Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу у розмірі 80000,00 гривень. В позовній заяві позивачка, посилається на те, що 15 грудня 2010 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого Позичальник отримав від неї позику в сумі 100000 грн. При укладені договору відповідач зобов'язався повернути позику до 15 грудня 2012 року. Вона виконала свої зобов'язання в повному обсязі та надала відповідачу кошти в повному обсязі. У порушення встановлених норм закону та умов укладеного між ними договору позики відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання по поверненню позики. На підтвердження укладення договору позики позичальник надав їй розписку про отримання грошових коштів та підтвердив свій обов'язок повернути гроші у визначений строк. Борг було їй повернуто частково, зокрема 25.12.2016 відповідач здійснив погашення частини боргу в сумі 20000 грн. Решта коштів за договором позики до теперішнього часу відповідачем не повернута, що стало підставою звернення з даним позовом до суду. У судове засідання сторони не з'явилися. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують, на їх задоволенні наполягають. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному об'ємі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошей на суму 100000 (сто тисяч) гривень, що підтверджується відповідною розпискою, оформленою відповідачем./а.с.5/ Згідно до розписки, відповідач зобов'язався повернути борг в строк до 15 грудня 2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з п.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення встановлених норм закону та умов укладеного між сторонами договору позики відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання по поверненню позики. Борг повернуто позивачці частково, зокрема 25.12.2016 відповідач здійснив погашення частини боргу в сумі 20000 грн. Решта коштів за договором позики до теперішнього часу відповідачем не повернута. Оскільки, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором позики достовірно встановлений у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved