Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила суд винести рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 1630 кв.м., придбаний [PERSON] за договором купівлі-продажу жилого будинку, укладеним 31 серпня 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2352, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним № 66763; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року на земельну ділянку площею 0,163 га, в межах згідно з планом, в тому числі 0,161 га сільськогосподарських угідь, з них 0,161 га ріллі, 0,002 га під будівлями, лісами та іншими угіддями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровської області на території Кіровської селищної ради з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - земельна ділянка площею 0,150 га кадастровий номер 1221455400:02:007:0195, та особистого підсобного господарства - 0,013 га кадастровий номер 1221455400:02:007:0196 в межах та конфігурації згідно із Державним актом на право приватної власності на землю Серія ДП Дн № 011620, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1625, виданим Кіровською селищною радою народних депутатів 27.10.1997 року, придбану [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 31 серпня 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2354, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним № 66826. Позовна заява позивачкою обґрунтована тим,що спадкодавцем [PERSON] за життя не було зареєстровано право власності на вищевказане майно, що позбавляє її можливості отримати спадщину у позасудовому порядку. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.151). Представник Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду листа про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.48). Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надала суду лист про розгляд справи у її відсутність (а.с.49). Вивчивши матеріали справи,матеріали спадкової справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що з 06 серпня 2013 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.63). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23 січня 2014 року (а.с.62). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельні ділянки, що розташовані на території Кіровської селищної ради в [ADDRESS]: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,150 га та для особистого підсобного господарства - 0,013 га. За часи життя, 02 листопада 2009 року [PERSON] склав заповіт, за яким: все своє майно, де б воно не було та з чого б вона не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав [PERSON] (а.с.60). Позивачка після смерті чоловіка, як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк, звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 2/2014 від 12 лютого 2014 року (а.с.50-148). Але, у зв'язку з тим, що не підтверджено реєстрацію права власності на спадкове майно після укладення договорів купівлі-продажу за життя [PERSON], а саме: житлового будинку [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області та земельних ділянок, що розташовані на території Кіровської селищної ради в [ADDRESS], приватним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.147-148). Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 31 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 2352, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним № 66763, [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що складається з: літ. «А» - будинок, літ. «В» - убиральня, літ. «Г» - погріб, літ. «к» - колодязь, № 1-2 - огорожа, що розташовані по [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 1630 кв.м. Також, за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 31 серпня 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 2354, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним № 66826, [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,163 га, в тому числі 0,161 га сільськогосподарських угідь, з них 0,161 га ріллі, 0,002 під будівлями, лісами та іншими угіддями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області на території Кіровської селищної ради з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,150 га та особистого підсобного господарства - 0,013 га, в межах та конфігурації згідно із Державним актом на право приватної власності на землю Серія ДП Дн № 011620, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1625, виданим Кіровською селищною радою народних депутатів 27.10.1997 року. Управлінням Держземагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровській області за заявою позивачки видані: витяг НВ-1201814952014 від 29 серпня 2014 року з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, відповідно до якого земельна ділянка площею 0,0130 га по [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області має кадастровий номер - 1221455400:02:007:0196 та витяг № НВ-1201814802014 від 29 серпня 2014 року, відповідно до якого земельна ділянка площею 0,1500 га по [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області має кадастровий номер - 1221455400:02:007:0195. Згідно ч. 1 ст. 1216, ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 10 своєї Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. визначив, що: «Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом». Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що передбачено п. 5 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб передбачений законом, у тому числі шляхом визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. За змістом вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Зібрані по справі докази вказують, що померлому [INFO] року [PERSON] належали житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка, що розташовані по [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Таким чином, незважаючи на те, що позивачка є спадкоємцем на домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області за заповітом після смерті чоловіка, власника будинку та земельної ділянки, особи, які мали право на обов'язкову долю в спадковому майні відсутні, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння та земельну ділянку у позасудовому порядку з причини відсутності реєстрації права власності спадкодавцем . Відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України, право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом 6-місячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка прийняла спадщину і є спадкоємцем за заповітом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги, оскільки судом встановлені всі обставини, які дають позивачці право на визнання її права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року на домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] Дніпропетровського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved