Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині не має, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла спадщину фактично. Пізніше, 01.11.2013 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] , помер 01.11.1998 р.; довідка Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, із якої вбачається, що згідно записам по господарської книги № 8 власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] ; довідка Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, із якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з ним мешкала племінниця [PERSON] ; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , власник [PERSON] , самочинних споруд не має; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу «Водич»; копія заповіту від 24.11.1994 р., згідно якого [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] ; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження на ім`я [PERSON] , тому спадкоємство здійснюється за заповітом. [PERSON] 26.10.2001 р. уклала шлюб, прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] ». Спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не має. У шестимісячний строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки після смерті [PERSON] проживала у спадковому житловому будинку, слідкувала за технічним станом житлового будинку. 01.11.2013 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Це пояснюється тим, що за життя [PERSON] не зареєстрував право власності на житловий будинок, відповідно до вимог закону, хоча про належність спадкодавцю даного об`єкту нерухомості свідчить довідка Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області від 30.10.2019 р. № 2451 та технічний паспорт на житловий будинок. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Так як спадщина на майно [PERSON] відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р. Згідно\~ст.\~548\~ЦК України\~(1963\~р.) для\~придбання спадщини\~необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Не \~допускається \~прийняття \~спадщини \~ \~під \~ \~умовою \~ \~або \~ \~з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка [PERSON] яка є спадкоємцем за заповітом (ст. 534 ЦК України (1963 р.)), не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном прийняла спадщину, оскільки після смерті [PERSON] проживала у спадковому житловому будинку, слідкувала за технічним станом житлового будинку. Спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, не встановлено. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), однак не може оформити її у зв`язку із обставинами, що не залежать від неї (відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.) З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved