Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачка та її представник в судовому засіданні на позові наполягали та пояснили, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS], яку вона придбала у відповідачки [PERSON] Під час укладання договору купівлі-продажу відповідачка зобовязалася виписатися з неї, але в добровільному порядку не знялася з реєстрації. На теперішній час вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. У даному приміщенні ніяких речей відповідачки немає, ніяких спроб вселитися в квартиру з боку [PERSON] не було, договір купівлі-продажу житла нею не оскаржувався. \~\~\~\~\~\~Відповідачка в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в Запорізькій області від 28.04.2017 вона зареєстрована за вказаною в позові адресою, а саме: [ADDRESS], а тому, на підставі п.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судова повістка про виклик вручена відповідачці належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачці згідно договору купівлі-продажу квартири від 01 квітня 2017 року належить квартира [ADDRESS], про що свідчить копія даного договору та копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.9, 21-22/. Як вбачається з п.3.2.1 Договору купівлі-продажу продавець даної квартири зобов'язався зняти з реєстрації своє місце проживання до 05 квітня 2017 року /а.с.21/. Проте, в обумовлений договором строк відповідачка з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знялася, що підтверджується відомостями відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в Запорізькій області від 28.04.2017 /а.с.14/. Факт непроживання відповідачки у вищевказаній квартирі підтверджується показаннями свідків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював разом із відповідачкою на станції медичної допомоги. Йому відомо, що [PERSON] в 2017 році продала квартиру та поїхала жити до іншої держави. Всі свої речі вона забрала, квартиру продала, повертатися не збирається. В силу того, що відповідачка зареєстрована у вищевказаній квартирі, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Підстави припинення права власності передбачені\~ст. 346 ЦК України. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.346 ЦК\~право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Системний аналіз цих норм права дозволяє зробити висновок про те, що з переходом права власності до іншої особи попередній власник втрачає право користування\~\~житлом і, навпаки, його набуває новий власник. Право відповідачки володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю було припинено нею добровільно, про що свідчить укладений і належним чином зареєстрований договір купівлі-продажу квартири. Це означає, що припинення права користування житловим приміщенням колишнього власника є наслідком припинення його права власності на це приміщення. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved