Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з уточненим позовом, в якому просить зобов'язати відповідача ВАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат» видати їй довідку про розмір нарахованої та виплаченої їй заробітної плати за період роботи з 06 грудня 2004 року по 22 березня 2011 року. Судом зі згоди позивачки залучено до участі у справі належного відповідача ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат». В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали повністю та пояснили, що з 06 грудня 2004 року по 22 березня 2011 року позивачка працювала на посаді майстра ремонтної будівельної дільниці в ВАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат», на теперішній час ПАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат». На підставі проведеної Мелітопольською міжрайонною прокуратурою перевірки були виявлені факти порушення відповідачем вимог ст.96 КЗпП України. Так було встановлено, що оклад позивачці було встановлено менше мінімального розміру встановленого галузевою угодою між Міністерством аграрної політики України, галузевими об'єднаннями підприємств та профспілкою працівників агропромислового комплексу України. За результатами перевірки інспекцією праці на адресу відповідача був винесений припис про проведення донарахування до заробітної плати за весь період роботи. Однак, при зверненні [PERSON] до відповідача про надання їй довідки про розмір заробітної плати за час її роботи вона її так і не отримала, що унеможливлює перевірити правильність виплаченого їй заробітку. Представник відповідача Колосков О.В. в судовому засіданні позов не визнав, надавши письмові заперечення та пояснив, що з позивачкою вже проведено усі необхідні розрахунки та видані відповідні документи. Крім того, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11 вересня 2013 року позивачці у позові про нарахування та донарахування і виплату заробітної плати з 2004 року по 2011 рік було відмовлено, ухвалою апеляційного суду рішення залишено без змін. Також позивачка зверталася до суду з позовом про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 2159 грн. 23 коп., ухвалою суду провадження у справі було закрито і ця ухвала місцевого суду апеляційним судом залишена без змін. Тому представник відповідача вважає, що позивачка зловживає своїми правами щодо звернення до суду. А також він вважає, що позивачкою невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки законодавством не передбачено видачу працівникові довідки про розмір нарахованої та виплаченої йому заробітної плати і це суперечить ст.49 КЗпП України. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, передбачений ст.233 КЗпП України, оскільки заяви на отримання довідок про розмір заробітної плати датовані 11.11.2011 року, 25.03.2013 року та 10.06.2014 року, а звернулася вона до суду лише 15.12.2014 року. Суд, заслухавши пояснення позивачки її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні позивачка у період з 06 грудня 2004 року по 22 березня 2011 року працювала на посаді майстра ремонтної будівельної ділянки ВАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат», наказ №257-7 від 07 грудня 2004 року. ЇЇ було звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, наказ №64-к від 22 березня 2011 року, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] /а.с.5/. З матеріалів справи вбачається, що позивачка неодноразово зверталася до відповідача з письмовою заявою про надання їй довідки про нарахування заробітної плати за весь період відпрацьованого часу, що підтверджується копіями заяв, які були направлені на адресу відповідача рекомендованим листом /а.с.8,9/. Як було з'ясовано в судовому засіданні дана довідка позивачці необхідна для з'ясування правильності нарахування заробітної плати за весь період її роботи у відповідача, оскільки після проведеної Територіальною інспекцією праці у Запорізькій області перевірки було встановлено факт невідповідності встановлення розміру посадового окладу, у зв'язку з чим в подальшому даний факт було відображено в акті перевірки та внесений припис /а.с.12-17/. Відповідно до ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів (ст. 5 ЗУ «Про інформацію»). Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Спосіб захисту, обраний позивачкою, а саме: зобов'язання надати довідку з викладенням інформації про нараховану та виплачену заробітну плату з 06 грудня 2004 року по 22 березня 2011 року щомісячно, є таким, що передбачений законом - ст.16 ЦК України, а тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Посилання представника відповідача на те, що усі необхідні документи були надані позивачці не знайшли свого підтвердження у суді, оскільки останнім не надано жодного доказу з цього приводу. Зазначення представником відповідача про наявність рішень суду від 11.09.2013 року та 02.04.2014 року не є зловживанням позивачкою своїм правом, оскільки у даному випадку предмет спору інший, вона звернулася до суду щодо надання їй довідки про розмір нарахованої та виплаченої заробітної плати, а в рішеннях суда мова йшла про стягнення заробітної плати. Посилання представником відповідача на пропуск позивачкою строку позовної давності суд вважає безпідставними. Відповідно до ст.49 КЗпП України видати довідку працівникові про розмір заробітної плати є обов'язком відповідача. До того ж, працівник має право витребувати довідку в будь-який час. Такі вимоги працівника є цілком законними та підлягають беззастережному задоволенню з боку адміністрації підприємства. І при цьому ніяких пояснень від працівника з приводу того, навіщо йому потрібна довідка, адміністрація не вправі вимагати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги позивачки є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч.1, п.2 ч.3ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. За ведення справи позивачкою було сплачено 500 грн., що підтверджується квитанцією №6237 від 08.01.2015 року /а.с.31/. А тому, суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідача на користь позивачки. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved