Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що сім'я розпалась і поновити її неможливо. Шлюбні відносини між ними припинені з причини відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. З 2014 року вони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, дочка залишилась проживати разом із матірю. В судове засідання позивачка не зявилась, однак від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка повернулася з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачкою було надано адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 26 вересня 2009 року, який зареєстрований Новгородківською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис №6, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с.6/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.5/. З 2014 року шлюбні відносини сторін припинені з причини відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, спільне господарство не ведуть, дитина залишилася проживати разом із позивачкою. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, на примирення вони не згодні, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше збереження сім'ї неможливе, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивачка при реєстрації шлюбу своє прізвище «Тришина» не змінювала на прізвище чоловіка, тому після розірвання шлюбу питання про зміну прізвища не ставилось. Крім того, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved