Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що з 10.10.2008 року сторони перебували у шлюбі, 09.10.2013 року рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Дитині за станом здоровя та необхідне періодичне оздоровлення, крім того дитина відвідує позакласні заняття з танців, приймає участь у межнародних змаганнях, виїзд дитини сприятиме розширенню світогляду дитини, її духовному та інтерелектуальному розвитку. Однак відповідач як батько дитини не надає дозволу на виїзд дитини за кордон у супроводі матері, на її звернення з даного питання жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовували його відмову, чим діє в супереч інтересам дитини. Просить суд надати їй дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини в наступні країни: Російська Федерація, Республіка Білорусь, Сполучені Штати Америки, Туреччина, Єгипет, Шрі-ланка. Дозволити [PERSON] або її офіційному представникові, без згоди батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON],[INFO] за межі України до країн ближнього та дального зарубіжжя до досягнення нею повноліття та надати [PERSON] дозвіл на виготовлення [PERSON],[INFO] паспорта громадянина України для виїзду за кордон. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позову. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний в 09.10.2013 році рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з позивачкою, що підтверджено довідкою про склад сімї від 10.06.2016 року № 9717. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 17.07.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на корить [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини видів доходу. З метою всебічного розвитку, розширення світогляду, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов, оздоровлення та відпочинку, позивачка має намір здійснити поїздку з туристичною метою разом з донькою за кордон, крім того дитина відвідує позакласні заняття з танців, приймає участь у межнародних змаганнях. Однак відповідач як батько дитини не надає нотаріально посвідченого дозволу на виїзд дитини за кордон у супроводі матері, на її звернення з даного питання жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовували його відмову. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Конвенцією ООН\~\~про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1\~\~статті 3 Конвенції ООН). Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян [PERSON] проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд вважає, що вимога позивачки про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дочки за межі України з туристичною метою ґрунтується на законі, відповідає інтересам дитини, направлена на виконання батьківського обовязку щодо виховання дитини, забезпечення піклування про її здоровя, фізичний, духовний та матеріальний розвиток. Задовольняючи позов, суд спрямовує своє рішення на захист інтересів дитини, враховує, що зміст інтересу дитини змінюється з її віком, значною мірою визначається її особистими потребами розвитку. Нехтування ними, здійснення права без урахування таких інтересів може тягнути за собою психологічне травмування дитини. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб.

Outcome: approved