overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 19 травня 2011 року між ними був зареєстрований шлюб Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому остання і просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Ситник». Позивачка в судове засідання не зявилася, проте завчасно подала до суду заяву згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу на примирення не згодна та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 19 травня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 222 (а. с. 4). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти такого, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Ситник». На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 20 вересня 2012 року між ними був зареєстрований шлюб виконкомом Линовицької селищної ради, Прилуцького району, Чернігівської області. Від подружнього життя сторони дітей не мають. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «Кравець». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягала на розлученні. Відповідач в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, проти розлучення не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Кравець) зареєстрований у виконкомі Линовицької селищної ради, Прилуцького району, Чернігівської області 20 вересня 2012 року, про що зроблено запис за № 04 (а. с. 6). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, спільних дітей не мають, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки позивачка довела в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Кравець». На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 21 вересня 2013 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з грудня 2014 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому остання і просить суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте завчасно подала до суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна, категорично наполягає на розлученні та просить суд розглянути справу за її відсутності, прізвище залишити «[PERSON]». Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON]( дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області 21 вересня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №400 (а. с. 5). з копії свідоцтва про народження вбачається, що від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], що народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області 29 березня 2014 року зроблено відповідний запис за № 149 (а. с. 6). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з грудня 2014 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивачка наполягає на розлученні, а відповідач в судове засідання не з'явився та від нього не надійшли письмові заперечення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 21 жовтня 1995 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького МВК. Від подружнього життя сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя між подружжям припинено з червня 2015 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягала на розлученні. Відповідач не заперечував проти задоволення позову Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно з свідоцтвом про одруження вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького МВК 21 жовтня 1995 року, про що зроблено запис за № 532 (а. с. 3). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу та пояснила, що примирення не відбудеться. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки позивачка довела в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 23 липня 2011 року між ними був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому остання і просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 23 липня 2011 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 235 (а. с. 5). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти такого, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 23 листопада 2009 року між ними був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з квітня 2014 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому остання і просить суд розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила розлучити її з відповідачем по справі [PERSON]. Після розірвання шлюбу прізвище залишити дівоче «[PERSON]». Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про що засвідчує розписка, що знаходиться у цивільній справі. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON]( дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований виконавчим комітетом Ладанської селищною радою Прилуцького району, Чернігівської області 23 листопада 2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №21(а. с. 5). з копії свідоцтва про народження вбачається, що від даного шлюбу сторони мають двох дочок [PERSON], що народилася [INFO] та [PERSON], що народилася [INFO] та їх батьками є [PERSON] та [PERSON], про що виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівській області зроблено відповідні записи за № 49, №38. (а. с. 6-7). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з квітня 2014 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що згідно з письмовою заявою позивачка наполягає на розлученні, а відповідач в судове засідання не з'явився та від нього не надійшли письмові заперечення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 24 липня 2009 року між ними був зареєстрований шлюб Воскресенською сільською радою Приазовського району Запорізької області. Від подружнього життя сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з 23 грудня 2013 року, на примирення позивачка не згодна. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 19 лютого 2014 року сторонам був наданий строк для примирення терміном на два місяці. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, категорично наполягала на розлученні, та пояснила, що за час наданий для примирення з відповідачем не примирилися, відповідач позовні вимоги не визнав, просив не розривати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) зареєстрований Воскресенською сільською радою Приазовського району Запорізької області 24 липня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №03 (а. с.7). Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо із 23 грудня 2013 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що за час наданого судом строку для примирення сторони не примирилися та те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, скільки позивачка довела в суді, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на дошлюбне «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 25 вересня 2010 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «Умен». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягала на розлученні, відповідач такі визнав не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON](дошлюбне прізвище Умен) зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 25 вересня 2010 року, про що зроблено запис за № 352 (а. с. 5). згідно з копією свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився 28 лютого 2011 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний запис за № 113 (а. с. 6). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки позивачка довела в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Умен». На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved