Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд до відповідача з вказаним позовом, позовні вимоги якого неодноразово уточнювала. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона з 02.09.2005 року перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. 15.02.2012 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2009 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON]М, [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист від 22.06.2009 року, який перебуває на виконанні у Тлумацькому РВ ДВС. Однак з 22.06.2009 року до цього часу відповідач свої зобовязання не виконує, аліменти не сплачує. На щомісячне утримання дитини потрібно значні грошові кошти, а саме: для лікування дитини, придбання ліків 200 грн., гуртки (відвідування музичної школи та танців) 180 грн., іграшки, миючі засоби 100 грн., на їжу 1500 грн., на одяг, взуття 450 грн., комунальні послуги 400 грн., інтернет 80 грн., щомісячно. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує, не бере участі у додаткових витратах. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, має постійну роботу за кордоном у Королівстві Швеція, але належної матеріальної допомоги дитині не надає. Середня заробітна плата в Королівстві Швеція становить 4405 Євро на місяць. Прожитковий мінімум на дитину 10 років з 01.01.2017 року становить 1689 грн., таким чином відповідач сплачує аліменти в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 184 СК України. Їхня спільна дитина [PERSON], [INFO], потребує значних витрат для забезпечення духовного, соціального, морального розвитку. Просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 Євро; стягнути із [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 500,00 грн. постійно, щомісячно до досягнення дитиною 16 років. Також просила стягнути з відповідача судові витрати. 10.03.2017 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] подала до суду письмове заперечення на позов, в якому просила в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити, а в частині збільшення розміру стягуваних аліментів визнала частково, а саме в розмірі 400,0 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття. Свої заперечення мотивувала тим, що відповідач не уникає та не ухиляється від сплати аліментів, частково погасив заборгованість по аліментних платежах. Він дійсно перебуває за кордоном в Королівстві Швеція, однак працює там нелегально, заробітна плата залежить від виконаної роботи та є нестабільною. Значні кошти відповідач витрачає на погашення боргів, повязаних з можливістю виїзду за кордон, до цього ж життя у вказаній державі є досить дороговартісним. Крім цього, відповідач перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON], з якою разом виховують спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], які перебувають повністю на його утриманні. Вимога про стягнення з нього додаткових витрат на дитину, не відповідає вимогам ст. 185 СК України, оскільки позивачкою не підтверджено особливі обставини, викликані розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Жодних вагомих доказів на підтвердження вказаних обставин позивачкою не надано. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] подав позовну заяву з уточненими позовними вимогами, а саме просив змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн.; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину в розмірі 500,00 грн. постійно, щомісячно до досягнення дитиною 16 років, а також стягнути з відповідача судові витрати. Уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, а саме згідний сплачувати аліменти на дитину в мінімальному розмірі, передбаченому законом. Стосовно решти позовних вимог заперечив, з підстав зазначених у письмовому запереченні, просив у їх задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що Позивачка та Відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який 15.02.2012 року розірвано. Після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачці було відновлено дошлюбне прізвище «Головата» (а.с. 138). За час перебування в шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO] 06.07.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Терлецька», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 139). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с. 3). На виконання вищевказаного рішення Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 22.06.2009 року видано виконавчий лист № 2-374/2009 р. Відповідно до розрахунків заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.03.2017 року, виданих державним виконавцем Тлумацького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області [PERSON], [PERSON] (відповідач) за період з 2009 року по 2017 рік сплачено 20400, грн. аліментних платежів на користь [PERSON], а також допущено заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 7559 грн. (а.с. 79-80). Згідно довідки Тлумацького РУСЗН № 2651 від 15.11.2016 року позивачка перебуває на обліку в Тлумацькому РУСЗН та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, яка за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становить в загальному 22057,63 грн. (а.с. 42). Також згідно довідки Тлумацького РУСЗН № 2650 від 15.11.2016 року позивачка перебуває на обліку в Тлумацькому РУСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ої дитини, яка за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становить в загальному 11825,0 грн. (а.с. 43). Також згідно довідки Тлумацького РУСЗН № 2653 від 15.11.2016 року позивачка перебуває на обліку в Тлумацькому РУСЗН та отримує допомогу на 1 дитину одиноким матерям (з урахуванням доходів), яка за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становить в загальному 2185,18 грн. (а.с. 44). Крім цього, згідно довідки Тлумацького РУСЗН № 2652 від 15.11.2016 року позивачка перебуває на обліку в Тлумацькому РУСЗН та отримує тимчасову допомогу на 1 дитину, яка залежить від розміру аліментів, яка за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становить в загальному 3738,30 грн. (а.с. 45). Відповідно до інформації Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, щодо перетину кордону по системі «Аркан», за період з 01.01.2015 року по 01.02.2017 року [PERSON] неодноразово перетинав польський кордон, зокрема 17.08.2015 року, 15.10.2015 року, 07.02.2016 року, 02.03.2016 року (а.с. 97-98). Як зазначено у позовній заяві та запереченнях на позов [PERSON] (відповідач) перебуває за межами державного кордону України у Королівстві Швеція, що не заперечувалось сторонами по справі, а отже у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України не підлягає доказуванню. Долучена позивачкою до позовної заяви роздруківка з мережі «Інтернет» про розмір середньої заробітної плати в Королівстві Швеція, який становить 4405 Євро в місяць (а.с. 87-95), не може бути належним та допустимим доказом по справі на підтвердження реального доходу [PERSON] (відповідач), а отже не може бути прийнятий судом до уваги. Твердження представника позивача, викладені в заперечення на позов, стосовно того, що відповідач перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON], які разом виховують спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], судом не приймаються до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними доказами по справі. До цього ж, у свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], у графі «Батько» вказано [PERSON] (а.с. 71). Згідно довідки Тлумацької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Івано-Франківської ОДА № 66/01-31/09 від 16.11.2016 року неповнолітня [PERSON], [INFO], навчається в 4-му класі Тлумацької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат і знаходиться на державному утриманні (а.с. 77). Відповідно до інформації Тлумацької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Івано-Франківської ОДА від 01.03.2017 року [PERSON], [INFO], учениця 4-го класу, навчається на денній формі, з 30.12.2016 року по 02.02.2017 року дитина знаходилась вдома на утриманні матері, у святкові та вихідні дні знаходиться вдома, в літній період часу та під час літніх канікул дитина знаходиться вдома в матері, при застуді та захворюванні дитина знаходиться вдома чи в медичному закладі під наглядом матері. Фінансове забезпечення у всіх сферах закладом передбачене тільки для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, гурткова робота у школі-інтернат проводиться безкоштовно (а.с. 96). Відповідно до довідки музичної школи відділу культури туризму Тлумацької РДА Івано-Франківської області № 234 від 09.11.2016 року [PERSON], [INFO], з жовтня 2014 року навчається у музичній школі по класу бандура народний відділ та оплата за навчання у період з 01.10.2014 року по 01.11.2016 року становить 1370,0 грн. (2014 рік 210 грн., 2015 рік 630,0 грн., 2016 рік 530 грн.) (а.с. 40). Дані обставини також підтверджуються квитанцією Тлумацької музичної школи від 15.11.2016 року про сплату за листопад 2016 року 90 грн. (а.с. 41). Згідно квитанції від 07.11.2016 року [PERSON] сплачено за послуги стоматолога благодійний внесок 315,0 грн. (а.с. 41). Відповідно до квитанцій за період від 04.11.2016 року по 20.11.2016 року позивачкою було придбано медикаментів проти вірусних респіраторних захворювань (включаючи грип) на загальну суму 305,89 грн. (а.с. 46). Також відповідно до квитанцій за період з 01.11.2016 року по 21.11.2016 року позивачкою було придбано продуктів харчування на загальну суму 776,67 грн. (а.с. 47). Згідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. При ухиленні від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» для дітей віком від 6 до 18 років встановлений розмір прожиткового мінімуму: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Таким чином, враховуючи обставини справи, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Перевіривши матеріали справи, врахувавши складне матеріальне становище позивачки, та те, що вона не довела суду реальний дохід відповідача, заробіток якого носить мінливий та нестабільний характер, беручи до уваги те, що відповідач частково визнав позовні вимоги в частині збільшення розміру стягуваних аліментів, а також те, що матеріальний стан одержувача аліментів змінився та розмір стягуваних аліментів є меншим за 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що розмір стягуваних з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], слід збільшити, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 850,0 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Відповідно до ст.10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. З урахуванням таких вимог закону, саме на позивачку [PERSON] покладено процесуальний обовязок довести наявність особливих обставин, що зумовили необхідність додаткових витрат на дитину, їх розмір та доцільність. У своєму позові позивачкою було зазначено, що нею для придбання ліків дитині, відвідування музичної школи та танців, іграшок, миючих засобів, їжі одягу взуття, комунальних послуг, інтернету щомісячно витрачаються кошти. Однак, перевіривши перелік витрат, понесених позивачкою, можна дійти висновку, що придбання вказаних товарів, не може розглядатись як додаткові витрати на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України. Відповідно до змісту ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою. Таким чином, позивачкою не було представлено доказів понесення нею додаткових витрат на дитину, що, відповідно до ст. 185 СК України, викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, обов'язок батьків утримувати дитину, сприяти її гармонійному фізичному та духовному розвитку, природній потребі у навчанні, зокрема у відвідуванні загальноосвітнього навчального закладу, охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину. Крім того, надані позивачкою квитанції на придбання ліків та продуктів харчування суд не може визнати належним підтвердженням додаткових витрат, понесених позивачкою на неповнолітню дитину, оскільки вони не містять відомостей того, що зазначені кошти були витрачені саме в інтересах неповнолітньої [PERSON], а не в інтересах третіх осіб. Беручи до уваги, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею були понесені додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме: на користь держави - судовий збір у встановленому законодавством розмірі 640,0 грн. та на користь позивачки витрати понесені нею на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордеру № 17\\10\\16-Т, а.с. 81) 1000,0 грн. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 185, 192 СК України та

Outcome: partial