Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цивільним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем з тих підстав, що стосунки між подружжям погіршились, та вона не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем а також просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно аліментів , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Перед початком судового засідання позивачка заявила клопотання про слухання справи без її присутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просить розглядати справу у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Також від позивачки надійшло клопотання, що після розлучення вона залишає собі прізвище «ОШИВАЛОВА» Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 2010 року, у кожного з них різні погляди на сімейне життя, сімя існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітньої дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є здоровим, працездатним чоловіком. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок лежить у рівній мірі на обох батьках. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved