Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, про поділ майна. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, 09.07.1988 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.10.2014 року. За час подружнього життя, будучи членами Житлово-будівельного кооперативу № 205, вони придбали квартиру [ADDRESS]. Таким чином, придбана ними вищевказана квартира належить їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Вказувала, що відповідно до норм СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. З урахуванням наведеного, просить суд поділити майно подружжя, виділити та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явилися, подали суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлялася про час і місце слухання справи. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.15, 16 Закону України «Про власність» від 07.02.1991р. (втратив чинність з 20.06.2007р.) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу,гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987р. «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Роз'ясненнями, наданими в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з п. 24 вказаної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Судом встановлено, що 09.07.1988 року між сторонами. було укладено шлюб, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.10.2014 року. Згідно довідки №113, виданої в листопаді 1997 року ЖБК №205, [PERSON] є членом ЖБК, йому належить квартира [ADDRESS], повністю вніс пайовий внесок за вказану квартиру в розмірі 12918 крб. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №202 від 22.12.2014р., виданої ЖБК №205, основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], на підставі ордеру №3642 від 09.02.1990р. є [PERSON], який разом з дружиною [PERSON], дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі. Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 09.02.1998 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. Виходячи з вище викладеного, враховуючи, що сторони набули оспорювану ними квартиру, будучи в шлюбі, хоча реєстрація права власності здійснена лише на відповідача, суд приходить до переконання, що сторони володіють квартирою на праві спільної власності, і, оскільки, апріорі частки майна дружини та чоловіка є рівними, сторони цього не оспорили, а тому слід провести поділ квартири [ADDRESS] не відходячи від засад рівності, виділивши позивачці ? ідеальної частки. На підставі ст.15, 16 Закону України «Про власність» від 07.02.1991р., ст.70 Сімейного кодексу України, п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987р. «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»,

Outcome: approved