Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 20.04.2017 року уклала шлюб з відповідачем. На даний час на розгляді Покровського районного суду знаходиться справа про розірвання шлюбу. У позивачки з відповідачем є спільний син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Сторони подружні стосунки припинили, відповідач з позивачкою та сином не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Відповідач іншим особам аліменти не виплачує, матеріальну допомогу на утримання дітей надавати може, оскільки є працездатною особою, працює за наймом та веде особисте господарство. У зв`язку з чим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на вимоги викладені в позовній заяві, крім того пояснила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Після укладення шлюбу відповідач [PERSON] визнав своє батьківство над її сином [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим за його згодою були внесені відповідні відомості про батька в свідоцтво про народження сина. На даний час вона з відповідачем не проживає. Крім того, вона їздить за кордон та без згоди відповідача [PERSON] не має змоги вивезти дитину. [PERSON] з нею не спілкується. В подальшому при розгляді справи представник позивачки [PERSON] - [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дитина не його. Коли перебував у шлюбі з [PERSON] визнав дитину своєю, так як розумів, що її потрібно утримувати. [PERSON] їздить за кордон. Спочатку син проживав з ним, ходив до школи. Потім дитину він відвіз до матері [PERSON] . З того часу коли дитина почала перебувати у бабусі, він з нею не спілкується, бабуся до дитини не пускає. Коли приїздив до дитини, були постійні сварки з бабусею. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.04.2017 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.04.2017 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с. 5). Згідно копії повторного свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного районного управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] , мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). З копії довідки про склад сім'ї № 147 від 12.04.2019 року вбачається, що в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Як передбачено частиною третьою статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивачка стверджує, що відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою, працює за наймом та веде особисте господарство, а тому вона змушена звернутися до суду. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи стан здоров`я, матеріальний стан платника аліментів, а також ті обставини, що відповідач є батьком [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , де в графі батько зазначено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] . Таким чином, підстав для відмови в позові не встановлено, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення, оскільки у судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] . Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Таким чином з [PERSON] , [INFO] необхідно стягнути на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, тобто 15 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved