Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинені, дитина знаходиться на її утриманні. Вона має матеріальні труднощі, пов`язані із утриманням дитини. На підставі переліченого просила суд з відповідача стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням суду від 22 січня 2016 року було стягнуто аліменти на користь [PERSON] з [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки від доходів. Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року вказане заочне рішення суду від 22 січня 2016 року було скасовано та справу призначено до судового розгляду. Відповідно до поданого суду відзиву на позов [PERSON] , представник відповідача, не погоджуючись із вимогами останньої вказував, що суд повинен врахувати наявність у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того за рішенням суду від 28 серпня 2009 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частки від доходу до повноліття дитини. В той же час малолітня [PERSON] усиновлена співмешканкою відповідача. Суд повинен також врахувати, що утриманні відповідача перебувають непрацездатна матір, [PERSON] , 1949 р. н., яка отримує мінімальну пенсію за віком, та співмешканка відповідача. Крім цього відповідач перебуває у тяжкому матеріальному стані, бо працює в ТОВ «Актив-Груп» комірником, отримуючи мінімальну зарплату, та не може звернутись до лікарні для медичної допомоги з приводу захворюванням на грижу. На підставі наведеного просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні заявленого позову, погоджуючись із розміром аліментів на користь позивачки у вигляді 1/6 частки від доходу відповідача. Позивачка, [PERSON] , у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала у повному обсязі. При цьому заперечувала проти поданих доказів [PERSON] щодо спільного його проживання із дитиною іншої жінки, надання допомоги заявником такій жінці та матері [PERSON] , а також поставила під сумнів доведеність тяжкого майнового стану заявника. Тому просила суд не приймати до уваги відзив представника відповідача. Відповідач, [PERSON] , до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача, [PERSON] , який діє на підставі довіреності, заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими, посилався на наданий суд відзив та вважав за можливе стягнення аліментів у розмірі не більше 1/6 частки від доходу [PERSON] . Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлень, що за свідоцтвом про народження, виданим 13 квітня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 298, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначено [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 25 вересня 2007 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 102 від 08 травня 2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На підставі довідки ПП «Ваш двір» від 8 грудня 2015 року вбачається, що [PERSON] мешкає у [ADDRESS] разом зі своїм сином, [PERSON] , [INFO] . В той же час суд встановив, що за свідоцтвом про народження, виданим 28 серпня 2007 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 310, [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої зазначено [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . За рішенням Володарського районного суду Донецької області від 28 серпня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки від доходу щомісячно, починаючи з 28 липня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до постанови державного виконавця Приморського ВДВС у м. Маріуполі від 11 березня 2020 року через заяву стягувача, [PERSON] , виконавчий лист за рішенням Володарського районного суду Донецької області від 28 серпня 2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частки заробітку було повернуто [PERSON] через добровільну сплату боржником таких платежів. На підставі свідоцтва про народження, виданого 28травня 2019 року виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 86, [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої зазначено [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Суд при цьому не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що у нього на утриманні перебуває [PERSON] та її малолітня донька, [PERSON] , оскільки жодних доказів спільного проживання відповідача із зазначеними особами [PERSON] суду не надав. Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про наявність не утриманні [PERSON] непрацездатної матері, [PERSON] , яка отримує пенсію у розмірі 1698,29 грн., що підтверджується відомостями УПФУ, оскільки доказів споріднення відповідача із [PERSON] суд не надано, як й не надано доказів спільного їх проживання. Так представник [PERSON] стверджував, що відповідач тривалий час мешкає в Київській області. В той же час судом було встановлено, що [PERSON] отримує пенсію, перебуваючи на обліку в УПФУ міста Маріуполя Донецької області, що спростовує спільне проживання [PERSON] з останньою. На підставі довідки ТОВ «Актив-Груп» від 20 грудня 2019 року, вбачається, що нарахований дохід [PERSON] в такому товаристві на посаді комірника становить у середньому 4200 грн. на місяць. За змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому за ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (для дитини у віці від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить - 2218 х 50 / 100 = 1109 грн.), а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (для дитини у віці від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить - 2218 грн.). Так за ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, - з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. За таких фактичних обставин, встановлених судом, враховуючи, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітній [PERSON] , якого відповідач зобов`язаний утримувати до повноліття, суд не приймає позицію [PERSON] щодо необхідності відмовити у задоволенні позову. При цьому невеликий дохід відповідача. який має на утриманні двох малолітніх дітей, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своїх дітей та сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 7 листопада 2018 року по справі № 355/511/17. Між тим суд враховує, що на утриманні [PERSON] перебувають дві неповнолітні дитини відповідача, які у рівній мірі потребують його забезпечення. Зважаючи на загально визначений розмір аліментів, що стягуються на двох дітей, який дорівнює 1/3 частки від доходів боржника, тобто по 1/6 частки на кожну дитину, а також той факт, що на утримання дитини відповідач повинен за законом сплачувати не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , 2006 р. н., у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з моменту звернення [PERSON] до суду із таким позовом. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial