Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані відповідачі. Відповідачі не проживають за зареєстрованою адресою понад один рік, проте зареєстроване місце проживання відповідачів за вищевказаною адресою змушує позивачку сплачувати надмірні кошти за сплату комунальних послуг, які нараховуються на відповідачів. З цих підстав, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином, подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Матеріали справи містять заяви відповідачів про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] згідно договору дарування квартири від 08.12.2010 року. На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані 3 осіб, які є відповідачами у справі. Відповідачі в квартирі не проживають тривалий час, оскільки з 01.04.2017 року виїхали за межі території України, речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово - комунальних послуг не приймають. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідачі в спірній квартирі не проживають понад один рік, подали заяви про визнання позову, суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] втратили право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved