Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона та відповідач з 19.01.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.09.2015 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народились двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач з 2015 року проживає окремо від них і ухиляється від обов`язку повноцінно утримувати дітей. Матеріальну допомогу на дітей надає тільки частково та періодично. Рівень зазначеної допомоги не досягає навіть половини від 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач протягом останніх двох років надавав приблизно 900 грн. на один місяць на двох дітей і лише виключно під час навчального року, тобто фактично відповідач допомагав тільки на харчування в школі. Вона самостійно утримує синів, придбаває їм необхідний одяг та взуття, предмети особистої гігієни, іграшки для розвитку, ліки під час того, як діти хворіють. Відповідач з січня 2018 року працює на посаді бренд-менеджера фірми «Nestle» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Асканія-Прод», його доходи в місяць складають приблизно 20000 грн. З лютого 2020 року вона почала вживати заходів щодо отримання від відповідача аліментів, зокрема 19.02.2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н.В. із заявою для передачі [PERSON] заяви про явку до нотаріуса з метою добровільного вирішення питання щодо розміру та сплати аліментів на утримання дітей, однак 02.03.2020 року відповідач до нотаріуса не з`явився, а тому аліменти з відповідача необхідно стягувати з 02.03.2020 року. А тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.03.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2020 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив. Позивачка доповнила, що вона отримує заробітну плату від 7000-8000 грн. до 10000 грн. Просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав, викладених у відзиві на позов та в запереченнях. Не заперечували щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі по 1160 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак починаючи з дати пред`явлення позову до суду, а не з 02.03.2020 року, оскільки він вносив кошти на рахунок дитини. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідач [PERSON] являється його рідним братом. Відповідач бере участь в житті дітей, він забирає дітей до себе у вихідні дні. На догляд дідуся та бабусі кошти давала мати і дядько, [PERSON] за вказані кошти купував продукти, памперси та все необхідне. [PERSON] влітку 2020 року їхав з дітьми на море, однак гроші на подорож давала мати. Мати постійно допомагає [PERSON] з грошима. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач [PERSON] являється її співмешканцем. [PERSON] купує дітям речі, продукти харчування, оплачує садочок та гуртки. Гроші на утримання дідуся та бабусі давали мама відповідача і дядько. Ремонт в квартирі і покупку техніки в квартиру по [ADDRESS] оплачувала мати [PERSON] . Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони з 19.01.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.09.2015 року було розірвано (а.с.10). Від шлюбу у сторін народились двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8-9), які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач з 05.01.2018 року працює на посаді менеджера з постачання в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Асканія-Прод», посадовий оклад станом на 01.06.2020 року становить 4850,93 грн., заробітна плата за 12 місяців починаючи з 01.06.2019 року по 31.05.2020 року становить 43401,31 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Асканія -Прод» (а.с.34). Відповідно до квитанцій від 01.03.2020 року, від 09.03.2020 року, від 17.03.2020 року та від 24.03.2020 року (а.с.26-27), відповідач [PERSON] здійснив чотири перекази на карту [PERSON] по 500 грн. на суму 2000 грн. Згідно з випискою про рух коштів по дитячій карті (а.с.28-30), за період з 01.04.2020 року по 31.07.2020 року відповідач здійснював перекази на загальну суму 3000 грн., зокрема 08.04.2020 року на суму 500 грн., 15.04.2020 року на суму 500 грн., 05.05.2020 року на суму 500 грн., 02.06.2020 року на суму 500 грн., 16.06.2020 року на суму 500 грн. та 25.06.2020 року на суму 500 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Інших неповнолітніх дітей у нього на утриманні не має. Але, разом з тим, суд вважає, що позивачкою не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно. Доказів того, що відповідач заробляє в місяць суму, з якої б можна було б утримати аліменти в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину позивачкою надано не було. Враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивачки та відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання їх малолітніх дітей необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, але в розмірі меншому, ніж це просить позивачка. Суд вважає, що розмір аліментів має складати по 1750 грн. на кожну дитину щомісячно, а тому з відповідача на користь позивачки на утримання дітей необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1750 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши частково позовні вимоги. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, то в цій частині необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки стаття 184 СК України такого розміру стягнення не передбачає. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. 19.02.2020 року позивачка [PERSON] звернулась із заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н.В. (а.с.11), в якій просила передати [PERSON] заяву про явку до нотаріуса 02.03.2020 року для укладення договору щодо сплати аліментів на утримання дітей. 19.02.2020 року на адресу [PERSON] надіслано заяву приватного нотаріуса, яка зареєстрована в реєстрі №2120 (а.с.11зв.), яку [PERSON] отримав (а.с.12), однак в офіс приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н.В. 02.03.2020 року не з`явився. Суд вважає, що аліменти на утримання дітей з відповідача необхідно стягувати не від дня пред`явлення позову до суду, а з 02.03.2020 року, оскільки позивачка дійсно вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача на утримання дітей. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial