Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, мотивуючи його тим, що вона та відповідач являються батьками [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом в якому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно,починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.12.2034 року та стягнути ? частини з усіх видів заробітку на утримання позивачки, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка до суду не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не сповістив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу\~\~розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Позивач згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 27.04.2016 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області шлюбі, що підтверджується свідоцтвом серії І-ОЛ № 092513, актовий запис № 182. У сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає та виховується позивачкою. У свідоцтві про народження І-ОЛ №203345, виданого на імя [PERSON], [INFO], Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 08.12.2016 року, в графі «батько» вказаний [PERSON] (а.с.4). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно довідки № 399/02-23.2 від 16.08.2017 року [PERSON] проживає разом із [PERSON] за адресою: вул. Чайковського, 22 с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просить стягнути із відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісяця до досягнення ним повноліття, а також 1/4 частини з усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі ч.2 ст. 84 СК України суд стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку /доходів/ на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, задовольнивши вимоги позивачки частково, оскільки позивачкою до суду не надані докази того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку/доходу/ як на дитину так і на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку/доходу/. При таких обставинах, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву частково. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial