Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона працювала у Комунальній установі «Сумська міська клінічна лікарня №1» з 1995 року, 01.08.2014 року звільнена за власним бажанням. Оскільки, розрахунок по заробітній платі проведено не в повному обсязі просить стягнути компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1027,28грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 2883,51грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, встановив наступне. [PERSON] з 02.01.1995 року працювала у Комунальній установі «Сумська міська клінічна лікарня №1», що підтверджено витягом з Наказу №1 від 02.01.1995р. Згідно Наказу №173 від 01.08.2014р. звільнена з займаної посади за власним бажанням, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4, 5). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці не виплачено компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1027,28грн., дані грошові кошти нараховано в серпні 2014р., що підтверджується розрахунковим листом (а.с.6) та виплачено [PERSON] 29.08.2014р., що підтверджено випискою по банківському рахунку, поясненнями учасників процесу. Оскільки, виплачено компенсацію за невикористану відпустку плачено відповідачем, то в цій частині позов не підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд критично оцінює позицію відповідача щодо своєчасності проведених розрахунків з посиланням на систему фінансування, яка передбачає проведення оплати в другій половині місяця, та відсутність фінансування станом на дату звільнення, оскільки положення ст.116, 117 КЗпП України, не звільняють роботодавця від відповідальності в таких підстав. На підставі наданих сторонами відомостей судом встановлено, що у червні 2014 року розмір заробітної плати [PERSON] складав 4026,48грн., у липні 2014 року - 3542,74грн. При цьому, для розрахунку середньої заробітної плати за червень 2014 року враховується сума 3793,30грн., що підтверджено Довідкою КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1» №01-22/8/3770 від 05.09.2014р. Кількість робочих днів у червні 2014 року - 19; у липні 2014 року - 23, всього: 42. Тобто, середня заробітна плата позивача в день становить 7336,04грн. (3793,30грн. + 3542,74грн)/42робочих дні = 174,67грн. З 02.08.2014р. по 28.08.2014р. включно кількість робочих днів становить - 18. Тому, розмір середнього заробітку, який слід стягнути на користь позивача складає 174,67грн. х 18днів = 3144,06грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, негайне виконання судового рішення допускається щодо стягнення сум заробітної плати. Сплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є передбачено законом мірою відповідальності, тому не входить до поняття заробітної плати. Отже, підстави для негайного виконання рішення відсутні. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати зі сплати судового збору. Оскільки, позов пред'явлено 26.08.2014р. на суму 3910,79грн., за подачу позову розмір судового збору складає 243,60грн. Вимоги задоволено частково сумі 3144,06грн., а з наданого позивачкою розрахунку вона вимагала стягнути 3243,95грн., тобто позов задоволено на 96,92%. Тому, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 236,10грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial