Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 500 гр. на місяць до досягнення дитиною трьох років. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем з 21 лютого 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею, відповідач з моменту народження сина мешкає окремо. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших джерел доходу окрім соціальних виплат по догляду за дитиною не має, тому перебуває у тяжкому матеріальному становищі, це не дозволяє їй повністю забезпечити і задовольнити потреби неповнолітнього сина на його повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу, взуття, ліків у разі хвороби та на інші життєві потреби дитини. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свого неповнолітнього сина, на її неодноразові прохання та вимоги про сплату аліментів на дитину не звертає ніякої уваги. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у заяві обставини. Відповідач позов визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання позивачки у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років та на утримання дитини у розмірі по 2 000 грн. щомісячно, пояснив, що на даний час він не працює, шукає роботу, у разі працевлаштування сплачуватиме аліменти у більшому розмірі, через брак коштів матеріальну допомогу позивачці не надавав. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2015 року (а.с. 3). У сторін по справі у шлюбі [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 4). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, на даний час він не працює, дитина проживає з позивачкою, він мешкає окремо від сім'ї, матеріальну допомогу на утримання сина не надавав, будь-яких інших непрацездатних та неповнолітніх осіб, окрім сина [PERSON], на якого стягуються аліменти, він на своєму забезпеченні не має. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», з 01 травня 2016 року визначено у розмірі 1228 грн. та з 01.12.2016 року - 1355 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Отже, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що сторони мешкають за різними адресами, дитина, на утримання якої стягуються аліменти, проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, відповідач працездатний та на даний час не працевлаштований, інших дітей і непрацездатних осіб на забезпеченні у відповідача не має, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] по 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 13.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути аліменти на користь позивачки у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивачкою суду не надано доказів про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти у заявленому розмірі, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню частково. Згідно п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. Крім того, з відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial