Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.1997 року, мають спільних дітей доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач не забезпечує дітей матеріально, не працює, діти мешкають з нею та перебувають на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Під час проведення судового засідання позивачка не була присутня, 11.12.2015 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позову на зазначених в позові обставинах. Відповідач 24.12.2015 року також подав письмову заяву, за змістом якої просить розглядати справу без його участі, позов визнає повному обсязі на зазначених обставинах. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України приймає визнання позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, внаслідок чого ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст. 141 СК України врегульовано, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право дитини на достатній життєвий рівень врегульовано й ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001 року. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить також з правового змісту ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено, сторони, які перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.1997 року (копія свідоцтва про одруження, серії І-ЖС №000440, а.с.9), мають спільних дітей доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджено належними письмовими доказами (а.с.6-7). Діти мешкають з позивачкою, перебувають на її утриманні (довідка про склад сімї, а.с. 10) Шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було предявлено позивачкою 20.10.2015 року, що підтверджується вхідним штампом на позовній заяві (а.с.1). На підставі наведеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне стягувати з нього аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 20.10.2015 року до досягнення кожним з дітей повноліття. За змістом ст. 88 ЦПК України, враховуючи ціну позову, визначену у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст. 80 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при предявленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved