Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка, в якому просила стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 23 360, 50 грн. з індексацією втрати частини доходів від цієї суми у зв'язку з зміною споживчих цін за період з 08 квітня 2015 року по 03 лютого 2016 року. В обґрунтування позовних вимог посилається, на те, що 08 квітня 2015 року її було звільнено з посади головного бухгалтера центральної бухгалтерії державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім.. О.Довженка». наказом від 05.11.2015 року № 202к ДП «НКХФ ім.. Довженка» її було поновлено на зазначеній посаді з 08 квітня 2015 року з посадовим окладом 6 130 грн. Проте, з 08 квітня 2015 року по 03 лютого 2016 року відповідач не виплачує їй заробітну плату та не проводить індексацію втрати частини доходів від цієї суми у зв'язку із зміною споживчих цін. Загальна сума заборгованості відповідача перед нею становить 23 360,50 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що з 10.11.2015 року позивачку було звільнено з роботи за прогул, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, а тому вимоги про стягнення заробітної плати в період з 08.04.2015 року по 03 лютого 2016 року необґрунтовані. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.11.2016 року було задоволено частково позов [PERSON] до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка», треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди. Вказаним рішенням визнано наказ № 52-к від 07 квітня 2015 року про звільнення [PERSON] незаконним; поновлено [PERSON] на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» з 08 квітня 2015 року; стягнути з Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 квітня 2015 року по 02 листопада 2015 року в розмірі 38 668 (тридцять вісім тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 25 коп. (сума визначена без виключення сум на податки, збори та обов'язкові платежі) та моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., а всього 41 809 (сорок одну тисячу вісімсот дев'ять) грн. 25 коп. Наказом від 05.11.2015 року № 202к, виданого ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.11.2015 року [PERSON] було поновлено на посаді головного бухгалтера центральної бухгалтерії з 08 квітня 20015 рок, з посадовим окладом 6130 грн. на місяць та виплачено [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 квітня 2014 року по 02 листопада 2015 року в розмірі 38 668, 00 грн. Наказом від 10 листопада 2015 року № 205-к [PERSON] було звільнено з роботи з 10.11.2015 року у зв'язку з прогулом без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Як вбачається з даного наказу, позивачка без поважних причин була відсутня на роботі з 3 листопада 2015 року по 9 листопада 2015 року; на роботі з'явилася тільки 10 листопада 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що відповідачем був проведений розрахунок з позивачкою за роботу 10 листопада 2015 року, що не заперечувалося представником позивача, а тому дана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Оскільки, з 10.11.2015 року позивачку було звільнено з роботи вимоги про стягнення заробітної плати за період після звільнення та до 03.02.2016 року позбавленні юридичного обґрунтування. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження порушення її прав щодо виплати заробітної плати за період з 08.04.2015 року по 03.02.2016 року. У той же час у відповідності до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє здійсненню процесуальних прав сторін, встановлених цим Кодексом. Тобто процесуальними нормами передбачено як право на участь у дослідженні доказів, так і обов'язок із доказування обставин при невизнанні їх сторонами (ст. 60 ЦПК України). При цьому суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу. За викладених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed