Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір дарування квартири [ADDRESS], загальною площею 53.1 кв.м., житловою площею 29.7 кв.м., укладеного 01 серпня 2017 року, між позивачем та відповідачем, та визнати за позивачкою право власності на відповідне нерухоме майно, мотивувавши це тим, що належним чином оформити у нотаріуса вищевказаний правочин сторони не може через ту обставину, що відповідач має лише копії правовстановлюючих документів на вказану квартиру, та не може надати оригінал, а тому в законному порядку нотаріально посвідчити даний правочин та оформити право власності на відповідне нерухоме майно позивачем, неможливо. В підготовче судове засідання позивачка не з» явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Відповідачка в підготовче судове засіння не зявилася, надала суду клопотання в якому просила провести рогляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що 01 серпня 2017 року відповідачка - [PERSON] подарувала позивачці квартиру [ADDRESS] загальною площею 53.1 кв.м., житловою площею 29.7 кв.м., яка належать їй згідно рішенням Сквирського районного суду від 24.06.2005 року. 03.08.2017 року відповідачка передала майно позивачці на підставі договору, а позивачка - [PERSON] прийняла його, про що було складено акт. При укладанні договору між сторонами нами погоджено всі істотні умови передачі нерухомості у власність позивача, оформлення договору у нотаріальній конторі. Під час укладання договору квартира у спору, під заставою, арештом та будь-якою іншою забороною не перебував. Вказані обставини встановлені матеріалами справи. Відповідач - [PERSON] визнає позивачку власником квартири, про що свідчать її заява про визнання позову. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір укладений, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст.334 ЦК України перехід права власності на майно до набувача за договором відбувається у момент передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи відпорушень і протиправних посягань. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Стаття 41 Конституції України зазначає,що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що виходячи із вищевказаного, маються, достатні підстави для визнання за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно.

Outcome: approved