Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на житловий будинок №1а, розташований по вулиці Гагаріна в селі Зелений Колодязь Чугуївського району Харківської області в порядку набувальної давності. В позовній заяві вона вказала, що 07.02.1997 року, уклавши договір купівлі-продажу нерухомості, посвідчений Харківською товарною біржою, придбала у власність вищезазначений житловий будинок. Зазначений договір мав бути зареєстрований в органах технічної інвентаризації. Чугуївське МБТІ відмовило їй в такій реєстрації в звязку з недотриманням вимог ЦК України при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме відсутністтю обовязкового посвідчення договору державним чи приватним нотаріусом. Користуючись будинком та проживаючи в ньому понад 20 років вона не може закріпити за собою право власності на належне їй за законом нерухоме майно, а тому просить в судовому порядку визнатим за нею, як добросовісним набувачем, право власності на житловий будинок №1а, розташований по вулиці Гагаріна в селі Зелений Колодязь Чугуївського району Харківської області в порядку набувальної давності. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши суду письмові заяви: позивачка про підтримку позовних вимог в повному обсязі та проханням розглянути справу без її участі; відповідач про визнання позовних вимог та проханням розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності його представника. Вивчивши докази, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. Згідно до Договору Н6-36 купівлі-продажу нерухомості від 07.02.1997 року укладеного та зареєстрованого на Харківській товарній біржі, [PERSON] придбала у власність житловий будинок №1а з надвірними будівлями, розташований по вулиці Гагаріна в селі Зелений Колодязь Чугуївського району Харківської області. 08.02.2003 року рішенням реєстратора Чугуївського МБТІ Харківської області позивачці було відмовлено у реєстрації права власності на вищезазначений житловий будинок, виходячи з того, що заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації. Оскільки, згідно до вимог ЦК України для договорів купівлі-продажу житлового будинку у разі, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, установлено обовязкову нотаріальну форму, то Договір Н6-36 купівлі-продажу нерухомості від 07.02.1997 року має бути посвідчений державним або приватним нотаріусом. Судом встановлено, що позивачка, з моменту придбання нерухомого майна у власність фактично проживає в [INFO], доглядає весь цей час за ним, здійснює капітальний та поточні ремонти, користується земельною ділянкою, на якій розташовано будинок, тобто ставить по відношенню до вищезазначеного нерухомого майна, як до свого особистого. Факт проживання [PERSON] за вищезазначеною адресою з лютого 1997 року по теперішній час підтверджується довідкою №1840 Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 18.08.2017 року. Статтєю 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. N 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 1 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Всі ці умови присутні в даному випадку, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved