Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27 квітня 1991 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що Сурсько-Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис №9. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивачка зазначає, що подружні стосунки з відповідачем не склалися , вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, між ними виникали сварки з різних побутових питань, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки припинені з листопада 2017 року, хоча і проживають разом. Спір про поділ майна відсутній. Позивачка вважає, що їх сімя з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним Позивач [PERSON] у судове засідання 24 травня 2018 року не зявилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила розірвати шлюб (а.с.24). Відповідач [PERSON] в судове засідання 24 травня 2018 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, оскільки на адресу суду повернувся конверт з відміткою «відмовився від одержання» (а.с.29-30). Відповідно до ч.9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 24 травня 2018 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 1991 року, який зареєстровано Сурсько-Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №9 (а.с.9). Спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з листопада 2017 року, а через органи державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає розривати шлюб. Спір про поділ майна відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з листопада 2017 року та до цього часу не поновили їх, а позивачка заявою просила розірвати шлюб (а.с.24). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved