Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у сумі 2000 гривень щомісячно починаючи з січня 2014 року та до досягнення ним повноліття та 16380 гривень на санаторно-курортне лікування. Посилається на те, що відповідач не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість, дитина часто хворіє, в зв'язку з чим потребує додаткових витрат, які складаються з витрат на посилене харчування, відвідування спортивних секцій, придбання лікарських засобів, медичного обслуговування та санаторне - курортного лікування.. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав вказаних в ньому та просили його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засідання позовні не визнав, з підстав вказаних в запереченнях, які долучені до матеріалів справи, в яких просив стягувати аліменти з позивача у розмірі 1\\4 частини з усіх видів його доходу . Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини, довідкою КП « Жилкомсервіс» дільниця № 39. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, заявлена позивачкою з урахуванням фактичних потреб дитини, фінансових та матеріальних можливостей батька та матері Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право збільшити з відповідача розмір аліментів в твердій грошовій сумі, зважаючи на реальні потреби дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач із сім'єю не проживає виникає необхідність стягнути з нього аліменти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує сина, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань та істотних причин які б перешкоджали йому утримувати сина, суд бере до уваги й той факт, що [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря невролога і гастроентеролога, періодично хворіє простудними захворюваннями, йому рекомендовано санаторна - курортне лікування., також суд бере до уваги, що позивачка майже 1000 гривень сплачує за комунальні послуги за квартиру де вона мешкає разом з сином. Тому суд приходить до висновку, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своєї неповнолітньої дитини по 1000 гривень у місяць. Враховуючи, що згідно Закону «Про Державний бюджет України на 2011 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1167 грв., сума аліментів у розмірі 1000 гривень, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Разом з тим, суд вважає, що позов у частині стягнення 16380 грв. на оздоровлення та лікування дитини задоволенню не підлягає, так як позивачка у супереч норми ст. 60 ЦПК України не надала суду ніяких доказів, які б підтверджували наявність у неї витрат на лікування дитини. Також суд стягує аліменти з відповідача з дня подачі позову до суду, а саме з 29.05.2015 року, а не як позивачка просить стягнути з січня 2014 року, тому що згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 29.05.2015 року та відомостей про вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача до цього часу відсутні. Оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для стягнення аліментів за минулий час, позов цій частині задоволенню також не підлягає. Тому

Outcome: partial