Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Вказує, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2005 року належить будинок [ADDRESS] . В належному їй будинку зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка не є її родичем, однак з 1999 року вона не проживає в зазначеному будинку, особистих речей в будинку немає, місце проживання відповідачки їй невідоме. На теперішній час позивачка позбавлена права в повній мірі вільно розпоряджатися належним їй майном. Вирішити в позасудовому порядку даний спір виявилося неможливим, тому вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідачки не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідачки неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі продажу будинку від 13.06.2005, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.10.2020 року №229926379 /а.с.7-10/. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, виданого 10.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №08, 24.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] » /а.с.11/. Відповідно до довідки Новгородківської сільської ради від 05.10.2020, відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. Однак, відповідачка за вказаною вище адресою не проживає з 1999 року, про що свідчить довідка в.о. старости Новгородківської сільської ради від 05.10.2020 /а.с.13/. В силу того, що відповідачка зареєстрована у вказаному житловому будинку, але не проживає там тривалий час з 1999 року, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. ст. 391, 396\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час у вказаному житловому будинку [ADDRESS] залишається зареєстрованою [PERSON] , яка не мешкає в ньому, не є власником даного будинку, що перешкоджає власниці будинку [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved