Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12.05.2005 року було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Після закінчення школи, дочка позивачки та відповідача [PERSON] вступила на денне відділення Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова, де навчається на третьому курсі на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2013 року по [INFO] У зв'язку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] до [INFO] року, оскільки самостійно забезпечити дочку не може. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 14.09.2015 року на період її навчання до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO] року. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав зазначених в заяві та просить їх задовольнити, оскільки сама не має можливості утримувати дитину. Дитина навчається на контрактній основі. Загальна вартість освітньої послуги становить 27 200.00 грн. Згідно договору плату за навчання необхідно вносити щоквартально, у розмірі 2270.00 грн. Плата за гуртожиток, протягом навчального року складає 2980.00 грн. Дитина стипендії не отримує. Позивачка ж ніде тимчасово не працює, перебуває на обліку в районному центрі зайнятості де отримує допомогу по безробіттю в розмірі 534.00 грн., щомісячно. За таких обставин просить суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, та зазначив, що у них із позивачкою є ще син [PERSON], якого він недавно одружив і доки не розрахується із боргами, які у нього утворилися внаслідок святкування весілля сина то будь-яких коштів на утримання дочки [PERSON] не надасть. Однак у судових дебатах відповідач змінив свою думку стосовно утримання повнолітньої дочки та не заперечує відносно стягнення із нього аліментів на утримання дочки [PERSON] у примусовому порядку, але лише до закінчення дочкою навчання. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON], надала суду свідчення про те, що вона дійсно навчається на 3-му курсі Національного педагогічного університету ім.М.П.Драгоманова. Форма навчання денна. Навчається на контрактній основі. Загальна вартість освітньої послуги становить 27 200.00 грн. Згідно договору плату за навчання необхідно вносити щоквартально, у розмірі 2270.00 грн. Плата за гуртожиток, протягом навчального року складає 2980.00 грн. Стипендії вона не отримує. ЇЇ батько [PERSON], спочатку, тобто коли вона навчалася на 1-му та 2-му курсах допомагав їй коштами. Він сплачував половину коштів за навчання і гуртожиток. Але згодом перестав надавати допомогу. Її утримує і допомагає лише мати [PERSON] Заслухавши позивачку, відповідача, повнолітню [PERSON], та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON], підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Як встановлено у судовому засіданні, позивачка та відповідач мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8). Дочці відповідача [PERSON], - [PERSON], [INFO] року виповнилося 18 років, що стверджено копією свідоцтва про народження, виданого на ім'я [PERSON], (а.с.8). З 01 вересня 2013 року дочка позивачки та відповідача, [PERSON] вступила до Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова, на денну форму навчання (а.с.9). Навчання у вказаному учбовому закладі здійснюється на контрактній основі і відповідно до п.4.2. Договору № ird_dbdo1r_61/13 від 13.08.2013 року «Про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами», загальна вартість освітньої послуги становить 27 200.00 грн., за весь період навчання, без отримання стипендії, оскільки контрактна форма навчання не передбачає можливості отримання стипендії (а.с.10). Мати дочки [PERSON], - [PERSON], не може в повній мірі надати самостійно відповідну допомогу дочці, так як одноособово проводить оплату за навчання повнолітньої дочки згідно до Договору, несе витрати для придбання останній продуктів харчування, оплачує проїзд з місця проживання до місця навчання (у вихідні дні), оплачує місце проживання дочки в гуртожитку. Відповідач матеріально дочці не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки працює в ВП Коростенська дистанція сигналізації та зв'язку і має відповідну заробітну плату та може утримувати свою повнолітню дочку [PERSON], яка навчається. Згідно зі ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту ст.198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Тобто, крім родинного зв'язку батьків і дітей, продовження повнолітніми навчання, потреби повнолітніх дітей у зв'язку із продовженням навчання в матеріальній допомозі, необхідно перевіряти і здатність батьків таку допомогу надавати. При відсутності хоча б одного із наведених фактів, аліментне зобов'язання, пов'язане із утриманням батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не виникає. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст.ст. 182, 200 СК України). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В даному випадку суд вважає, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], в зв'язку з навчанням останньої, а відповідач відмовляє в наданні такої допомоги, хоча має таку можливість та будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обов'язку утримувати повнолітню дочку яка продовжує навчання до закінчення навчання. Враховуючи вищенаведене а також те, що відповідач має можливість утримувати свою дочку [PERSON] до закінчення її навчання, мати дитини також надає допомогу повнолітній дочці, а сама [PERSON], не отримує від держави стипендії, не працює, несе витрати на придбання підручників, проїзд із місця проживання до місця навчання, несе додаткові витрати на продукти харчування та оплату навчання і проживання в гуртожитку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, однак ухиляється від обов'язку, як батько допомогти повнолітній дитині, яка потребує допомоги закінчити навчальний заклад і здобути професію, а тому кошти на утримання дочки [PERSON] до закінчення її навчання у навчальному закладі слід стягнути в примусовому порядку та у розміри передбаченому ст.182 СК України, щомісячно, але без урахування часу на канікули. Разом із тим слід зазначити, що посилання позивачки відносно стягнення аліментів на повнолітню дочку до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто [INFO] року є безпідставним, оскільки дочка потребує матеріальної допомоги на період навчання. Доказів стосовно того, що остання дійсно потребує матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років до суду не надано. Крім того, відповідно до ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.ст.3,10,11,60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд забезпечив сторонам змагальність процесу, створивши їм умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків. За таких обставин, суд вважає вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню за наведених вище обставин.

Outcome: partial