Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частину з усіх видів його заробітної плати щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути кошти на її утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги позивачка обґрунтував тим, що неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться у неї на утриманні, крім того позивачка не має змогу працювати оскілки має наглядати за дитиною. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання не надає, а тому позичка змушено звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2013 року. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.05.2018 року шлюб між сторонами був розірваний. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №487485, видане Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №9239. На цей час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ставить позивачку у важке матеріальне становище, крім того позивачка позбавлена можливості працювати оскільки доглядає дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем, та отримує стабільну заробітну платню у розмірі 8200 гривень щомісячно, стан здоровя задовільний, аліментних зобовязань не має, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на утримання доньки аліментів у розмірі ? частину з усіх видів його заробітної плати щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дружини, слід звернути увагу на наступне. Ч. 2\~ст. 84 СК України\~передбачає право дружини на утримання, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Принципове положення законодавця, що викладене в ч. 4\~ст. 84 СК України\~полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, тому чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар'єрному зростанні, громадському та світському житті. Однак, для виникнення вищезазначеного аліментного зобовязання ч. 4\~ст. 84 СК України\~передбачає наявність такої обовязкової умови, як спроможність чоловіка надавати таку матеріальну допомогу дружині. Таким чином, враховуючи, що відповідач має спроможність утримувати дружину, з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини у твердій грошовій сумі 1000 гривень. Враховуючи обставини справи та правові норми, позовні вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволенню в повному обсязі. Згідно з приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 84, 91, 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 12,13, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved