Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2006 року. Від спільного шлюбу мають одну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, несумісності характерів та різних поглядів на життя. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, у зв`язку з цим просить шлюб розірвати. Позивача у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності., позовні вимоги визнає, заперечень не має. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.06.2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 23 червня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 384 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). [INFO] від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , про що Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 26 серпня 2014 складено відповідний актовий запис №682 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Як вбачається з наведених сторонами обставин, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved