Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача в якому просила зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки що розташована за адресою [ADDRESS], та виділена у користування позивачки шляхом знесення за власний рахунок самовільно встановленої тимчасової споруди, стіни та покрівля якої виготовлені з шиферу, в якій зберігаються дрова. Свої вимоги позивачка пояснила тим, що згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 29 квітня 2005 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,0621 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 2- 5/2005 р. від 19.12.2005 року, яке набрало чинності 09.03.2006 року було встановлено режим користування земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] між сторонами у відповідності з частками у житловому будівництві, наступним чином: у користування [PERSON] виділено частину ділянки, пофарбовану на схемі в помаранчевий колір, що складе 97,90 м.кв. за житловими будівлями, 30,32 м.кв. під нежитловими будівлями, 167,27 м.кв. під подвір'ям та городом, а всього 295,40 м.кв., а у користування [PERSON] виділено частину ділянки, пофарбовану на схемі в ліловий колір, що складає 100,91 м.кв. під житловими будівлями, 28,20 м.кв. під нежитловими будівлями, 166,29 м.кв. під подвір'ям та городом, а всього 295,40 м.кв. В загальне користування [PERSON] та [PERSON] залишено частину земельної ділянки для обслуговування жилого будинку площею 30,20 м.кв. пофарбованих на схемі в зелений колір. [PERSON] облаштувати в'їзд на свою частину земельної ділянки в частині двору між вул. Енгельса та пров. Мостовим. Разом з тим на виділеній позивачці у користування частині земельної ділянки з боку вулиці Енгельса [PERSON] було розміщено тимчасову споруду орієнтовним розміром 5x2,5 м., стіни та покрівля якої виготовлені з шиферу. Наявність вказаної тимчасової споруди створює [PERSON] перешкоди у використанні за призначенням частини земельної ділянки, виділеної їй у користування. На неодноразові звернення до відповідачки з вимогою розібрати зазначену тимчасову споруду та надати позивачці можливість вільно користуватися належною їй земельною ділянкою, відповідачка ніяк не відреагувала, внаслідок чого вона була змушена 30.07.2013 року звернутися до Первомайської міської ради з відповідним зверненням. 30.08.2013 року позивачка отримала відповідь на зазначене звернення за № П-688-13, згідно якої співробітниками управління містобудування та архітектури під час виїзду на місце було з'ясовано, що дійсно на її частині земельної ділянки відповідачкою розміщено тимчасову споруду, в якій зберігаються дрова. При цьому листом від 30.08.2013 року № П-688-13 [PERSON] рекомендовано у добровільному порядку звільнити частину території [PERSON] Проте на вказаний лист відповідачка також жодним чином не відреагувала, а тому позивачка була вимушена звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідачка та її представник позов не визнали, та в свою чергу заявили зустрічний позов, в якому просили визнати недійсним державний акт на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], серії ЯА № 063344, виданий Первомайською міською радою Миколаївської області 29.04.2005 року Свої вимоги за зустрічним позовом відповідачка пояснила що вона не зверталась до органів місцевого самоврядування із будь якими заявами з проханням видати державний акт і не приймала участі у виготовленні технічної документації, а всі заяви були написані та підписані особисто [PERSON] Також вона не погоджувала суміжному землекористувачу виготовлення державного акту на земельну ділянку, а отже державний акт було видано з порушенням вимог ст. 198 Земельного кодексу України. Представники Первомайської міської ради Миколаївської області та Управління держземагентства у місті Первомайську та Первомайському районі підтримали первісний позов та не визнали зустрічний, просили відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,0621 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 2- 5/2005 р. від 19.12.2005 року, яке набрало чинності 09.03.2006 року було встановлено режим користування земельною ділянкою домоволодіння [ADDRESS] між сторонами у відповідності з частками у житловому будівництві. Дане рішення набрало законної сили, а тому є обов'язковим до виконання співвласниками земельної ділянки. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що її господарча будівля - сарай, дійсно побудована на частині земельної ділянки, яка виділена рішенням суду у користування [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. З огляду на наведене, вимоги [PERSON] є цілком правомірними, а тому підлягають повному задоволенню. В той же час, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки [PERSON] не довела, яким чином спірний державний акт порушує її законні права, хоча це є обов'язком сторони відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки порушення прав відповідачки в судовому засіданні не доведено, то зустрічний позов задоволенню не підлягає. Слід також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved