Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO] втратившим право користування жилим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS], а також усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні права володіння,користування та розпорядження належним їй на праві приватної власності майном квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON]з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 11.05.1994 року на родину позивачки було видано свідоцтво про право власності на житло квартиру за адресою: [ADDRESS]. На дату видачі свідоцтва родина позивачки складалась з трьох осіб: позивачка, її мати [PERSON] та батько [PERSON] відповідач по справі. Квартира належала всім трьом членам родини на праві спільної сумісної власності. Після смерті матері позивачки, яка померла 02.02.1997 року, позивачка та її батько відповідач по справі, прийняли спадщину по 1/2 частині від спадкового майна 1/3 частини квартири. 23.12.2005 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено договір дарування 3/6 частини вищезазначеної квартири, яка належала відповідачу по справі. Після укладання договору дарування, позивачка стала власницею всієї квартири за адресою: [ADDRESS]. На момент укладання договору дарування, відповідач вивіз всі належні йому речі з квартири, але залишився зареєстрованим в ній, хоча між сторонами існувала усна домовленість про самостійне зняття з реєстрації [PERSON] протягом одного місяця з дня укладання договору дарування. Але відповідач протягом одинадцяти років не виявив наміру знятись з реєстраційного обліку, всі звернення позивачки він ігнорує, за місцем реєстрації не зявляється, участі в утриманні квартири не приймає. Позивачка вважає. що реєстрація відповідача в квартирі порушує її право власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належною їй квартирою. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON], просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.30). Представником позивачки [PERSON] також надана заява про розгляд справи без її участі, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.31). У судове засідання відповідач не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав, сповіщався про час і місце розгляду справи через оголошення у газеті «Запорізька правда» (а.с.29). В порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про день розгляду справи, у звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів. Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд, відповідно до вимог ст.ст.169, 224-226\~ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Третя особа Сектор реєстрації Енергодарського міської ради Запорізької областіне зявилась, від завідувача сектора [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с.25). Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 11.05.1994 року на родину позивачки. Яка на той момент складалась з трьох осіб: позивачка, її мати [PERSON] та батько [PERSON] відповідач по справі, було видано свідоцтво про право власності №1878 на житло квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Квартира належала всім трьом членам родини на праві спільної сумісної власності, що підтверджується реєстраційним надписом у свідоцтві про право власності (а.с.14 звор.). Після смерті матері позивачки, позивачка та її батько відповідач по справі, прийняли спадщину по 1/2 частині від спадкового майна 1/3 частини квартири, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.13). 23.12.2005 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено договір дарування 3/6 частини вищезазначеної квартири, яка належала відповідачу по справі (а.с.11). Після укладання договору дарування, позивачка стала власницею всієї квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12 звор.). Зі слів позивачки відповідач вивіз всі належні йому речі з квартири, але залишився зареєстрованим в ній, що підтверджується довідкою № 310 від 16.05.2016р. з сектора реєстрації ЕМР (а.с.23). Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у разі суперечки судом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджуються наданими доказами.

Outcome: approved