Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2004 року належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою як члени родини колишнього власника, однак з 2003 року відповідачі в квартирі не проживають, їх особистих речей в квартирі немає. Тому позивачка просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а також усунути перешкоди у праві користування та розпорядження майном шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за спірною адресою. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, не заперечуювала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, вважаються повідомленими належним чином про час та місце судового розгляду справи, та від них не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності. Тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2004 року належить квартира [ADDRESS], це підтверджено копією договору купівлі-продажу. З довідки про склад родини вбачається, що за спірною адресою зареєстровані позивачка, її дочка, та відповідачі. Згідно актів КП «ЖКС «Пересипський» відповідачі не проживають за спірною адресою більше року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено що відповідачі не проживають за спірною адресою більше одного року без поважних причин, а тому позов в частині визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи зі змісту вказаної норми, якщо особу визнано судом такою що втратила право користування житловим приміщенням то зняття її з реєстраційного обліку за спірною адресою провадиться на підставі цього рішення, та законодавством не вимагається винесення рішення суду про зняття цієї особи з реєстраційного обліку, тому позов в частині вимог щодо усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за спірною адресою є зайвим та таким що не підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial