Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27.10.2006 року. Від цього шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Шлюб між ними не розірвано, однак вони проживають окремо з листопада 2016 року. Вона працює головним спеціалістом сектору роздрібного бізнесу ТВБВ №10025/033 Чернівецької філії АТ «Ощадбанк» та отримує заробітну плату в розмірі 4500 грн. Відповідач офіційно працює головним спеціалістом ревізійного відділу Чернівецької філії АТ «Ощадбанк» та має постійний дохід в середньому 5500 грн. Крім того, як інвалід 3-ої групи відповідач отримує пенсію в розмірі 3000 грн. щомісячно. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. На її неодноразові прохання та вимоги надати допомогу не реагує. А тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, а також просили стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги в сумі 2500 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти стягнення з нього аліментів, але перед судовим засіданням повідомив суд, що він сумнівається в тому, що одна дитина його і тому в майбутньому має намір оспорити це батьківство. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей він не має. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивачки дійсно необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дітей відповідного віку. Витрати на правову допомогу регламентуються ст.84 ЦПК України та Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року. Цим Законом передбачено гранично максимальні розміри компенсації витрат на правову допомогу, які можуть бути зменшені судом, виходячи із засад розумності, справедливості та їх спів розмірності. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] сплатила своєму адвокату суму 2500 грн., з них на складання позовної заяви про стягнення аліментів суму 500 грн. та на захист інтересів позивачки під час розгляду справи суму 2000 грн., однак враховуючи засади розумності, справедливості та їх спів розмірності, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати за надання правової допомоги в сумі 640 грн. Крім того з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved