Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] по 15000 гривень на кожну дитину, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття спільними дітьми. Свої вимоги мотивує тим, що сторони по справі є батьками дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження дітей батьком записаний [PERSON] . Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні та вихованні. Як зазначила позивачка, знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивачка звернулась до суду 10 вересня 2019 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 15000 гривень на кожну дитину, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 05 листопада 2019 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 50,51). 11 грудня 2019 року представником відповідача, адвокатом Чумаченко Святославом Олександровичем надано відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на дітей в котрому фактично відповідач погоджується виплачувати аліменти на утримання дітей, однак в меншому розмірі ніж просить позивачка, - по 1100 гривень на кожну дитину. 27 грудня 2019 року представником позивача [PERSON] надано на адресу суду відповідь на відзив відповідача, в котрому сторона позивача просила відхилити доводи сторони відповідача, що наведені в відзиві на позов та стягнути аліменти у зазначеному в позові розмірі, тобто по 15000 гривень на кожну дитину. Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача [PERSON] надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, відповідач просив врахувати відзив на позовну заяву. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, враховуючи приписи ч.8 ст.7 СК України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей - доньки [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6,7). У свідоцтві про народження дітей батьком записаний [PERSON] . Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні та вихованні. Знаючи, що діти потребують постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивачка звернулась до суду 10 вересня 2019 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 15000 гривень на кожну дитину, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , до досягнення дітьми повноліття. Правилами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. (ч. 2 ст. 182 СК України). За правилами ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 10 вересня 2019 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 10 вересня 2019 року. Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із вказаних норм закону спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором позивача, на утримання дитини, з якою вказана особа проживає. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей аліменти по 2000 гривень на кожну дитину, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, до їх повноліття. Також, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved