Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, посилаючись на те, що [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання Харківського національного фармацевтичного університету, з кінцевим терміном навчання 01.07.2024 року, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, оскільки потрібно платити за оренду квартири, проїзд, харчування. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки є працездатним, офіційно працює та має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина на час навчання, що зумовило її звернення до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батьків утримувати повнолітню дитину під час навчання, до досягнення нею 23-річного віку тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватисяСімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 27.09.2007 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а. с. 9, 10). Згідно копії свідоцтва про народження та копії паспорту громадянина України, [PERSON] народився [INFO] , в свідоцтві про його народження батьком вказаний відповідач по справі [PERSON] (а. с. 8, 17). Ці обставини відповідачем не оспорювалися. Відповідно до рішення Арцизького районного суду Одеської області від 29.01.2008 року, виконавчого листа № 2-189/08 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.10.2007 року і до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] (а. с. 11, 12). Згідно договору № дБб-8 від 08.09.2020 року про підготовку фахівця за освітнім ступенем «бакалавр» за освітньою програмою «Біотехнологія» спеціальності 162 «Біотехнології та біоінженерія» (денна форма навчання; 3р. 10 м.), укладеного між Національним фармацевтичним університетом та [PERSON] про надання освітніх послуг [PERSON] на строк 3 роки 10 місяців на денній формі навчання, на платній основі (а. с. 13). Згідно з довідкою № 826 від 11.09.2020 року [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2020 року по 01.07.2024 року (а. с. 16). Позивачкою сплачено за навчання [PERSON] 18000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 14). Також, відповідно до договору оренди квартири від 13.09.2020 року строк оренди визначений з 14.09.2020 року по 13.09.2021 року (а. с. 15). Відповідач [PERSON] працює у Виробничому підрозділі служби сигналізації та зв`язку «Одеська дистанція сигналізації та зв`язку» з 12.12.1994 року, займає посаду електромеханіка дільниці І групи у відділі Бригади радіозв`язку Західна-Ізмаїл, його доход за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року склав 67101,41 грн. (а. с. 19, 20). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , який досяг повноліття та навчається у Національному фармацевтичному університеті. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто для виникнення вищезазначеного аліментного зобов`язання ст. 199 СК України передбачає наявність сукупності наступних юридичних фактів: продовження навчання донькою, після досягнення нею повноліття; недосягнення донькою встановленого законом віку 23 років; потреба доньки у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Так, довідкою № 826 від 11.09.2020 року, виданою Національним фармацевтичним університетом підтверджується той факт, що [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2020 року по 01.07.2024 року, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Як було вище наведено, з свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] не досяг 23 років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина. Суд при визначенні розміру аліментів, виходить з положень ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, суд у відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище доньки; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження такі факти, як потреба повнолітнього [PERSON] в отриманні матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням та можливість надавати йому таку допомогу батьком [PERSON] і з відповідача на користь [PERSON] слід стягувати аліменти у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання, починаючи з 24.05.2021 року по 01.07.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved