Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на її користь в інтересах повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка є студенкою І-го курсу денної форми навчання Інституту Історії, міжнародних відносин і соціальних технологій Волгоградського державного університету аліменти з батька [PERSON] у розмірі 500.00 гривен щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення донькою 23-річного віку. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки, добровільно матеріальної допомоги відповідач не надає, хоча має таку можливість. Позивачка до суду не прибула, повідомлена належним чином, надіслала до суду телеграму про розгляд справи у її відсутність (а.с.19) Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.20). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів викладених в позовній заяві, відповідачем до суду надано не було. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.1). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідач є батьком доньки позивачки, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ЖД № 101192 (а.с.6). 08 травня 2015 року [PERSON] досягла повноліття. З вересня 2014 року вона є студенткою І-го курсу денної форми навчання Інституту Історії, міжнародних відносин і соціальних технологій Волгоградського державного університету Російської Федерації (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). З матеріалів справи та наявних у справі доказів вбачається, що донька позивачки дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання (а.с.7). Позивачка працює вчителем початкових класів в муніциальному освітньому закладі середньої загальноосвітньої школи № 74 Тракторозаводського району м. Волгограда (а.с.9), самостійно несе витрати на утримання доньки, тобто одяг, взуття, продукти харчування, канцелярські приналежності, проїзд до місця навчання та в зворотному напрямку та інші. Відповідачу суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази на спростування доводів, ивкладених в позовній заяві (а.с.14, 20). Втім, бідь-яких заяв, пояснень, заперечень щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, від відповідача до суду не надходило. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоровя як відносно позивачки, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи.\~ Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 500.00 гривен щомісячно, на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з 12.05.2015 року, оскільки статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до закінчення навчання або досягнення донькою 23 років. Крім цього, в звязку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243.60 гривен. На підставі викладеного і

Outcome: approved