Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як дружині, яка є вагітною, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною трьох років. Як вказує позивачка, з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, укладеному 14.02.2015 р., актовий запис № 25. В теперішній час вона знаходиться на 5 місяці вагітності, спільним подружнім життям з чоловіком не проживає з січня 2016 року, чоловік припинив надавати їй матеріальну допомогу, і в теперішній час вона перебуває у скрутному матеріальному стані. Крім того, вона зазначила, що відповідач офіційно не працює, і не має стабільного заробітку. У судове засідання позивачка не з'явилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, і просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надавши суду телефонограму, у який просить справу розглянути без його участі, вказавши, що з позовними вимогами згодний. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, інтересів, свобод інших осіб. Прийнявши до уваги доводи сторін, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у за'язку з вагітністю 24-25 тижнів (а.с.3). Відомості, що вона працює, матеріали справи не містять. Шлюб між[PERSON] та [PERSON] зареєстрований 14.02.2015 р. (а.с.5). Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.2 ст.75 Сімейного Кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 1 ст. 85 Сімейного Кодексу України, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встанолвено, що один з пожружжя, а саме, позивачка, не працює , вагітна і , безумовно, потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні встановлено, що відповідач хоча і офіційно не працює, але, визнавши позов, усвідомлює наслідки, з чого можна зробити висновок, що він може надавати матеріальну допомогу вагітній дружині. У суда не викликає сумнівів, що відповідачем не надається матеріальна допомога на утримання дружини в у зв'язку з її вагітністю, оскільки ним не надано доказів, які б спростовували доводи позивачки, викладені у позові. Відповідно до ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, інших утриманців немає. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача. Відповідно до вимог ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 03.02.2016 р.. Згідно п1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць Зідно вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід тягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved