Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 26.11.2011 року між сторонами укладено шлюб. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2014 року шлюбу між ними був розірваний. У шлюбі народився син [PERSON] [INFO], який повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дитини коштів не надає, а в неї коштів не достатньо для отримання сина. Дитина швидко росте, якому необхідно новий одяг, взяття, повноцінне харчування та канцелярські приладдя. Вважає, що оскільки відповідач має можливість платити аліменти у вказаному розмірі, а тому просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого не заперечила і позивачка. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія І-СГ №331884 від 07.06.2012 року відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO]. Дитина [PERSON] [INFO] проживає з матірю, тобто з позивачкою. Однак відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, а тому позовні вимоги у зазначеному розмірі є підставними. Відповідач доказів перебування на утриманні відповідача, а саме: інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи не надав суду. Окрім цього, не надав доказів, що між сторонами як батьками є узгодженість способу утримання сина [PERSON] [INFO] у позасудовому порядку. Разом з тим, при визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоровя дитини та матеріальне становище як дитини, так і одержувача аліментів. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів(ч.8 ст.7 СК України), а також зобовязує дотримання рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин( ч.9 ст.7 СК України). Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, що позов є підставний і підлягає до задоволення, а тому із відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн., але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 13.07.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved