Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про зняття арешту з майна, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 18.12.2008 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було винесено судовий наказ за № 2-н-470/08 р., згідно з яким з [PERSON] було стягнено заборгованість за кредитним договором від 30.04.2007 року в сумі 4723,05 грн. та судові витрати 40,50 грн., а всього стягнено 4763,55 грн. На виконання вищезазначеного судового наказу у відділі ДВС було зареєстровано виконавче провадження № 11651319 про примусовому виконанню наказу № 2-н-470 від 12.01.2009 року (але такий наказ значиться від 19.12.2008 року) Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ ПриватБанк боргу в сумі 4763,55 грн. 22.05.2009 року державним виконавцем Шматковим А.М. було прийнято рішення про повернення виконавчого документу на підставі п. 5 ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження, так як виконавчі провадження не були завершені у звязку з повним фактичним виконанням, арешт із майна не було знято. На початку грудня 2015 року позивачці стало відомо, що на все невизначене належне їй майно було накладено арешт. З даного приводу [PERSON] звернулася до відділу ДВС Первомайського МРУЮ у Миколаївській області з проханням зняти арешт, проте їй було повідомлено, що виконавче провадження було знищено у звязку з закінченням терміну зберігання та рекомендовано звернутися до суду з позовом до суду про зняття арешту. В судове засідання представник позивачки подала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Первомайського МУЮ перебувало виконавче провадження № 11651319 про примусовому виконанню судового наказу № 2-н-470 від 12.01.2009 року (але такий наказ значиться від 19.12.2008 року) Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ ПриватБанк боргу в сумі 4763,55 грн. Згідно даних державного реєстру виконавчих проваджень 22.05.2009 року державним виконавцем Шматковим А.М. було прийнято рішення про повернення виконавчого документу на підставі п. 5 ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження, так як виконавчі провадження не були завершені у звязку з повним фактичним виконанням, арешт із майна не було знято (довідка відділу ДВС Первомайського МРУЮ у Миколаївській області № 1454/6 від 09.02.2016 року). Довідкою ПАТ КБ Приватбанк від 03.12.2015 року, підтверджено факт того, що [PERSON] станом на 03.12.2015 року не має заборгованості перед банком. Таким чином на даний час виконавче провадження відносно позивачки є завершеним. Постановою № 11651319, державного виконавця Шматкова А.М.. від 04.03.2009 року, було постановлено накласти арешт на все невизначене майно, що належить позивачці, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що арешт на майно винесено під час виконавчого провадження, якого в даний час не існує, строки пред'явлення виконавчого документу спливли, а тому не може продовжуватися і дія заходів передбачених виключно Законом України «Про виконавче провадження», а тому, з метою поновлення своїх прав як власника, позивач просила зняти арешт з належного їй майна. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved