Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] у селищі Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області у віці 83 роки померла [PERSON] 1914 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] за законом прийняв спадщину її чоловік - [PERSON] , який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та став розпоряджатись ним, оскільки продовжив проживати в тому самому будинку, вести господарство, яке залишилось після смерті дружини. [PERSON] , [INFO] у віці 83 років помер на території смт Новоархангельськ, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Позивачка постійно доглядала за [PERSON] та [PERSON] , допомагала вести їм господарство, слідкувала за станом їх здоров`я, за необхідності викликала лікаря та виконувала вказівки лікаря по їх лікуванню, після смерті дружини [PERSON] вимагав постійного догляду, тому позивачка проживала в їх будинку і виконувала всю роботу як по господарству, так і по догляду за [PERSON] , практично за свій рахунок організувала похорон [PERSON] , а після смерті [PERSON] і його похорони. Тому за життя [PERSON] заповів позивачці все майно, право на яке він мав на момент його смерті, у зв`язку з чим 16 жовтня 1998 року приватним нотаріусом Івановою Н.К. на ім`я позивачки видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] , в якому вказано, що позивачка є спадкоємцем майна [PERSON] 07 січня 1997 року на ім`я [PERSON] Новоархангельською РДА видано сертифікат серії КР № 0123917 на право на земельну частку (пай) розміром 3,44 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в КСП «Новоархангельське», що розташоване в межах Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області. В силу свого похилого віку [PERSON] втратила даний сертифікат та не повідомила про це свого чоловіка - [PERSON] , однак це не позбавило [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , права на земельну частку (пай), що належало за життя [PERSON] , а відтак і не позбавило даного права позивачку, як спадкоємиці за заповітом після смерті [PERSON] . У 2019 році позивачці стало відомо про те, що 07 січня 1997 року на ім`я [PERSON] Новоархангельською РДА виготовлено сертифікат серії КР № 0123917 на право на земельну частку (пай) розміром 3,44 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в КСП «Новоархангельське», що розташоване в межах Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області. На даний час у позивачки відступній оригінал сертифікату на земельну частку (пай), що видавався на ім`я [PERSON] та був в подальшому успадкований [PERSON] фактичним прийняттям спадщини. Оскільки позивачка не має оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу, вона не може оформити заповідане їй право в нотаріуса. Дані про те, що [PERSON] та [PERSON] були дружиною та чоловіком, крім даних будинкової книги та довідки Новоархангельської селищної ради, у позивачки не збереглись. Позивачка вважає, що цих даних може бути недостатньо для підтвердження факту прийняття спадщини [PERSON] , тому необхідно встановити юридичний факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю. В зв`язку з тим, що спадкодавцем втрачено оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) в газеті Новоархангельського району «Колос» за №28 (11082) від 11 липня 2019 року опубліковано оголошення такого змісту: «втрачений сертифікат серії КР № 0123917 виданий 7 січня 1997 року Новоархангельською районною державною адміністрацією виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним». Як вказано вище, видача сертифікату на земельну частку (пай) [PERSON] ніким не оскаржено, тому її право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті та прийнята її чоловіком - [PERSON] . З викладеного вбачається, що спадкоємцем права на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , якій належало право на земельну частку (пай) розміром 3,44 га у КСП «Новоархангельське», що знаходиться в адміністративних межах Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, посвідченого сертифікатом серії КР № 0123917 виданого 7 січня 1997 року Новоархангельською районною державною адміністрацією був її чоловік - [PERSON] , який заповів це право мені - [PERSON] . Таким чином, позивачка не в змозі оформити відповідно до вимог діючого законодавства право на земельну ділянку, право на яке забезпечено сертифікатом на земельну частку (пай) серії КР № 0123917 виданого 7 січня 1997 року Новоархангельською районною державною адміністрацією. Позивачка просить суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки - [PERSON] та [PERSON] з 10.12.1951 по [INFO] , а також визнати за нею у порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 3,44 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у КСП «Новоархангельське», що розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшло клопотання, у якому остання просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, але подав суду пояснення, у якому розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає, що судове засідання можливо провести за відсутності сторін, враховуючи їх клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні суду пояснили, що вони за життя знали померлих, та знають позивачку, оскільки проживають по сусідству. Вони достовірно стверджують, що померлі [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1951 року по 08.09.1997 року, до часу смерті першої. Померлі вели спільне господарство, проживали в одному будинку, купували речі, будували прибудови біля будинку, піклувалися один про одного, у побуті поводили себе, як чоловік і дружина. [PERSON] був військовослужбовцем. Також вони вказали, що позивачка протягом життя померлих доглядала їх, слідкувала за порядком, купувала продукти харчування, готувала, займалась похованням померлих. Позивачка померлим була, як рідна донька, а тому [PERSON] заповів їй все належне йому майно. У померлих не було близьких родичів. Заслухавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України вказує на те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. П. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У ч. 1 ст. 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Як вбачається з позову, позивачка просить встановити факт, що має юридичне значення та визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування, на це суд звертає увагу, що встановлення факту, що має юридичне значення є похідною вимогою, від задоволення якої залежить задоволення основної позовної вимоги (визнання права власності). Позивачкою при подачі позову дотримано вимоги ч. 1 ст. 188 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 07 січня 1997 року Новоархангельською районною державною адміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123917 на ім`я [PERSON] про те, що на підставі рішення Новоархангельської районної державної адміністрації від 05.12.1996 року №267-р їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Новоархангельське» (світлокопія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0123917 ) /а.с.10/. [INFO] в смт Новоархангельськ Кіровоградської області померла [PERSON] (світлокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ) /зворотна сторінка а.с.11/. Відповідно до довідки Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області №2315 від 10.05.2019 року [PERSON] , [INFO] , дійсно була зареєстрована та проживала до дня смерті [INFO] по [ADDRESS] . За даною адресою на момент смерті [PERSON] проживав чоловік [PERSON] , [INFO] , з 10.12.1951 по день смерті [INFO] /а.с.13/. [INFO] в смт Новоархангельськ Кіровоградської області помер [PERSON] (світлокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ) /а.с.11/. Зі світлокопії будинкової карти будинку [ADDRESS] вбачається, що позивачка проживала разом із померлими /а.с.14/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 16.10.1998 року державним нотаріусом Новоархангельської нотаріальної контори серії ААО №479491 позивачка є спадкоємицею житлового будинку з надвірними будівлями після смерті [PERSON] на підставі заповіту від 18 лютого 1997 року за реєстром №208 /а.с.12/. З довідки Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області № 3838 від 14.11.2019 року вбачається, що на земельну частку (пай), що призначена для відведення [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку обмеження та обтяження на використання земельної ділянки не встановлювались і не реєструвались. Крім того, довідкою Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області №3832 від 14.11.2019 року підтверджується той факт, що cтаном на 01 листопада 2019 року єдиним спадкоємцем майна, яке належало [PERSON] - [INFO] , яка померла [INFO] , є [PERSON] - [INFO] ., який помер [INFO] єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті якого є [PERSON] - [INFO] , інші спадкоємці - відсутні. Для розшуку оригіналу вищевказаного правовстановлюючого документа позивачка зверталася до районної газети «Колос» з відповідним оголошенням (світлокопія примірника районної газети «Колос» №28 (11082) від 11 липня 2019 року) /а.с.15/. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує наступні положення матеріального та процесуального права. Наступними нормами матеріального права закріплено право та перехід прав та обов`язків від особи, яка померла до спадкоємців. В нормах ЦК 1963 року, які застосовуються до даних правовідносин, оскільки події (спадкування майна) відбувались до набрання чинності чинним ЦК 2004 року. Так у ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) вказано, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) визначає, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ст. 534 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) констатує, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В розумінні ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Суд також зауважує на тому, що на даний час спадкове майно не оформлено, та набрав чинності новий ЦК, положення якого при розгляді даного спору не будуть застосовуватись, оскільки правила п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Суд також констатує, що оформлення спадщини можливе у нотаріуса лише за наявності оригіналу правовстановлюючого документу, в разі його відсутності питання, щодо визнання права на спадкове майно вирішується у судовому порядку. Як вбачається в нашому випадку, померлий [PERSON] після смерті [PERSON] був єдиним спадкоємцем належного останній майна та він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, дана обставина також підтверджується довідками Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області №2315 від 10.05.2019 року та № 3812 від 14.11.2019 року. Разом з тим, померлий [PERSON] не переоформив на себе спадщину після смерті [PERSON] , але враховуючи положення зазначених статей, вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] заповів все належне йому майно позивачці у справі /а.с.12/, але з усього майна вона успадкувала лише будинок, в якому проживали померлі та позивачка в період догляду за останніми. Сертифікат на право на земельну частку (пай) КР № 0123917 не було успадковане, оскільки позивачці не було відомо про нього, дана обставина стала їй відома в 2019 році. Відповідно до положень п.17 розділу Х Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. В пунктах 2, 10, 11 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У ч. 1 ст. 78 ЗК України дана дефініція права власності на землю, зокрема це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 ст. 79 ЗК України - земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності (п. а ч. 1 ст. 80 ЗК України). Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини (п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України). Нормами прямої дії, а саме ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. З даної норми процесуального права випливає, що суд в разі наявності певних доказів повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Досліджені письмові докази та показання свідків переконливо вказують, що померлі [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, як чоловік і дружина. Встановлення факту родинних відносин потрібно позивачці для успадкування належного їй права. Аналізуючи викладене, суд зважує на те, що спадкове право це один з інститутів цивільного права, в якому мають визначатися межі дозволенної поведінки суб`єктів спадкових правовідносин. Спадкуванням слід розуміти перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У законодавстві закріплюється традиційний підхід, згідно яким до складу спадщини належать усі права та обов`язки спадкодавця, їх перехід до спадкоємця здійснюється у порядку правонаступництва. Спадкове правонаступництво має універсальний характер, що вказує на те, що спадкоємець спадкує усі права та обов`язки спадкодавця, за винятком тих, які за своє природою не можуть бути передані іншій особі. Судовий процес, щодо спадкування має на меті, захист порушених чи оспорюваних або охоронюваних законом інтересів. Заповітом слід вважати особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За своєю сутністю заповіт є одностороннім правочином - дією однієї сторони. Заповіт має за мету настання певних юридичних наслідків, а саме передачу прав та обов`язків спадкодавця іншій особі - спадкоємцю. Коло спадкоємців заповідач визначає самостійно на власний розсуд, маючи повну цивільну дієздатність. Також суд окремо зазначає, щодо визнання позову відповідачем саме по собі вказує, що існують обставини, які унеможливлюють успадкування позивачкою належного їй права на нерухоме майно, що саме по собі підлягає судовому захисту і як наслідок задоволення позову. Враховуючи вищевказані обставини та викладені норми права, суд приходить до наступного мотиваційного висновку, що позивачка є спадкоємицею права на нерухоме майно, що залишилось після смерті [PERSON] , бажає успадкувати це право, майно, яке буде успадковане за цим правом, не виключено із цивільного обігу, а тому за даних обставин вона в жодному разі не може бути позбавлена належного їй права та її право підлягає судовому захисту. На підставі наведеного та

Outcome: approved