Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши в заяві, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 02.09.2011 року. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.12.2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, про що є запис в свідоцтві про народження дітей. Діти проживають з позивачкою і знаходиться на її утриманні, проте відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивачка просить суд стягнути аліменти у розмірі не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей, розглянути справу в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і місце слухання справи повідомлявся, своїх заперечень на позов не представив, у звязку із чим, проведено заочний розгляд справи зі згоди позивачки. Дослідивши матеріали справи - копії свідоцтв про народження дітей, довідку з місця проживання позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. Відповідач на користь інших осіб аліменти не виплачує, його стан здоров'я і матеріальне положення дозволяє проводити оплату аліментів на користь позивачки на утримання дітей. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідач на користь інших осіб аліменти не виплачує, його стан здоров'я і матеріальне положення дозволяє проводити оплату аліментів на користь позивачки на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, суд виходитиме з того, що цей розмір не перевищуватиме 50% заробітної плати, що підлягає до виплати працівникові, і буде більше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved