Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась з вищезазначеним позовом до суду і просить ухвалити рішення яким надати їй дозвіл на виїзд [PERSON],[INFO] народження за кордон до країни Грузії без дозволу(згоди) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини та дозволити їй без згоди відповідача оформлювати документи для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON] до країни Грузії до досягнення ним повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя з [PERSON] мається дитина-син [PERSON],[INFO] Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 06.03.2012 року місце проживання їхнього спільного сина визначено разом з нею,а відповідачу призначено для спілкування з дитиною два дні на тиждень,поза межами проживання дитини. З квітня 2011 року дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона також належним чином піклується про здоров»я,фізичний ,духовний та моральний розвиток дитини. Відповідач участі у вихованні дитини та догляді за нею не бере,розвитком дитини не цікавиться,не спілкується з дитиною в обсязі,необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу для культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Оскільки відповідач не дбав про матеріальне забезпечення дитини,вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. 31.08.2011 року судом ухвалене рішення про стягнення з відповідача на її користь на утримування неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 350.00грн. щомісячно. Виїзд в Грузію з дитиною вона планувала вже після розірвання шлюбу,оскільки туди їздила працювати і могла цілком забезпечити дитину самостійно. З 2012 року вона почала підтримувати стосунки з громадянином Грузії-[PERSON] ,який на даний час є її цивільним чоловіком і проживає: [ADDRESS]. З 2012 року [PERSON] усіляко допомагає їй у вихованні дитини,постійно висилає кошти та інші речі. 19.04.2014 року у них з [PERSON] народилася спільна дитина-дочка [PERSON]. Цивільний чоловік наполягає на тому,щоб вони усі разом жили у нього в м.Тбілісі ,оскільки вони є сім»єю. Крім того,[PERSON] має в Грузії постійне місце проживання,роботи та високий заробіток,оскільки працює ювеліром. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та додали,що виїзд [PERSON] з дітьми до Грузії матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дітей,адже завдяки любові,турботі та значній фінансовій допомозі,яку надає [PERSON],позивачка матиме можливість забезпечити дітей всім необхідним для нормального життя. Крім того,Грузія знаходиться в морській кліматичній зоні,та має більш теплий клімат,що є більш сприятливим фактором для дітей такого віку. Водночас [PERSON] часто хворіє застудними захворюваннями,для лікування та профілактики яких,за рекомендаціями лікарів,необхідний більш теплий клімат. Виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню її світогляду та кругозору та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це, відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів,спрямованих на покращення життя та здоров»я дитини,її фізичного,духовного та морального розвитку. Зокрема, він відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд сина за кордон. При цьому жодних вагомих аргументів,які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, не наводить. Відповідач позов не визнав надав письмове заперечення в якому зазначив,що позивачка неодноразово чинила і чинить перешкоди в його спілкуванні з дитиною, аліменти він сплачує ,тому не має підстав вважати,що він не виконує батьківських обов»язків,щодо їх спільного з позивачкою сина [PERSON]. Крім того, [PERSON] не надала доказів ,що нібито її цивільний чоловік надавав матеріальну допомогу дитині, має своє житло в Грузії,заробіток та реально може забезпечити повноцінне перебування там дітей. У громадянина іншої держави не має ніяких прав та обов»язків щодо виховання його дитини. Вважає,що надання ним дозволу на виїзд дитини за кордон порушать права дитини та його безперешкодно бачитися,а також бачитись зі всією його сім»єю та сім»єю позивачки. Не надання ним дозволу на виїзд дитини в першу чергу спрямоване на інтереси дитини, та забезпечення її безпеки. Відповідачем також була подана зустрічна позовна заява до [PERSON],третя особа:орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду [PERSON] було відмовлено в прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з основним позовом. Про час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином. В судове засідання не з»явився,про причину своєї неявки суд не повідомив, суд вважає його неявку до суду з неповажної причини і вважає за можливе розглядати справу без його участі за наявними матеріалами справи. Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Від представника даної особи надійшов висновок по справі в якому зазначено,що відповідач, [PERSON],наразі ,не надав обґрунтованих доказів того,що тимчасовий виїзд дитини за кордон суперечить інтересам дитини,але водночас малолітній [PERSON] має право на спілкування з батьком. Орган опіки та піклування вважає,що матір не повинна перешкоджати реалізувати право дитини на побачення з батьком та зобов»язана у разі отримання дозволу на тимчасову поїздку за кордон гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання та не допускати неправомірної зміни місця проживання дитини. Орган опіки та піклування розгляд даної справи просить провести без участі їхнього представника,а при ухваленні рішення просить врахувати інтереси дитини та покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки,її представника,допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено,що сторони перебували у шлюбі з 10.08.2007 року по 21.04.2011 рік(а.с.9). Від спільного подружнього життя мають дитину-сина [PERSON],[INFO] народження(а.с.11). Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 21.04.2011 року шлюб між сторонами було розірвано(а.с.10). Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 06.03.2012 року по цивільній справі №2-1601/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,зустрічному позову [PERSON] до [PERSON],третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини та визначення часу батьку у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - позов [PERSON] задоволено частково,а саме було вирішено усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дитиною [PERSON],[INFO] народження, та у її вихованні. Встановити спосіб його участі у вихованні дитини-Коломійця [PERSON],призначивши йому для спілкування з дитиною два дні на тиждень: один робочий день і один вихідний день з 9:00 до 18:00 годин,поза межами місця проживання. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково. Визнано місцем проживання спільної дитини [PERSON] та [PERSON] [PERSON], місце проживання його матері. В іншій частині зустрічних позовних вимог було відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили(а.с.12-15). Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 31.08.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 350.00грн. до досягнення повноліття дитини(а.с.16). Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 22.12.2011 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] ,третя особа відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області про надання дозволу на виїзд до Грузії малолітньої дитини(а.с.41) в задоволенні позову було відмовлено. Відповідачем під час розгляду справи надавалось до суду письмове клопотання про закриття провадження в справі посилаючись на те,що вищезазначеним рішенням вже розглядався позов [PERSON] до нього. Ухвалою суду від 04.12.2014 року(а.с.49) [PERSON] відмовлено в задоволенні клопотання так як в позовній заяві яка є предметом розгляду в даній справі позивачкою зазначені інші підстави для вмотивування обставин справи. Позивачка є матір»ю [PERSON],[INFO]. Батьком дитини в свідоцтві про народження зазначено [PERSON](а.с.20). З довідки служби доходів департаменту по обслуговуванню слідує,що [PERSON] має сертифікат про Статус мікробізнесу №011-22861(вид діяльності «Ювелір») а.с.22-24. Відповідно інформаційної картки агентства по розвитку державних сервісів цивільного реєстру м.Тбілісі ( Міністерства юстиції Грузії) а.с.18-19) [PERSON],[INFO] є громадянином Грузії,місце його реєстрації : [ADDRESS](а.с.18). З довідки про стан здоров»я (а.с.25) [PERSON] здоровий. З виписки протоколу засідання ЛК №73 від 05.12.2014 року (а.с.51) слідує,що [PERSON],[INFO] за станом здоров»я потребує повноцінного харчування,дотримування режиму дня та фізичних навантажень,санаторно-курортного лікування в умовах клімату південного узбережжя. Допитні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні засвідчили,що позивачка мешкає разом зі своїми дітьми за адресою :[ADDRESS] з сином [PERSON],батьком якого є [PERSON] та дочкою [PERSON] яку вона народила у [INFO] року від цивільного свого чоловіка [PERSON] який мешкає в м.Тбілісі Грузія.Батько [PERSON] протягом останнього року вихованням сина не займається. [PERSON] приїздить до [PERSON] , спілкується з дітьми,надає їй суттєву матеріальну підтримку,цікавиться подальшою долею дітей,але в силу того,що він є громадянином іншої держави постійно знаходитися в м.Світловодську він не може,окрім того в Грузії у нього є постійна робота, але як він так і [PERSON] бажають створити сім»ю та виховувати разом дітей. Згідно зі ст..141 СК України батьки мають рівні права та обов»язки щодо дитини.. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено,що фізична особа,яка не досягла 16 років,має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків(усиновлювачів),піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб,які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» від 21.01.19094року №3857-Х11,постановою КМ України від 27.01.1995року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України»,Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини,їх тимчасового затримання та вилучення,затверджених постановою КМ України від 31.03.1995 року №231(із змінами). За змістом ст..ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами,зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон ,проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків,виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення,затверджених постановою КМ України №231 від 31.03. 1995року,з наступними змінами і доповненнями,за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України,затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 зі змінами і доповненнями,передбачають,що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами,які не досягли 16-річного віку,здійснюються лише за згодою обох батьків(усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб,уповноважених ними,які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку,в супроводі одного з батьків або інших осіб,які не досягли 16-річноговіку,в супроводі одного з батьків або інших осіб,уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою,згода другого з батьків не вимагається у разі пред»явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину,який не досяг 16-річного віку,без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до п.18 вищезазначених Правил передбачено,що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків(законних представників батьків чи дітей),а у разі,коли батьки не перебувають у шлюбі між собою,- того з них ,з ким проживає дитина,справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон,а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволом суду за відсутності згоди одного з батьків. Згідно принципу п.6 «Декларації прав дитини»,проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року-дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна,якщо це можливо,зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі,в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків,коли є виняткові обставини,розлучати зі своєю матір»ю. Суд вважає, що насамперед це пов»язано з тим,що малолітні діти потребують перш за все жіночого догляду(регулярне та своєчасне харчування,дотримання правил гігієни,постійний нагляд,медичний догляд та лікування дитини). Вирішуючи справу,суд також виходив з приписів ст.161 СК України,де врахував інші обставини,від яких залежить подальша доля дитини( прив»язаність дитини до кожного з батьків,вік дитини,відносини,що існують між кожним з батьків і дитиною(скільки часу кожний з батьків проводив і готовий проводити з дитиною,яке загальне коло інтересів батьків та дитини). Суд вважає,що позивачкою надані суду докази щодо необхідності виїзду дитини за кордон,а відповідач не визначився з правовою підставою на ненадання дозволу на виїзд дитини. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи суд приходить до переконання,що виїзд малолітнього [PERSON] за кордон та перебування за кордоном,до виповнення його повноліття насамперед відповідає інтересам самої дитини,а тому є всі правові підстави для задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved