Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] року у неї та відповідача народилася дитина, син - [PERSON]. На теперішній час батько дитини, а сама відповідач, перебуває на неконтрольованій території України у м. Харцизьк, стосунків з дитиною та нею не підтримує, будь який зв'язок з відповідачем у неї відсутній. Позивачка та її син перебувають як внутрішньо переміщені особи у м. Волноваха. позивачка володіє майном у м. Донецьк та у АР Крим яке потребує ремонту, але виїхати у зазначені населені пункти вона не має можливості, оскільки через відсутність згоди батька її син не має можливості перетнути пункт лінії розмежування, виїхати за кордон,Тому просить суд надати дозвіл на виїзд сина [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька, разом з нею, до тимчасово окупованої території та Російської Федерації. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву просить задовольнити, поти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. Тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 23 (а.с. 10). З довідок від 14.02.2017 року № 0000114429 та № 0000114475 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.5,9). У відповідності до пункту один Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно пункту 5.1.1 в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-рiчного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осiб, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57. Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року№57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо в'їзду неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її в'їзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Суд приймає до уваги положення Сімейного Кодексу України, відповідно до якого батьки несуть повну відповідальність за життя та здоров'я своєї дитини. До того ж, саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини. Зважаючи на викладене та враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини до неконтрольованої території України, Російської Федерації без згоди та супроводу батька необхідно задовольнити.

Outcome: approved