Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2010р. Співвласником 1/3 частки квартири є її син [PERSON] В квартирі зареєстрована її дочка з онуком, які з 2015 року фактично в ній не мешкають. Всі обов'язки по утриманню жилого приміщення покладені на позивачку, відповідачка з дитиною спірною квартирою не користуються, не цікавляться, особистих речей в ній не мають. На підставі викладеного, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в письмовій заяві просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачка у відкрите судове засідання не з'явилася, від неї надійшла засвідчена нотаріально заява від 11.12.2018р., в якій вона не заперечує проти задоволення позовних вимог та визнання її разом з неповнолітньою дитиною такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки постійно мешкає в РФ та повертатись в Україну не планує. Від представника третьої особи - Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Андрущенко О.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона не заперечувала проти задоволення позову, просила при винесенні рішення максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з договором купівлі-продажу від 06.02.2010р., посвідченим нотаріально, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] у 2/3 та 1/3 долях відповідно. Право власності було зареєстровано в МКП «Маріупольське БТІ» 08.02.2010р., про що свідчить відповідний витяг. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та неповнолітній [PERSON], що підтверджується інформацією Департаменту адміністративних послуг. Відсутність відповідачів у спірній квартирі понад рік підтверджується заявою відповідачки [PERSON], а також довідкою МУП «Розрахунково-аналітичний центр» м.Старий Оскол Белгородської області, з якого вбачається, що малолітній [PERSON] з 09.11.2017 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутній в спірному будинку без поважних причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved