Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що 05 листопада 2012 року вона була прийнята на роботу в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», про що було укладено трудовий договір та видано наказ №98-н від 05.11.2012 року. Наказом № 187/16-у від 20.04.2015року її було звільнено за ст. 36 ч.1 КзпП України за згодою сторін. При звільненні їй була надана трудова книжка, але не проведені розрахунки. Заборгованість по заробітній платі складає 7 434,64 грн. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виплатити належні їй кошти проте він не здійснює виплату заробітної плати, посилаючись на незалежні від нього обставини. Просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 7 434,64 грн. та середній заробіток за весь затримки розрахунку при звільненні з 17.07.2015 року по час винесення рішення. В судовому засіданні позивачка уточнила заявлені вимоги, просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 7 434,64 грн. та середній заробіток за весь затримки розрахунку при звільненні з 20.04.2015 року по день винесення рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому у суду є достатні підстави для розгляду справи в заочному порядку на підставі ст. 224-233 ЦПК України зі згоди позивача, на підставі наявних доказів у справі. Суд заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», працювала інженером з підготовки виробництва у бюро планування та диспетчерування виробничо-диспетчерського відділу з 05.11.2012 року, була звільнена на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України за угодою сторін 20.04.2015 року. З довідки про заборгованість по заробітній платі слідує, що станом на 01.07.2015 року підприємство заборгувало їй 7 434,64 грн. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки позивачка перебувала в трудових відносинах з відповідачем, звільнена з посади на підставі ст. 36 п.1 КзпП України за згодою сторін, під час звільнення відповідачем з нею не проведено остаточного розрахунку, заборгованість по заробітній платі становить 7434,64 грн., що визнана відповідачем, проте не сплачена під час звільнення, тому вона підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. Невиплата заборгованості по заробітній платі з вини роботодавця розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. Так, у справі «Баландіна проти України» (рішення від 06.12.2007 року) встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу щодо мирного володіння своїм майном, коли справа стосувалася заборгованості щодо виплати заробітної плати. Аналогічно у справі «Безуглий проти України» Європейським судом з прав людини встановлено порушення ст.1 Протоколу № 1 у зв'язку з тим, що заявнику не виплачено присуджені національним судом виплати щодо заборгованості по заробітній платі. У справах «Дерев'янко та Довгалюк проти України», «Дідух проти України» також розглядалося Європейським судом з прав людини питання про виплату заробітної плати. Відповідно до ст. 117 КзпП України, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивачки середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.04.2015 року до часу постановлення рішення суду 25.08.2015 року. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів про розмір середнього заробітку позивачки, суд під час здійснення розрахунку враховує заробітну плату позивачки за останні два місяці роботи позивачки, що передували її звільненню, зазначену в розрахункових листах, що надавалися їй підприємством та обраховує розмір середнього заробітку з урахуванням вимог п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» : - за березень 2015 року заробітна плата позивачки склала 1 526,25 грн., відпрацьовано 14 днів та 107 год. ; за лютий 2015 року заробітна плата позивачки становила - 182,84 грн., нею відпрацьовано 1 день та 8 год. (1526,25 грн. + 182,84 грн.) : 115 год. = 14,86 грн. - середньоденна заробітна плата позивачки. Затримка розрахунку при звільненні на час постановлення рішення суду складає 88 роб. днів, що дорівнює 687 год., без врахування святкових та вихідних днів. Таким чином, середній заробіток позивачки за час затримки розрахунку при звільненні складає - 14,86 грн. Х 687 год. затримки розрахунку = 10 208,82 грн., з яких слід утримати 15 % податку з фізичних осіб та 1,5 % військового збору, до виплати 8524,36 грн. З цих підстав позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 115, 116, 117 КзпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: approved