Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: підвалом, сараєм, сараєм, вбиральнею та огорожею, який розташований в с. Червона Гірка по вул. Садова, 28 Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 02 серпня 2001 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 5445/02-14 від 28 грудня 2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок, що належав спадкодавцю. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 02 серпня 2001 року помер [PERSON] батько позивачки та відповідачки, згідно свідоцтва про смерть (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: підвалом, трьома сараями, вбиральнею та огорожею, розташований по вул. Садова, 28 в с. Червона Гірка Біляївського району Одеської області, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с.22-27). Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. 12 лютого 2006 року [PERSON] померла, згідно свідоцтва про смерть (а.с.11). Позивачка та відповідачка є доньками померлого [PERSON], згідно свідоцтв про народження (а.с.12, 13), а тому згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) являються спадкоємцями за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті батька, оскільки була зареєстрована, постійно проживала з ним по день його смерті та вступила в управління майном, про що свідчить довідка виконавчого комітету Камянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 916 від 30 листопада 2016 року (а.с.46 оборот). 07 грудня 2016 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 5445/02-14 від 23 грудня 2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок, що належав спадкодавцю (а.с.14). Відповідно до листа КП «БТІ» Одеської міської ради № 5146/02-14 від 07 грудня 2016 року реєстрація прав власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська область Біляївський район с. Червона Гірка вул. Садова, 28, згідно архівних матеріалів не проводилась (а.с.15). Той факт, що зазначений житловий будинок при житті належав [PERSON] підтверджується записами погосподарських книг за періоди: № 08 за 2001-2005 р.р. стор 51, № 12 за 2006-2010 р.р. стор. 47, № 10 за 2011-2015 р.р. стор. 32, № 10 за 2016-2020 р.р. стор. 35, відповідно до відповіді за запит виконавчого комітету Камянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 312 від 08 грудня 2016 року (а.с.17). Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що спірний житловий будинок побудований у 1974 році і станом на 08 грудня 2016 року він складається з таких приміщень: 1-1 веранда площею 19,7 кв.м, 1-2 кухня площею 10,5 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 8,3 кв.м, 1-4 коридор площею 3,8 кв.м, 1-5 житлова кімната площею 16,2 кв.м, 1-6 житлова кімната площею 26,8 кв.м з надвірними спорудами: літ. «Б» підвал, літ. «В» сарай, літ. «Г» сарай, літ. «Д» сарай, літ. «Е» вбиральня, № 1-3 огорожа (а.с. ). Надвірна споруда під літ. «Д» сарай є самочинно збудованим, що підтверджується даними технічного паспорту на житловий будинок (а.с.22-27). Відомостей про те, що спадкодавець набув право власності на це приміщення, позивачкою не надано, отже суд приходить до висновку, що таке майно не може бути обєктом спадкування, а відтак не входить до спадкової маси. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на вказаний житловий будинок на момент його смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами: підвалом, сараєм, сараєм, вбиральнею та огорожею, який розташований в с. Червона Гірка по вул. Садова, 28 Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 02 серпня 2001 року.

Outcome: approved