Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј частини його доходу, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до 28 лютого 2022 року. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що відповідач по справі є її батько, з якого за рішенням Приазовського районного суду від 18.06.2007 року були стягнуті аліменти на її утримання до досягнення повноліття. На даний час їй виповнилося 18 років, та вона продовжує навчання в ТДАТУ ім. Дмитра Моторного. Її мати надає їй матеріальну допомогу. У зв`язку з навчанням, вона не може особисто працювати, та в повному обсязі забезпечити всі потреби пов`язані з навчанням. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання. Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на наступних підставах. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно копії свідоцтва про народження: [PERSON] / а.с. 10/, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно до копії свідоцтва про зміну імені /а.с. 11/, [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, що підтверджується копією паспорту /а.с. 4/. З 14 вересня 2020 року позивачка навчається в Таврійському державному агротехнологічному університеті імені Дмитра Моторного на факультеті АТЕ, що підтверджується довідкою /а.с. 13/. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п. 20 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Аналогічна правова позиція зазначена у Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі 644/316/16-ц. Наявність таких юридичних фактів як досягнення позивачкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та продовження нею навчання встановлені в судовому засіданні. Доказів про неможливість надавати матеріальної допомоги своїй повнолітній доньці відповідачем суду не надано. Згідно ст.. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст. 182 цього Кодексу. Таким чином, суд, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, але не до закінчення навчання, як просить позивачка, а до досягненню нею 23-х річного віку, тобто до [INFO] .

Outcome: partial