Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 07 травня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 34, від якого вони неповнолітніх дітей не мають. Крім того, позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, внаслідок чого між ними почали виникати спори і непорозуміння, які призвели до розпаду їхньої сім'ї, спільний сімейний бюджет ними не ведеться декілька років. На даний час сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили. Позивачка вважає що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб між подружжям. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов, оскільки остаточно сімейно-шлюбні стосунки вони припинили з грудня 2012 року і разом не проживають, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Витрати понесені нею по сплаті судового збору залишити за нею. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивачки суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 07 травня 1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 34, від якого вони неповнолітніх дітей не мають. Проте спільне життя позивачки з відповідачем у шлюбі не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, внаслідок чого між ними почали виникати спори і непорозуміння, які призвели до розпаду їхньої сім'ї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з грудня 2012 року. Позивачка вважає що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачкою, оскільки вона про це просить суд. Враховуючи наведене,

Outcome: approved