Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на її користь на час навчання їх спільної повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 609,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення [PERSON] 23-річного віку, посилаючись на те, що їх донька, яка знаходиться на її утриманні, навчається в Одеському інституті фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі на бюджетній основі. Доходів, які отримує позивачка на навчання доньки не вистачає, тому вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх повністю. Крім того, позивачка просила суд про розгляд справи в її відсутність. Також позивачка в заяві зазначила, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згодна на прийняття заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, двічі через оголошення у пресі (газети «Урядовий курєр» № 15 (5389 від 28.01.2015р., «Одеські вісті» № 7 (4717) від 27.01.2015р.) відповідач повідомлявся про виклик до суду на 20.02.2015р., 04.03.2015р. та відповідно до ч. 9 с. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивачки, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків по утриманню повнолітньої дитини під час навчання, до досягнення нею 23-річного віку, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьком вказаний [PERSON] відповідач по справі (а.с. 5). З довідки № 1692 від 13.10.2014р., виданої КП «Житловик» вбачається, що [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с. 6). Згідно довідки № 277 від 09.10.2014р., виданої Одеським інститутом фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі [PERSON] дійсно навчається у вказаному навчальному закладі на 2 курсі денної форми навчання, на бюджетній основі (а.с. 7). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], яка досягла повноліття [INFO] та навчається в Одеському інституті фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто для виникнення вищезазначеного аліментного зобовязання ст. 199 СК України передбачає наявність сукупності наступних юридичних фактів: продовження навчання донькою, після досягнення нею повноліття; недосягнення донькою встановленого законом віку 23 років; потреба доньки у матеріальній допомозі у звязку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Так, довідкою № 277 від 09.10.2014р., виданою Одеським інститутом фінансів Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі підтверджується той факт, що [PERSON] продовжує навчання після досягнення нею повноліття та навчається в вищевказаному інституті з 2013 року на денній формі навчання, бюджетна основа, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с. 7). Як було вище наведено, з свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] не досягла 23 років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки. Суд при визначенні розміру аліментів, виходить з положень ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, суд у відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище доньки; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 609,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору, а також витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved