Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 12 березня 2017 року за рішенням Хустського районного суду. За час проживання у шлюбі у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Від відповідача більше девяти місяців жодної фінансової допомоги на утримання дитини не надходило. Він не виділяє коштів на утримання сина, не приймає участі у його вихованні. Відповідач працює по найму, має велику заробітну плату і в змозі сплачувати аліменти. Просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина по 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] судове засідання не зявилася. Надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. До суду надіслав заперечення на позовну заяву, з позовом не згідний, вважає, що стягнення з нього 1500 гривень аліментів буде для нього непосильним, платити аліменти не відмовляється, має постійне місце роботи та зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу, погоджується на сплату на таких умовах і просить суд відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у запереченні, зокрема через те, що відповідач є працевлаштованим, отримує сталий дохід, а тому він повинен сплачувати аліменти у часті від його доходу. В порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Хустського районного суду від 21 березня 2017 року розірвали. Від шлюбу у них 22 квітня 2014 року народився син [PERSON], який згідно довідки виконавчого комітету Хустської міської ради від 20.03.2017 року за № 275/02-22 проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач зобовязання по утриманню дитини належно не виконує, матеріальної допомоги по утриманню сина позивачці не надає. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON], як вбачається з долученого до заперечення витягу з наказу К№176 від 27.04.2017 року прийнятий на посаду діловода кафедри конституційного права та галузевих дисциплін з 04 квітня 2017 року з посадовим окладом згідно штатного розпису 2176,00 гривень за рахунок коштів загального фонду. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років 1426 гривень. Отже, беручи до уваги те, що у відповідача є постійне місце роботи та сталий заробіток (дохід), суд за правилами ст.ст. 182, 183 СК України визначає, що з [PERSON] слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. З урахуванням ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved