Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл сумісно нажитого майна, який позивачка уточнила подавши письмову заяву. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.03.2003 року. Під час шлюбу 20.07.2007 року ними за спільні кошти було придбано житловий будинок [ADDRESS] вартістю 15435 грн., та земельні ділянки площею 0,25га кадастровий номер 6522381000:04:022:0022, вартістю 12775 грн. та площею 0,2599 кадастровий номер 6522381000:04:002:0024, вартістю 11956 грн., розташовані за тією ж адресою. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені і вона мешкає у вищевказаному будинку та користується земельними ділянками, тому, посилаючись на ст.ст.60, 70, 71 СК України та на ст.368 ЦК України, просить визнати сумісно нажитим майном подружжя житловий будинок по [ADDRESS], вартістю 15435 грн. та земельні ділянки площею 0,25га кадастровий номер 6522381000:04:022:0022, вартістю 12775 грн. та площею 0,2599 кадастровий номер 6522381000:04:002:0024, вартістю 11956 грн., розташовані за тією ж адресою, визнати за нею право власності на зазначене майно та стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію - половину вартості спільного майна у загальній сумі 20083 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив справу розглядати за його відсутності. Суд розглядає справу за відсутності позивача та відповідача, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.4 чт.174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази надані позивачкою при зверненні до суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 368 ЦК України майно, придбане подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором між ними чи законом. Для визнання майна, придбаного в період шлюбу, об'єктом спільної сумісної власності подружжя немає значення на ім'я кого з подружжя воно оформлене та зареєстроване. Крім того, чоловік та жінка мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке їм належить на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.03.2003 року, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 8). За час шлюбу 20.07.2007 р. [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав житловий будинок [ADDRESS] вартістю 15435 грн., та земельні ділянки площею 0,25га кадастровий номер 6522381000:04:022:0022, вартістю 12775 грн. та площею 0,2599 кадастровий номер 6522381000:04:002:0024, вартістю 11956 грн., розташовані за тією ж адресою, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 20.07.2007 року, посвідчених приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] (а.с.6-8). Таким чином, суд приходить до висновку, що спірні житловий будинок та земельні ділянки по [ADDRESS] придбані сторонами як подружжям в період шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Відповідно ч.ч. 1, 4 та 5 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, суд вважає, що відповідач в своїй заяві про визнання позову дав згоду на отримання грошової компенсації, проте позивачем не виконані вимоги ч.4 ст.71 СК України щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на спірне майно за позивачкою та стягнення з неї на користь відповідача грошової компенсації не можуть бути задоволені. В той же час, оскільки позивачем не ставиться питання про поділ спільного майна подружжя в натурі, суд вважає за можливим визнати ідеальні частки подружжя в спірному майні і залишити майно у їх спільній частковій власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial