Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до Кіровського районного суду м. Донецька з позовною заявою до [PERSON] про надання тимчасового дозволу на вивіз дитини за межі території України, посилаючись на наступні обставини: З відповідачем позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2004року. Шлюб розірваний 16 липня 2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У зв'язку зі складними політичними обставинами, та необхідністю оздоровлення дитини у літній період, позивачка має намір та можливість вивезти дитину до Росії. Для виїзду дитини за кордон необхідна згода відповідача нотаріально посвідчена. Однак, відповідач нічім не мотивує відмовляється надати таку згоду та відмовляється розмовляти, у зв'язку з чим, позивачка вимушена звертатися до суду для врегулювання даного питання. Просить суд надати дозвіл виїзду за кордон України дитини - [PERSON], [INFO] з нею, строком 3 місяця з 15.06. 2014 року по 31.08 2014 року. В судовому засідання позивачка повністю підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що відповідач про день слухання справи повідомлений, але він не бажає з'являтися до суду, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом були здійснені заходи щодо його повідомлення про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивачки, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] про надання тимчасового дозволу на вивіз дитини за межі території України, підлягає задоволенню, з таких підстав. Встановлено, що сторони по справі знаходилися у зареєстрованому шлюбу, який 16.07.2008 року був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 16.07.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану РАГС Петровського РУЮ м. Донецька. Від даного шлюбу у сторін є дитина - дочка [PERSON], [INFO], що підтвердженням свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану РАГС Ленінського РУЮ м. Донецька від 18.02.2005 року. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На теперішній час, позивачка бажає тимчасово виїхати з дитиною [PERSON], [INFO], за кордон, до Російської Федерації, з метою оздоровлення дитини, але відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідно до ст.Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжя, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, які уповноважені ними. Із змісту пункту 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вбачається, що за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до пункту 2.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року №724), передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Проаналізувавши матеріали справи та наведені норми закону, суд дійшов висновку, про необхідність надання [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини [PERSON], [INFO], до Російської Федерації у супроводі матері, без згоди батька [PERSON], що відповідає інтересам малолітньої дитини. На підставі ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 року №57, ст.313 ЦК України, ст. 8 СК України, та

Outcome: partial