Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в житловому буднику [ADDRESS] . В позові вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер:3-1446, виданого 17.11.2018 року П`ятою запорізькою державною нотаріальною конторою, позивач належить житловий будинок [ADDRESS] . У березні 1991 року до чоловіка позивачки звернувся його знайомий [PERSON] , [INFO] , який є громадянином України, з проханням тимчасово зареєструвати його в будинку [ADDRESS] , на що той погодився. 23.03.1991 року відповідач був зареєстрований у зазначеному будинку. Але в будинок відповідач не вселявся, жодного дня в будинку не проживав, особистих речей відповідач в будинку немає, комунальні платежі відповідач не сплачує. Після смерті чоловіка позивач оформила спадщину на будинок, у зв`язку із чим, вона є власницею вищезазначеного будинку. Відповідач жодних стосунків із позивачкою не підтримує, ніяких зв`язків з відповідачем позивач немає, місце проживання відповідача їй невідомо. Позивачка зазначила, що реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для неї перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вимушена нести додаткові витрати з комунальних послуг, які рахуються залежно від зареєстрованих осіб. Також реєстрація місця проживання відповідача створює перешкод для позивача у отриманні субсидії, оскільки в їх розрахунок визначається сукупний дохд та кількість усіх зареєстрованих осіб. На підставі вищенаведеного позивач просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинок [ADDRESS] ., шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком. 16.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 24.09.2021 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 18.10.2021. 18.10.2021 судове засідання не відбулося через неявку відповідача. Позивачка у судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач суду відзив не надав, до суду не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», а відтак в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України особа вважається повідомленою про судовий розгляд. Суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлового буднику [ADDRESS] (а.с.8) Право приватної власності [PERSON] , підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майна, номер інформаційної довідки № 263452328 від 29.06.2021 року. (а.с. 8). Відповідно до акту підтвердження фактичного проживання , вбачається що відповідач, зареєстрований за вказаною адресою, проте ніколи не проживав (а.с.9). Крім того, факт непроживання відповідача у будинку підтверджується і поясненнями свідка [PERSON] , допитаної в судовому засіданні. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення впродовж шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що відповідач ніколи не мешкав за адресою, [ADDRESS] , не мав права користування вказаним приміщенням, встановлені обставини свідчать, що він ніколи не ставися до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим він може бути визнаним таким, що втратив право користування ним.

Outcome: approved