Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідачка є матір`ю вказаних дітей, які є внуками позивачки та проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідачка проживає окремо, не приймає участі у вихованні та утриманні своїх малолітніх дітей, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не займається їх лікуванням, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує харчуванням та не надає матеріальної допомоги, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, позивачка прийшла до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Також, позивачка просить призначити її опікуном над малолітніми дітьми відносно яких просить позбавити їх матір батьківських прав, а також стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, з дати подання позовної заяви до досягнення кожною дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник-адвокат вимоги позовної заяви підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі, додатково пояснивши, що до органу опіки та піклування не зверталися з питанням про призначення позивачки опікуном над дітьми відносно яких розглядається позовна вимога про позбавлення батьківських прав їх матері. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її дітей, призначення позички опікуном над її дітьми та стягнення аліментів, пояснивши, що не має можливості виховувати та утримувати дітей. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог в частині позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей, стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дітей, пояснивши, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками як матері перед дітьми, зокрема не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей у зв`язку з чим діти проживають разом з позивачкою. Позовна вимога про призначення позичку опікуном над дітьми не підтримав, оскільки позивачка не зверталася до органу опіки та піклування про призначення її опікуном над дітьми у зв`язку з чим така вимога є передчасною. Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення учасників справи, а також вислухавши думку малолітніх [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, вважає, що позов [PERSON] , підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх матір`ю зазначена [PERSON] , відповідачка у справі (а.с. 9, 10, 79, 80, 119-120, 138). З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00027407526, № 00027408430 від 13 серпня 2020 року вбачається, що батьком дітей значаться [PERSON] , [PERSON] , які записані в порядку ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 172, 173). Згідно довідки№ 1349 від 12 серпня 2020 року, виданої Виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, [PERSON] , відповідачка по справі, ніде не працювала та не працює (а.с. 168). З характеристики від 12 серпня 2020 року, за місцем проживання [PERSON] , відповідачки по справі, вбачається, що за період часу 2019-2020 роки скарги з боку сусідів та мешканців м.Арциз Одеської області на неї не надходили, до адміністративної відповідальності адміністративною комісією при виконавчому комітеті Арцизької міської ради не притягувалась (а.с. 166). З актів обстеження житлово-побутових умов від 31 липня 2018 року, 13 лютого 2019 року, 02 квітня 2019 року, 04 лютого 2020 року вбачається, що будинок [ADDRESS] , в якій проживає [PERSON] , відповідачка по справі, перебуває у занедбаному стані; умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам; для дітей місця для навчання відсутні; матеріальний стан сім`ї незадовільний; матері рекомендовано стати на облік до центру зайнятості, оформити виплати по малозабезпеченості, створити належні умови для проживання дітей та влаштуватись на роботу; комісія прийшла до висновку звернутися до Арцизького центру соціальних служб для складання акту оцінки потреб дитини та до Арцизького ВП ГУНП в Одеській області для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за її ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей (а.с. 24-25, 26-27, 28-29, 30-31, 33-34, 94-95, 97-98, 99, 100-101, 102). На підставі заяви [PERSON] від 24 липня 2018 року, клопотання служби у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації № 01-21/52 від 14 лютого 2019 року, листа АРЦИЗЬКОЇ ЗАГАЛЬНООСВІТНЬОЇ ШКОЛИ І-ІІІ СТУПЕНІВ № 5 АРЦИЗЬКОЇ РАЙОННОЇ РАДИ ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ № 50 від 14 лютого 2019 року, довідок Арцизького ВП ГУНП в Одеській області від 01 серпня 2018 року, 05 березня 2019 року [PERSON] , відповідачку по справі, притягнуто до адміністративної відповідальності за її, як матері, ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її малолітніх дітей, за її знаходження в громадському місці у алкогольному сп`янінні, що підтверджується постановами від 01 серпня 2018 року та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП, який направлено до суду для розгляду, про що повідомлено службу у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації (а.с. 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93). Також, з [PERSON] , відповідачкою по справі, проводилися бесіди щодо виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її малолітніх дітей (а.с. 32, 102). Як вбачається з довідок про реєстрацію проживання особи № 700, 701 від 21 березня 2017 року, малолітні [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та їм присвоєні ідентифікаційні податкові номери, що підтверджується картками платника податків (а.с. 11, 12, 13, 14, 81, 82, 83, 84). Згідно довідок № 17, 18 від 13 січня 2020 року, малолітні діти навчаються в ОДЕСЬКІЙ ЗАГАЛЬНООСВІТНІЙ ШКОЛІ № 62 I-III СТУПЕНІВ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ (а.с. 45, 49, 103, 104) та дітьми опікується бабуся [PERSON] (а.с. 55-56, 121, 122), позивачка по справі, а мати [PERSON] , відповідачка по справі, за час навчання дітей не відвідувала школу, не спілкувалася з вчителями та класним керівником, не цікавилася навчанням дітей, що підтверджується характеристиками малолітніх [PERSON] , [PERSON] за місцем навчання (а.с. 46, 47, 49, 50, 103, 104, 114, 115, 117, 164,165, 169, 170). З висновків КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДИТЯЧА МІСЬКА ПОЛІКЛІНІКА № 4» ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, вбачається, що у дітей: [PERSON] виявлено діагноз сколіоз М41; [PERSON] встановлено діагноз F 81.3 та сколіоз М41 (а.с. 48, 52, 116, 118). Згідно висновку Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування, від 04 серпня 2020 року Арцизька районна державна адміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відповідачки по справі, відносно її дітей [PERSON] , [PERSON] (а.с. 145), що підтверджується також рішенням комісії з питань захисту прав дитини Арцизької районної державної адміністрації Одеської області № 5 від 28 липня 2020 року (а.с. 147-148). Відповідно до акту та висновку оцінки потреб сім`ї/особи від 10 серпня 2020 року [PERSON] , позивачка по справі, проживає за адресою: [ADDRESS] разом з малолітніми [PERSON] , [PERSON] (а.с. 152-158), що також підтверджується актом обстеження умов проживання від 22 вересня 2020 року, довідкою від 09 лютого 2020 року (а.с. 123, 167). [PERSON] , позивачка по справі: характеризується за місцем проживання позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувалась (а.с. 37, 106, ); працює та отримує заробітну плату (а.с. 36, 105); за станом здоров`я може бути опікуном (а.с. 38, 39, 40, 41, 42, 107, 108, 109, 110, 111); до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с. 43, 112); розлучена (а.с. 44, 113). Судом встановлено, що малолітні [PERSON] , [PERSON] проживають разом з бабусею [PERSON] , позивачкою по справі, що також не заперечувалося відповідачкою по справі у судовому засіданні. Допитані в судовому засіданні малолітні [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що вони проживають разом з бабусею; мати дуже рідко з ними бачиться; на літних канікулах вони проживали з бабусею, а не з мамою та вони хочуть проживати разом з бабусею. Судом достовірно встановлено, і це не спростовувалося відповідачкою, а також підтверджено поясненнями позивачки та її представника, представника органу опіки та піклування та наданими суду письмовими доказами, що відповідачка не проявляє до своїх дітей щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавиться ні здоров`ям, ні подальшою долею дітей у зв`язку з чим, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 242 СК України якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у ст. 164 СК України. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, орган опіки та піклування. Відповідно до норми ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК України забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно зі ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 14 вищенаведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. При вирішенні спору між сторонами судом також взяті до уваги роз`яснення Пленуму Верховного суду України, надані у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, згідно якого особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на вище викладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками матері перед своїми дітьми, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тобто ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо утримання і виховання дітей, у зв`язку з чим малолітні діти проживають разом з бабусею, позивачкою по справі. Суд приходить до висновку, що, виходячи лише з інтересів дітей, в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду прийти до однозначного висновку щодо необхідності позбавлення відповідачки [PERSON] , яка свідомо ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, прав відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки на думку суду таке рішення буде захистом прав дітей, у зв`язку з чим позовна заява в частині позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню та відповідачку [PERSON] слід позбавити батьківських прав. Щодо вимоги про призначення позивачки опікуном над малолітніми дітьми суд враховує наступне. Згідно із статтею 243 Сімейного кодексу України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, опіка над дитиною встановлюється судом у тому випадку, коли при розгляді справи буде встановлено, що дитина позбавлена батьківського піклування і за поданням органу опіки та піклування. В силу ч. 2 ст. 244 СК України саме орган опіки та піклування вирішує питання про призначення дитині опікуна або піклувальника, також нормою ст. 246 СК України, на орган опіки та піклування покладається контроль за умовами утримання, навчання та виховання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначено, що діти, позбавлені батьківського піклування - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав (у конкретному даному випадку). Статус дитини, позбавленої батьківського піклування - це визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Статтею 5 вищевказаного закону передбачено, що за умови втрати дитиною батьківського піклування, відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Статус надається відповідно до законодавства. Постанова Кабінету Міністрів України N 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (далі за текстом - Постанова) визначає порядок дій органу опіки та піклування з даного питання. Відповідно до п. 22 вказаної постанови, рішення про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Після надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідно до пункту 35 згаданої Постанови, районна, районна у містах Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). В судовому засіданні позивачка та її представник, представник органу опіки та піклування, дали суду пояснення, що позивачка не зверталася до органу опіки та піклування про встановлення опіки над малолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , які проживають разом з бабусею [PERSON] , позивачкою по справі. Судом встановлено, що на момент розгляду наявної справи малолітні діти [PERSON] , [PERSON] не мають статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, у встановленому законом порядку, не набули права на державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг, оскільки відповідне рішення про надання статусу зазначеним дітям, позбавлених батьківського піклування не прийняте, тому суд прийшов до висновку, що вимога позивачки [PERSON] щодо призначення її опікуном над дітьми є передчасною і такою, що не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з аліментів, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, однак відповідач від виконання цих обов`язків ухиляється, у зв`язку з чим з нього мають бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Беручи до уваги, що в судовому засіданні хоча і встановлено, що діти проживають разом з позивачкою, однак нею на підтвердження вимоги про стягнення аліментів на її користь не надано суду доказів того, що вона є суб`єктом звернення до суду із позовом про стягнення аліментів, оскільки не є законним представником дітей, чи особою яка здійснює над ними опіку відповідно до закону, на час розгляду справи судом, внаслідок чого не наділена цивільною процесуальною правоздатністю щодо таких вимог, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дітей. Вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки та якими доказами вони підтверджуються, оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених [PERSON] вимог позову. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, тобто в частині позбавлення батьківських прав, то відповідно підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі ст. ст. 15, 141, 150, 152, 155, 164, 166, 180, 183, 243, 244 СК України, ст. ст. 60, 61 ЦК України,

Outcome: partial