Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якому крім позивачки зареєстрований ще і відповідач. Відповідач [PERSON] за даною адресою зареєстрований з 18.04.2008 року, але фактично не проживав жодного дня та не проживає, за будинком не доглядає, не проводить поточного ремонту, не платить за комунальні послуги, не обробляє прилеглу до будинку територію та земельну ділянку, тому позивач просить визнати відповідача такими, що втратив право на користування житловою площею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином через оголошення в засобах масової інформації ( газета «Час Київщини» від 02 грудня 2016 року). Представник Фастівського РВ Управління Державної міграційної служби у Київській області в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується копією Договору дарування житлового будинку від 28 березня 2008 року, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.04.2008 року (а.с.6-7). За даною адресою, також, зареєстрований відповідач [PERSON], але з 2008 року він там не проживає по теперішній час, що підтверджується Довідкою №153 виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 23 вересня 2016 року (а.с.8). Згідно статті 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Тобто тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Зважаючи на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає без поважної причини, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період її не проживання не існує. Згідно статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею обґрунтованими і доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку то відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою , що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Outcome: partial