Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 01 березня 1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м.Одеси, актовий запис №133. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що за час спільного життя з відповідачем між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Взаємовідносини, які склалися, привели до втрати один до одного почуття взаємної любові та поваги. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати, відповідач перебуває у місцях позбавлення волі. Вона переконана, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі мешкають разом з позивачкою. До суду позивачка подала заяву про підтримання заявлених позовних вимог і просила суд задовольнити позов, розглянувши справу за її відсутності, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був вчасно та належним чином повідомлений за місцем відбування покарання, будь-яких клопотань до суду не надсилав, своєї думки щодо заявлених вимог у тій чи іншій формі не висловив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м.Одеси, актовий запис №133. Від спільного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі мешкають разом з позивачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивачка не має наміру їх поновлювати, їх сім`я носить виключно формальний характер. Спір про місце проживання дітей відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає волевиявленню позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірвано. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а саме судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved