Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником кв. [ADDRESS]. В вищевказаній квартирі зареєстровані також відповідачі, однак, не проживають в ній з 2015 року. Адреса проживання відповідачів на даний час позивачці невідома. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідачі не проживають в квартирі з 2015 року, позивачка просить суд визнати їх такими, що втратили право користування кв. [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідачі не з'явились з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності чи заперечень проти позову не надіслали. Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивачці на праві власності належить кв. [ADDRESS], що підтверджується копіями договору купівлі-продажу від 15.03.2017 за реєстр.№982 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83633739 від 28.03.2017/а.с.4-6/. В вищезазначеній квартирі зареєстровані також відповідачі, однак не проживають в ній два роки, що підтверджується довідкою про склад сім'ї/а.с. 7/. Те, що відповідачі не проживають в квартирі, але залишаються зареєстрованими, порушує право позивачки передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування кв. [ADDRESS].

Outcome: approved