Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що вона є власницею житлового будинку який знаходиться в [ADDRESS] . 19.07.1986 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Неділищенською сільською радою, Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис № 5, а згодом він був зареєстрований у її будинку. 19.04.2017 між ними було розірвано шлюб рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області (справа № 277/289/17), однак відповідач в добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку у її житловому будинку. З 19.04.2017 року до сьогоднішнього дня відповідач, не проживає в будинку та не приймає участі у витратах на його утримання, а фактично мешкає за іншою адресою. Оскільки відповідач без поважних причини не проживає в будинку, не несе ніяких витрат по його утриманню, вона вважає, що вона як власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. З метою захисту своїх прав позивачка змушена звернутись до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в матеріалах цивільної справи є заява про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечила заочному розгляду цивільної справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» на сторінці Ємільчинського районного суду Житомирської області, а також повторно був повідомлений судовими повістками, причину неявки не повідомив, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Барашівської сільської ради № 347 від 07.02.2020. 19.07.1986 року між сторонами було зареєстровано шлюб Неділищенською сільською радою, Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис № 5 після чого відповідач був зареєстрований в будинку позивачки. 19.04.2017 між сторонами було розірвано шлюб рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області (справа № 277/289/17), однак відповідач в добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку у житловому будинку. З 19.04.2017 відповідач, не проживає в будинку та не приймає участі у витратах на його утримання, що підтверджується довідкою Барашівської сільської ради № 251 від 28.01.2020 року, а фактично мешкає за іншою адресою. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача в будинку позивача створює їй перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад три роки. Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16. Зважаючи на обставини справи, досліджені докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання. Отже, враховуючи, що [PERSON] не проживає в будинку, який належить на праві приватної власності [PERSON] більше 3-х років, шлюб між ними розірвано. суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved