Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 вересня 1999 року Мартівською сільською радою Печенізького району Харківської області, актовий запис № 09. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що подружнє життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, в звязку з чим, в сімї постійно виникають сварки. Стверджувала, що між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. На даний час сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Позивачка стверджувала, що сімя розпалась остаточно і відновлена бути не може. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Скорик». У судове засідання позивачка не зявилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином (а.с. 17, 20, 26), свої вимоги підтримала у повному обсязі, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За відомостями наведеними Мартівською сільською радою Печенізького району Харківської області в листі № 179 від 18 липня 2017 року відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 14). Згідно зі зворотними поштовими повідомленнями, які були надіслані відповідачу за вищезазначеною адресою по селі Мартове, судові повістки на 15 серпня, 29 серпня, 21 вересня 2017 року, копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви та доданих до неї матеріалів були повернуті на адресу суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 18-19, 24-25, 27-28), що згідно зі статтею 74, частиною 3 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним та своєчасним повідомленням відповідача про розгляд судової справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд за згодою позивача розглядає справу за відсутності відповідача та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 вересня 1999 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Мартівською сільською радою Печенізького району Харківської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 09, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 081138 (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 124196, виданого 17 липня 2000 року завідуючим відділом запису актів громадянського стану Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області, про що зроблено актовий запис за № 09 (а.с. 7); - доньку [PERSON], [INFO], підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 164491, виданого 20 червня 2001 року завідуючим відділом запису актів громадянського стану Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, про що зроблено актовий запис за № 08 (а.с. 8); - сина [PERSON], [INFO], підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 063808, виданого 20 березня 2007 року керівником державного органу реєстрації актів цивільного стану Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, про що зроблено актовий запис за № 06 (а.с. 9); - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 145572, виданого 02 квітня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 411 (а.с. 10). Судом встановлено, що стосунки в родині позивача та відповідача погіршились, однією сімєю вони на теперішній час не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинились, почуття любові та взаєморозуміння втрачені, у звязку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхніх дітей. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і тоді суд, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей або їх відсутність та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, за наявності яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обєктивними, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечитиме інтересам, як позивачки, так і відповідача. За таких обставин, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, в порядку статті 112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved