Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 33 399 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Перед початком розгляду справи по суті позивачка збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 35 360 грн. Свій позов обґрунтовувала тим, що рішенням суду від 16 березня 2011 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 500 гривень. 17 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області ухвалила рішення, яким змінила рішення суду першої інстанції та вирішила стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 18 жовтня 2010 року. 15 серпня 2011 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача. В заяві у відділ ДВС позивачкою було вказано спеціальний рахунок на який слід стягувати аліменти з відповідача. Відповідач, знаючи про рішення апеляційного суду про стягнення з нього аліментів, аж 23.03.2012 року почав сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина. Відповідач неналежно виконує свій обов'язок по сплаті аліментів на утримання сина, невчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти, тому позивачка просить стягнути з нього пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, також наголосив, що будь-яких доказів на спростування розрахунку пені, який надала позивачка, представник відповідача суду не надав. Також голослівними назвав твердження представника відповідача про те, що він надає кошти на утримання [PERSON], яка не є його рідною дочкою. Представник відповідача в судовому засіданні 23 січня 2014 року позовні вимоги визнав частково в розмірі 3470 гривень 90 коп. Надав суду копії квитанцій про часткову сплату аліментів відповідачем. Також суду пояснив, що відповідач одружився та в нього народилась ще одна дитина син [PERSON], якого ін. теж повинен утримувати. Крім того, він надає матеріальну допомогу дитині [PERSON], з матір'ю якої він раніше перебував у шлюбі. На даний час відповідач не працює. В судових дебатах представник відповідача просив долучити до матеріалів справи квитанцію про сплату заборгованості по аліментах, однак, суд відмовив у прийнятті такої квитанції, оскільки докази на стадії судових дебатів сторонами не подаються. Також в судових дебатах представник відповідача вже позов не визнав, однак просив суд зменшити розмірі пені, яка підлягає стягненню з відповідача. Вислухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення пені у зв'язку із простроченням сплати аліментів на утримання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є сином позивачки та відповідача, вказаний факт сторонами визнається та відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 березня 2011 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 500 гривень (а.с.21-22). 17 травня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області ухвалила рішення, яким змінила рішення суду першої інстанції та вирішила стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 18 жовтня 2010 року (а.с.23-25). 15 серпня 2011 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача. 23 серпня 2011 року позивачка звернулась до ВДВС Івано-Франківського міського суду із заявою про відкриття виконавчого провадження по вказаному вище виконавчому листу та вказала рахунок на який слід проводити стягнення (а.с.26). 26 серпня 2011 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів (а.с.27). Однак аліменти відповідач сплачував не в повному обсязі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість, що сторони визнають, а тому вказаний факт доказуванню не підлягає. Представником позивача наведено чіткий розрахунок заборгованості (а.с.4-18). Представником відповідача на подано доказів на спростування розрахунку заборгованості проведеного представником позивача, свого розрахунку відповідачем також не надано суду. Відповідно до ст. 60 ЦК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз'яснив, що передбачена ст..196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки оскільки, відповідач сплачував аліменти частково, відповідач на даний час не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.73-78), також на утриманні відповідача перебуває його малолітній син [PERSON], [INFO] року.

Outcome: partial