Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про розірвання договору про приєднання до публічного договору банківського вкладу та стягнення грошових коштів, який обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 03 листопада 2014 року був укладений договір №40022440 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, згідно якого вона внесла на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 87 000, 00 грн. строком до 05 серпня 2015 зі сплатою 25 % річних на вказану суму, а відповідач зобов'язався після закінчення строку повернути суму вкладу та нараховані відсотки. Позивачка 15 січня 2015 року звернулась до Банку з заявою про дострокове розірвання вищевказаного договору та стягнення вищевказаної суми депозитного вкладу. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо повернення вкладу не виконав, суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув, безпідставно продовжує до цього часу користуватись її коштами. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ «Імексбанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення представнику Банку судової повістки. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивачки про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 03 листопада 2014 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений договір №40022440 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, згідно якого позивачка внесла на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 87 000, 00 грн. строком до 05 серпня 2015 зі сплатою 25 % річних на вказану суму, а відповідач зобов'язався після закінчення строку повернути суму вкладу та нараховані відсотки. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вимога позивачки про стягнення коштів ґрунтується на двосторонньому правочині - договорі банківського вкладу, вчиненого у письмовій формі. Предметом договору банківського вкладу №40022440 від 03 листопада 2014 року є безспірне зобов'язання банку прийняти грошові кошти в сумі 87 000, 00 грн. та повернути вкладнику суму вкладу та нарахованих відсотків у дату повернення (на його першу вимогу). А ні договором, а ні законодавством підстав неповернення вкладу у вказаному випадку не передбачено. У відповідності до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За приписами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Враховуючи вищевикладені норми, та зважаючи на те, що внесок, який перебуває на вищезазначеному рахунку у відповідача, належить [PERSON] на праві приватної власності, вона має право вимагати від відповідача повернення вказаних грошових коштів, що відповідає ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 1060 ЦК України. Відповідно до п. п. 6.1 п. 6 публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) банк повертає вклад або його частину та сплачує нараховані та несплачені проценти. Згідно п. 6.4.1. публічного договору вкладник має право звернутись до Банку з письмовою вимогою про повернення суми Вкладу або його частини (якщо це передбачено Депозитним продуктом) до закінчення строку розміщення Вкладу, вказаного в Договорі про приєднання до Договору, за 7 (сім) банківських днів. 15 січня 2015 року [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про повернення суми вкладу у розмірі 87 000, 00 грн. Однак, в порушення вищевказаних пунктів договору, відповідач свої зобов'язання по поверненню коштів не виконав. Тому, суд вважає за можливе достроково розірвати договір банківського вкладу, а також стягнути з ПАТ «Імексбанк» на користь позивачки грошові кошти у розмірі 87 000, 00 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв'язку з несплатою позивачкою судового збору на підставі п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 870, 00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved