій просить поділити майно, яке було придбане [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, зареєстрованого 3 березня 2000 року Кисловською сільською радою Куп'янського району Харківської області, актовий запис № 1, визнати за [PERSON] та за [PERSON] право власності за кожним по ? частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований в [ADDRESS] та в плані земельної ділянки позначений літ. «А», загальною площею 63,6 кв. метрів, житловою площею 41,1 кв. метр, при якому є надвірні будівлі та служби: вбиральня літ. «Б», душ літ. «В», сараї: літ. «М», «Г», «Д», гараж літ. «Л», погріб літ. «К», огорожа №1,2, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позовної заяви позивачка посилається на наступні обставини. Між нею та відповідачем по справі [PERSON], 3 березня 2000 р. був зареєстрований шлюб Кисловською сільською радою Куп'янського району Харківської області, актовий запис 1. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] Позивачка зазначає, що за час шлюбу вона та відповідач у справі за рахунок спільних подружніх коштів придбали житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Житловий будинок з надвірними будівлями, набутий за договором купівлі-продажу, укладеному 31 серпня 2004 р., покупцем за яким є відповідач у справі, дійсність договору визнана рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2005 р. у справі №2-1253-2005 р., яке набрало законної сили. Позивачка також зазначає, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями на підставі вищевказаного рішення суду зареєстроване за відповідачем у справі, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 червня 2005 року № 7447689. Оскільки житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] придбаний нею та відповідачем за час шлюбу, то відповідно до вимог статті 60 Сімейного Кодексу України він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивачка вказує, що, незважаючи на те, що в договорі купівлі - продажу покупцем вказаний відповідач, вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями належить їй та відповідачеві на праві спільної сумісної власності.. Крім того, в добровільному порядку відповідач відмовляється визнати за нею право на 1\\2 частину житлового будинку. Також позивачка вказує, що дійсна вартість житлового будинку станом на 3 грудня 2014 року складає 34216 гривень, що підтверджується звітом про оцінку майна , складеним суб'єктом оціночної діяльності [PERSON] Ціна позову 17 108 гривень визначена , виходячи 1\\2 частини з дійсної вартості нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями. Позивачка вважає, що нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями слід поділити способом визнання за нею та за відповідачем у справі право особистої приватної власності за кожним по 1\\2 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. [ADDRESS]. Земельна ділянка , на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями не приватизована. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та простила їх задовольнити, відповідач проти заявлених вимог заперечував. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. Прийнявши до уваги доводи сторін, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що 03.03.2000 р. укладений шлюб між позивачем та відповідачкою згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого Кислівською сільською радою Куп'янського району Харківської області (а.с.13). Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 27.04.2005 р. , який вступив в законну силу 30.05.2005 р., (мовою оригінала) ухвалено: « признать действиетльнім договор купли-продажи жилого дома с надворними постройками, расположенного в [ADDRESS], состоявшийся 31 августа 2004 г., между [PERSON], [PERSON], [PERSON], за которых на основании доверенностей действовала [PERSON], с одной стороны, продавцом, [PERSON], с другой стороны, покупателем, в соответствии с которым стороны, за которых действовала [PERSON]. Передали в собственность покупателя [PERSON] жилой дом с надворными постройками, расположенными в [ADDRESS], а покупатель [PERSON] принял указанный жилой дом и заплатил за него 2500 гривень. Вказаним рішенням встановлено, що «между истцом [PERSON] и его супругой - ответчицей по делу [PERSON] 31 августа 2004 года состоялся договор, по условиям которого [PERSON], действовавшая на основании нотариально удостовереннных доверенностей от имени и в интересах [PERSON], [PERSON], [PERSON], продала, а истец ([PERSON]) купил принадлежащий доверителям [PERSON]- жилой дом с надворныи постройками в с. [ADDRESS]. (а.с.5-8). Таким чином, не підлягає доказуванню факт, що спірний будинок за вищевказаною адресою був придбаний за час шлюбу позивача та відповідачки при безпосередньої участі останньої. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, №7447689 від 07.06.2005 р., [PERSON] є власником будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області №2-1253-2005/27.04.2005 (а.с.9). Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду на ім'я [PERSON], будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], у плані земельної ділянки, позначений літ. «А», загальною площею 63,6 кв. метрів, житловою площею 41,1 кв. метр, при якому є надвірні будівлі та служби: вбиральня літ. «Б», душ літ. «В», сараї: літ. «М», «Г», «Д», гараж літ. «Л», погріб літ. «К», огорожа №1,2, ,(10-12). Відповідно до звіту про оцінку майна від 03.12.2014 р., вартість об'єкта оцінки: житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], становить 34216 грн. без ПДВ (а.с.16-52). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власно сті подружжя. За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 цього Кодексу визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як зазначене у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Крім того, у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Також відповідно до вимог пунктів 2, 4 ст. 65 СК України, під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Як встановлено рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 27.04.2005 р. позивачка та відповідач уклали договір купівлі-продажу спірного будинку, тобто відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, майно, одержане за цим договором використане в інтересах сім'ї. Тобто зазначені норми матеріального права презюмірують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. Отже обов'язок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який її оспорює, а не на позивачці. Разом з цим, жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності обставин в обґрунтування того, що є особистою приватною власністю , передбачених ст. 57 СК України, відповідач суду не надав. Пояснення відповідча, що суд при вирішенні спору повинен врахувати те, що разом з ним проживає неповнолітня донька, яка знаходиться на його утриманні, не підтверджені доказами. Доводи відповідача, що позивачкою були скоєні крадіжки скота та його речей також не підтверджені доказами. Таким чином, підстав щодо відступлення від засади рівності часток, яки передбачені ч. 2 ст. 70 СК України, суд не знайшов. У відповідності до п.1, ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Норма права, передбачена ст. 60 СК України, створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності і це означає, що спірний будинок є спільним сумісним майном подружжя. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В розумінні ч.ч.1, 2 ст. 70 СК України, спірний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, сторони мають рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном і частки майна дружини та чоловіка є рівними. В судовому засіданні не встановлено домовленості між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, а саме будинку за вказаною вище адресою. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що доводи позивачки є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, не спростовані відповідачем.. Таким чином, судом достовірно встановлено, що житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель, яки розташовані в [ADDRESS], загальною площею 63,6 кв метрів, житловою площею 41,1 кв. метр, при якому є надвірні будівлі та служби, є об'єктом права сумісної власності подружжя [PERSON] до [PERSON], а у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними При таких обставинах суд, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви в повному обсязі. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved