Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Тульчинської міської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. При житті померлий заповів позивачці, все належне йому на день смерті майно, про що свідчить заповіт від 25.06.2011 року. Позивачка являється єдиною спадкоємицем за заповітом, інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. 11.03.2013 року вона звернулася до Тульчинської державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, однак їй було видано свідоцтво про право на спадщину на 29/50 житлового будинку, у видачі свідоцтва про праву на спадщину на дві земельні ділянки, що входять до спадкового майна, було відмовлено у зв'язку з тим, що померлий за життя не оформив своє право власності на згадані земельні ділянки. По цій причині, позивачка вимушена звернутись з позовом до суду, та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, спадкоємцем якого вона стала. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляду за відсутністю їх представника. Дослідивши матеріали справи суд встановив: Відповідно до копії свідоцтва про смерть - [INFO] року помер - [PERSON] (а.с.5). Позивачка являється єдиною спадкоємицею майна покійного [PERSON], про що свідчить копія заповіту від 25.06.2011 року зареєстрованого нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори за номером №1-2183 (а.с.6). Спадкове майно після смерті [PERSON], складається з: земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру №НВ-0500215952013 (а.с.9), земельної ділянки площею 0,1214 га, яка розташована в [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру №НВ-0500406132013 (а.с.12). Також згідно з копією свідоцтва про право на спадщину, яке видане позивачці, до спадкового майна належали 29/50 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.16). За постановою державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальних дій №135/02-31 від 11.03.2014 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на згадані вище земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них (а.с.8). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч.2 ст. 328 ЦК України позивач правомірно набув право власності відповідно до спадкування за законом. В зв'язку з цим, оспорюване право позивача щодо володіння та розпорядження спадковим майном підлягає захисту судом у спосіб визначений п.1 ч.2 ст.16 ЦК України визнання права власності. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем, підлягає зарахуванню в прибуток держави.

Outcome: approved