Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 16 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 1386, її мати [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Даний договір купівлі-продажу зареєстрований у Чернівецькому міському бюро технічної інвентаризації. Дана квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 49,90 кв. м., в тому числі житловою площею 34,30 кв. м. Рішенням Чернівецької міської ради від 07 листопада 2000 року за №818/21 [PERSON] були передані у приватну власність земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0065 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель згідно з розробленим проектом розподілу, затвердженим рішенням виконкому Чернівецької міської ради від 08 грудня 1998 року за №601/17 та у спільну сумісну власність разом з відповідачем, [PERSON] земельна ділянка площею 0,0198 га по [ADDRESS] для обслуговування вищевказаного житлового будинку та господарських будівель згідно заяви від 06 квітня 2000 року та рішенням виконкому міської ради від 08 грудня 1998 року за №601/17. Вказує, що після смерті матері є єдиним спадкоємцем. В наданий законом шестимісячний строк звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори для оформлення спадщини і отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №848/2011 спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO], за номером у спадковому реєстрі 49966341. 06 березня 2012 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру [ADDRESS]. 10 червня 2014 року за №1422/02-31 державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо вищевказаної земельної ділянки площею 0,0198 га, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована по [ADDRESS]. Оскільки після оформлення спадщини та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом і державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] вона набула право власності на вказану квартиру, тому до неї перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій вона розміщена, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника - її матері [PERSON]. На підставі даного рішення Чернівецької міської ради було видано державний акт серія І-ЧВ №032173 на праві приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на праві приватної власності на землю за П №7584 від 17 квітня 2001 року Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається з вищевказаної квартири [ADDRESS] та вищевказаних земельних ділянок: площею 0,0065 га та у спільній сумісній власності площею 0,0198 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати за нею право власності у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0198 га по [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала та не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); -ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; -ч. 1 ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).; - ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; -ч.1 ст. 377 ЦК України, відповідно до якої , до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю , споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника; - 392 ЦК України, згідно якої власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -відповідно до положень статті 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення; -ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця; -ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; - п.п. ґ п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 p. N 1702-VI. Судом досліджено матеріали справи, а саме : - договір купівлі продажу від 16.03.2000 р ./а.с.6/; - витяг з рішення Чернівецької міської ради від 07.11.2000 року /а.с.7-9/; - постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.06.2014 року /а.с.10-11/; - Свідоцтво про народження [PERSON]/а.с.12/; - Свідоцтво про смерть [PERSON]/а.с.13/; - Свідоцтво про право на спадщину за законом /а. с.15/; - Витяг про державну реєстрацію прав/а.с.16/; - Державний акт на право приватної власності на землю /а.с.18/. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приймаючи визнання позову відповідачем та те, визнання права власності за позивачкою не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved