Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за собою право власності на спадкове майно після смерті свого батька [PERSON] померлого [INFO] та дядька [PERSON] померлого [INFO] ,а саме будинок [ADDRESS] . Позивачка надала письмову заяву у якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання надали заяви про розгляд справи за її відсутності. З`ясувавши позиції сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] та свого дядька [PERSON] , померлого [INFO] . Так, позивачка у визначений законом термін прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Зокрема, спадщина складається із житлового будинку [ADDRESS] . Проте Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] , оскільки відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавців на спадковий будинок. У Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2019 року державним нотаріусом було зазначено, що спадкоємкою не було надано для оформлення спадщини документ, що підтверджує право власності на спірний житловий будинок так як документ було втрачено та неможливо отримання дублікату такого документу в архіві Обухівської селищної ради у зв`язку з його відсутністю. Разом з тим судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] був придбаний [PERSON] , бабусею позивачки, на підставі Договору купівлі-продажу будинку у 1969 році, яка оформила на вищевказаний житловий будинок право власності, а після смерті останньої у 2007 році відкрилась спадщина (спадкова справа №766/07). Спірний житловий будинок успадкували її сини (кожен по 1/2): [PERSON] (дядько позивачки) та [PERSON] (батько позивачки), які прийняли спадщину у встановлений законом строк, шляхом подачі до нотаріальної контори заяви, проте до кінця не оформили на себе право власності. Після смерті [PERSON] (спадкова справа №255/17) та смерті [PERSON] (спадкова справа №427/13), право на житловий будинок успадкувала позивачка, проте належним чином не може оформити на себе право власності після померлих родичів з вищевказаних причин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК). Як встановлено судом, позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] та інших спадкоємців після її смерті відсутні. Однак, позивачка оформити своє право на спадкове майно у вигляді домоволодіння не має можливості, про що державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори 14 лютого 2019 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкодавцями за життя не було оформлено документ, що підтверджує право власності на спірний житловий будинок. Так, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. У випадку неприйняття ніким зі спадкоємців даного нерухомого майна воно може перейти у власність територіальної громади, тому відповідачем по справі є Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право власності фізичної особи припиняється з моменту його смерті. Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. (ст. 30 ЦПК України), тому справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов`язку в натурі та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до даного Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. При реєстрації права власності на житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди побудовані до 05 серпня 1992 року введення їх в експлуатацію не вимагається. Натомість, документами необхідними для реєстрації права власності, є технічний паспорт БТІ із зазначенням відповідного року побудови до 05 серпня 1992 року, документ, що посвідчує правовий режим земельної ділянки під спорудою та документ із місцевої ради про присвоєння поштової адреси. Пунктом 8 постанови Пленуму ВС від 30.05.2008 №7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Враховуючи, що за життя [PERSON] та [PERSON] належним чином своє право власності за законом на домоволодіння не оформив, за [PERSON] необхідно у судовому порядку визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS] , оскільки у позасудовому порядку визнати право власності не має можливості, а тому пред`явлений позов, з урахування позиції третьої особи, є обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки в рахунок судових витрат суму судового збору у розмірі 788,68 грн. На підставівикладеного,відповіднодост.ст.328, 1216, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved