Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.10.1993 року між нею і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Рибницьким районним відділом ЗАГС Республіки Молдова, актовий запис №508. Подружнє життя не склалося і 09.01.2007 року шлюб між ними було розірвано. За час проживання в шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO], яка є неповнолітньою і знаходиться на утриманні позивача. З травня 2011 року [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Неодноразово [PERSON] зверталася до відповідача з листами про сплату коштів на утримання їхньої дочки, він не реагує, хоча обіцяв влаштуватися на роботу і виплачувати аліменти, але не робив цього посилаючись на матеріальне становище. В зв'язку з цим, позивач вважає, що за таких обставин з відповідача потрібно стягувати аліменти. Позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку всіх видів заробітків (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей певного віку, щомісячно, але 07.03.2014 року від неї надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій зазначено, що позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн., а також відповідно до ст. 191 СК України - заборгованість по аліментах у сумі 17000 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив: Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 09.01.2007 року у справі №2-317/2007 шлюб між позивачем і відповідачем було розірвано (а.с.10). Згідно з свідоцтвом про народження, [PERSON], народилася [INFO] року і її батьком записаний [PERSON], тобто відповідач, про що свідчить копія даного свідоцтва (а.с.5). Відповідно до довідки №3075 від 09.12.2013 року виданої Кинашівською сільською радою Тульчинського району на утриманні [PERSON] знаходиться дочка - [PERSON] (а.с.9). В матеріалах справи наявна угода сторін про добровільну сплату аліментів від 01.07.2011 року в якій зазначено, що [PERSON] погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісяця (а.с.23). Також, згідно з копіями листів від 01.07.2011 року, 08.02.2012 року, 30.10.2013 року наявних у матеріалах справи, знаходить своє підтвердження той факт, що [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням про сплату аліментів. Відповідач своїм підписом підтвердив отримання вказаних листів, але добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає (а.с.6.7.8). В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Одним з головних обов'язків батьків є обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, який виникає у них з часу народження дитини і триває до настання її повноліття. На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей здійснюється батьками у більшості випадків добровільно. Якщо ж батьки ухиляються від цього обов'язку та не надають коштів на утримання дітей добровільно, такі кошти стягуються з них у судовому порядку у вигляді аліментів. Обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків. Коли діти проживають з матір'ю, позов про стягнення аліментів пред'являється до батька. На дітей, які виховуються батьком, аліменти стягуються з їх матері. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч.1 ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо суми аліментів, судом враховано докази та позицію позивача. Разом з тим, відповідачем не представлено суду доказів та не зазначено обставин, які б спростовували доводи та докази представлені позивачем, в зв'язку з чим стягненню підлягають аліменти в розмірі зазначеному в заяві про зміну позовних вимог. Статтею 191 ч.2 СК України визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Надавши оцінку представленим доказам, суд, вважає, що позивач належним чином довела обставини, щодо вжиття всіх заходів, які необхідні для отримання аліментів, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі зазначеному в заяві про зміну позовних вимог. Крім того, судом враховано позицію відповідача про визнання позовних вимог, яка не суперечить чинному законодавству. При вирішенні питання щодо негайного виконання судового рішення, суд вважає, що воно підлягає виконанню відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах суми стягнення за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, в сумі 229,40 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентується ст. 180-182 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved