Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що її мати [PERSON] уклала 01.12.2006 року договір оренди земельної ділянки № 293 з відповідачем. Дана земельна ділянка належала матері на підставі державного акту на право власності на дану земельну ділянку № ДНО80080 від 29.09.2004 року. Мати позивачки померла 02.02.2015 року. Наразі позивачка є власницею зазначеної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вважає, що договір оренди від 01.12.2006 року був укладений з явними порушеннями чинного законодавства: не визначені строки та порядок проведення індексації орендної плати за використання землі, не зазначений порядок перегляду та відповідальності за несплату орендної плати, договір не відповідає Типовій формі договору оренди землі , з позивачем, як з новим власником, не укладено договір оренди землі і відповідач використовує її безпідставно. В зв»язку з чим просить суд договір оренди землі від 01.12.2006 року, укладений між [PERSON] та відповідачем, недійсним, вилучити у відповідача земельну ділянку , що належить [PERSON] площею 7400 га, з чужого незаконного володіння, стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивачка надала письмове клопотання про залишення позовних вимог щодо вилучення земельної ділянки з чужого незаконного володіння без розгляду. Додала уточнену позовну заяву, в якій зазначила ще одну підставу визнання угоди недійсною відсутність оцінки вартості земельної ділянки на момент укладання договору 01.12.2006 року. Позовні вимоги підтримала, на їхньому задоволенні наполягала. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні наполягав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала , зазначила, що невідповідність договору оренди землі Типовому договору оренди землі, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220, не є підставою , яка передбачена ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання договору оренди недійсним, що збігається з правовою позицією Верховного Суду україни ( ухвала від 21.04.2010 року у справі № 6-12813 св09; на підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі», п. 8.4 договору оренди передбачено, що при переході права власності на землю від орендодавця до іншої особи, договір оренди зберігає силу для нового власника до дати закінчення дії договору 05.03.2023 року. Договір містить всі істотні умови, які передбачені статтею 15 ЗУ в редакції , чинній на момент укладання договору та його державної реєстрації. Відповідач на протязі дії договору виконував всі обов»язки, спадкодавця своєчасно та у повному обсязі отримувала орендну плату. Позивачка не довела в судовому засіданні порушення своїх цивільних прав з боку відповідача. Представник третьої особи , належним чином повідомлений, в судове засідання не з»явився, надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 080080 від 29.09.2004 року судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7400 га, розташованої на землях Анадольської сільської ради Волноваського району Донецької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.( а.с. 11) Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 серпня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області за реєстровим № 1139, спадкова справа № 34/2015, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом своєї матері - [PERSON], яка померла 02.02.2015 року, і успадкувала на праві власності земельну ділянку площею 7400 га, місце розташування на території Анадольської сільської ради Волноваського району Донецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1421580400:04:000:0015. ( а.с. 8) З договору оренди землі № 293 від 01.12.2006 року судом встановлено, що він укладений між [PERSON] та Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» ВАТ «ММК ім.Ілліча» строком на 15 років з дати його державної реєстрації. Зареєстрований у Волноваському РВ ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 05.03.2008 року за № 04081500043. Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки, без номеру та дати, власниця [PERSON] здала, а відповідач прийняв земельну ділянку площею 7400 га. Відповідно до положень\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка була чинною на час укладення та реєстрації договору оренди, істотними умовами договору оренди землі були: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Спірний договір оренди земельної ділянки № 293 від 01.12.2006 року має усі істотні умови, передбачені\~ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~і підстав для визнання його недійсним немає, а доводи позивача про те, що не визначені строки та порядок проведення індексації орендної плати за використання землі, не зазначений порядок перегляду та відповідальності за несплату орендної плати, договір не відповідає Типовій формі договору оренди землі , з позивачем, як з новим власником, не укладено договір оренди землі і відповідач використовує її безпідставно, необґрунтовані. Доказів, що державна реєстрація договору оренди проведена з порушенням вимог законодавства, позивачем не надано . Згідно з частиною 2\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цьогоЗакону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до положень ч.1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину відповідно до ч.1\~ст. 215 ЦК України\~є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З пункту 8.1 Розділу 8 договору вбачається, що він укладається строком на 15 років та починає діяти з дати його державної реєстрації. Розділом 5 договору передбачений розмір орендної плати із зазначенням, що вона підлягає індексації, що її виплата здійснюється не пізніше 1 грудня поточного року; що її перерахунок відбувається за взаємною згодою сторін один раз у 5 років. Розділом 6 договору передбачені форми розрахунків з орендної плати, а Розділом 7-відповідальність сторін за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді сплати пені в розмірі 0,01% визначеної суми за кожен день прострочки та відповідальність за порушення умов договору. Пунктом 3.1 Розділу 3 договору передбачені умови використання земельної ділянки, а саме: право Орендаря здійснювати товарне сільськогосподарське виробництво, сільськогосподарську науково-дослідницьку діяльність, розміщувати та зводити обєкти виробничої інфраструктури; здійснювати зрошувальні, осушувальні, інші меліоративні роботи; передавати земельну ділянку у суборенду. Згідно з пунктом 3.2 Розділу 3 договору Орендар узяв на себе зобов'язання не допускати погіршення екологічного стану та родючості земельної ділянки. Відповідно до пункту 2.2 Розділу 2 договору орендодавець зобов'язаний передати земельну ділянку за актом приймання-передачі протягом 10 днів з моменту державної реєстрації договору у стані, придатному для використання за цільовим призначенням, а пунктом 3.2 Розділу 3 договору передбачений обов'язок Орендаря повернути Орендодавцеві земельну ділянку після закінчення строку договору оренди у стані, придатному для використання за цільовим призначенням. Згідно з пунктом 2.3 Розділу 2 договору Орендодавець гарантував, що обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки немає; земельна ділянка у завдатку та під арештом не знаходиться; на земельну ділянку права третіх осіб відсутні. Пунктом 3.2 Розділу 3 договору передбачено, що Орендар несе ризик випадкового пошкодження чи знищення обєкту оренди чи його частини. Судом також встановлено, що матері позивачки [PERSON] відповідачем нараховувалась орендна плата за землю за період з 2007 року по 2015 рік включно, яку вона отримувала в повному обсязі. Доказів на підтвердження іншого позивачкою не надано.\~\~\~\~\~\~ З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що спірний договір оренди земельної ділянки має усі істотні умови, передбачені\~ст.15 Закону України «Про оренду землі»\~і підстави для визнання його недійсним відсутні. Суд зазначає наступне: невідповідність договору оренди землі Типовому договору оренди землі, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220, не є підставою , яка передбачена ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання договору оренди недійсним, що збігається з правовою позицією Верховного Суду україни ( ухвала від 21.04.2010 року у справі № 6-12813 св09; на підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі», п. 8.4 договору оренди передбачено, що при переході права власності на землю від орендодавця до іншої особи, договір оренди зберігає силу для нового власника до дати закінчення дії договору 05.03.2023 року. Окрім того, частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] виходила із того, що оспорюваний договір оренди землі є недійсним у силу\~статті 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки він укладений без дотримання вимог цієї норми щодо узгодження всіх істотних умов, а саме умови індексації орендної плати; не зазначено порядку перегляду та відповідальність за несплату, проте не зазначила, у чому саме полягає порушення її законних прав, у зв'язку з відсутністю у договорі оренди зазначених умов, їх істотності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позову за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed