Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визначити, що частка [PERSON], померлого 19 січня 2013 року, в праві на обєкт спільної сумісної власності квартири за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 44/49 становила 1/3 частини та визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на частку в праві на обєкт спільної сумісної власності 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 44/49, після смерті її чоловіка [PERSON], 19.01.2013 року. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 19 січня 2013 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на частину квартири, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 44/49. Позивачка являється спадкоємицею першої черги по закону, крім неї спадкоємцями є ще їхні діти: [PERSON] та [PERSON], які на спадщину після смерті батька не претендують. Після смерті [PERSON], у встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину, позивачка на день смерті проживала разом з чоловіком за однією адресою. Після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру після померлого [PERSON], нотаріусом було відмовлено заявниці у видачі свідоцтва, у звязку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував право власності в установленому законом порядку, в звязку з чим, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи ВАТ «[PERSON] ковальсько-штампувальний завод» до судового засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини не явки суду не повідомили. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19 січня 2013 року помер [PERSON] чоловік позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 250300 від 21 січня 2013 року, виданого [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 42. Позивачка та спадкодавець перебували в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії VIII-УP № 225620 від 13 вересня 1965 року, актовий запис № 60. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.06.1993 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 44/49 внаслідок приватизації, відповідно до закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», але відповідно до довідки КП «Абрис» [PERSON] міської ради від 05.03.2015 року № 96, згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи, що зберігається в архіві КП «Абрис» [PERSON] міської ради, станом на 01.01.2013 року нерухоме майно, квартира за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 44/49 не зареєстрована за [PERSON], померлим 19 січня 2013 року. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» діяв з 03 серпня 2004 року, передбачав, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. [PERSON], померлий 19 січня 2013 року, на день смерті постійно мешкав та був зареєстрований в квартирі за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 44/49, де разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована: [PERSON], відповідно до довідки голови правління ОСББ «Відродження 44». Згідно до звіту про проведення оцінки нерухомого майна від 06.05.2015 року, вартість 1/3 частки квартири [ADDRESS] становить 42266 грн. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 386/02-31 від 06 травня 2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 44/49, в звязку з тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на квартиру в установленому законом порядку. Позивачка по справі прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що також підтверджується спадковою справою № 104/2015 від 06.05.2015 року, яка надійшла на адресу суду 29 травня 2015 року. Разом із позивачкою на праві першої черги спадкоємців право на спадщину мали діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли, згідно заяв 25.07.2014 року та від 10.06.2015 року, які посвідчені нотаріусами, відмовилися від спадщини. Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Сам факт не здійснення державної реєстрації права власності, не може вважатися відсутністю прав на відповідне майно, якщо воно правомірно отримано у власність. В даному випадку, суд вважає, що оскільки квартира [ADDRESS] набута померлими правомірно, то позивач має право отримати її у власність в порядку спадкування. Водночас, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визначення, що частка [PERSON], померлого 19.01.2013 року, в праві на обєкт спільної сумісної власності квартиру за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Куйбишева, 44/49 становила 1/3, оскільки, вказаний факт встановлено на підставі правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло від 11.06.1993 року, виданого на підставі розпорядження від 11.06.1993 року № 15.

Outcome: partial