Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, просить виселити відповідача з квартири [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2017 року, укладеного з іпотекодержателем [PERSON], вона придбала у власність квартиру за вказаною адресою. У квартирі був зареєстрований іпотекодавець [PERSON], який на даний момент знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою у зв'язку з набуттям нею - позивачкою - права власності на вказану квартиру. Відповідач в квартирі не проживає, однак в спірній квартирі знаходяться його речі, внаслідок чого вона - позивачка - позбавлена можливості реалізувати своє власника щодо повноцінного користування квартирою. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, пославшись на викладені в позовній заяві обставини, пояснив, що на даний час відповідача знято з реєстраційного обліку, в квартирі він не проживає, однак залишились його речі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про судове засідання повідомлений у встановленому законом порядку. За таких обставин відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки, суд вважає можливим постановити заочне рішення у справі. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2017 року, посвідченого нотаріально, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] у [PERSON], яка є іпотекодержателем за договором іпотеки від 23.08.2016, укладеним між останньою та [PERSON] (іпотекодавцем), та який містить застереження щодо задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки від свого імені. [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою, що вбачається з довідки КП «Жилкомсервис №27» від 27.02.2017 року. Згідно листа відділу реєстрації місця проживання в Холодногірському районі м.Харкова від 23.02.2017 року № 04-08/608/17 позивачку повідомлено про те, що за її заявою прийнято рішення про зняття відповідача з реєстраційного облік за вказаною адресою на підставі ч.1ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207. Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ Верховного суду України, позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди, чи зобов'язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод (наприклад, шляхом знесення неправомірно збудованих споруд, про припинення ремонтних робіт в сусідній квартирі, виселення громадян із належних йому на праві власності приміщень тощо). Аналогічної правої позиції дотримується Верховний суд України в постанові від 27 травня 2015 року по справі № 6-92цс15, в якій зазначено, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Виходячи із аналізу вищенаведених норм права та з урахуванням того, що судом встановлено факт відчуження іпотекодавцем предмету іпотеки і переходу права власності на майно до позивачки, яка виявила намір на власний розсуд користуватися своєю власністю, вимоги позивачки щодо усунення перешкод у користуванні її власністю шляхом виселення відповідача з вказаної квартири є обґрунтованими, та відповідають положенням статті 16 ЦК України. Згідно ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування вимог чи заперечень. Наявність речей відповідача у належній позивачці квартирі перешкоджає їй у здійсненні її прав власника. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виселити відповідача з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved