Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 06 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 374. В обгрунтування позову зазначено, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне життя стало не можливе. Сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Неповнолітні діти проживають з позивачкою. Позивачка зазначає, що примирення між нею та відповідачем не можливе, між ними втрачено почуття любові та поваги, шлюб носить формальний характер. У судове засідання сторони зявились. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я остаточно розпалася та примирення між сторонами не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, суд, при постановленні рішення, керується також вимогами ч.8\~ст.235 ЦПК України, відповідно до якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За змістом ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved