Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку по вул.. Комсомольська, 163а в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області, після смерті батька [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, інший спадкоємець першої черги спадщину не прийняла. У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла її фактично. Пізніше, 12.04.2016 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачка у підготовче судове засідання не зявилась, представник позивачки [PERSON] (ордер серії ОД № 232865 від 25.04.2016 р.) направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачка у підготовче судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 12.08.1994 р.; копії свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу «Сирбу»; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу «Руссу»; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Комсомольська, 163а а с. Лиманське, Ренійського району Одеської області, власник [PERSON], самочинних споруд не має; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 18.03.2008 р.; копія заяви [PERSON] про відмову від спадщини; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 12.08.1994 року помер [PERSON], який був батьком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по вул.. Комсомольська, 163а в с. Лиманське, Ренійського району Одеської області. Під час життя [PERSON]М заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є позивачка по справі [PERSON], та дружина спадкодавця [PERSON], яка є відповідачкою по справі. У шестимісячний строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки після смерті батька утримувала у себе документи на житловий будинок, залишилась мешкати у спадковому житловому будинку. Крім того на момент відкриття спадщини, позивачка була неповнолітньою, перебувала на утриманні батька, оскільки навчалась у навчальному закладі. Інший спадкоємець першої черги спадщину не прийняла, звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь доньки [PERSON] 12.04.2016 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, оскільки на нерухоме майно відсутні відомості в державному реєстрі прав нерухомості. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після смерті батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець першої черги спадщину не прийняла, відмовилась від неї на користь позивачки. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Так як спадщина на майно [PERSON] до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р. Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка [PERSON] яка є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК України (1963 р.)), не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном прийняла спадщину, оскільки позивачка після смерті батька залишилась проживати у спадковому житловому будинку, в неї знаходяться документи на житловий будинок, які їй передав батько. Інший спадкоємець першої черги відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.) З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved