Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який підтримала в клопотанні про розгляд справи без її участі та мотивує тим, що вона [PERSON] є власником транспортного засобу - автобусу ГАЗ «Кубань», реєстраційний номер [NUMBER] що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ. 01.12.2008 року між обласним комунальним підприємством «Аеропорт Суми» та фізичною особою [PERSON] був укладений договір довгострокового зберігання транспортного засобу - автобусу ГАЗ «Кубань», реєстраційний номер [NUMBER] на автостоянці № 66/08, яка розташована за адресою м. Суми, вул. Кірова, 168. Вважає, що її права як власника транспортного засобу порушуються, так як договір зберігання транспортного засобу № 66/08 від 01.12.2008 року був укладений без її участі та згоду [PERSON] на укладання договору вона не надавала. Спірний договір був укладений поза її волею. Також вважає, що пункти 2.1, 2.3., 3.1-3.5, 4.3-5.9. договору зберігання ТЗ суперечать нормам чинного законодавства. Тому просить суд визнати договір довгострокового зберігання транспортного засобу № 66/08, який був укладений від 01.12.2008 року між [PERSON] та ОКП «Аеропорт Суми», недійсними; визнати пункти 2.1, 2.3., 3.1-3.5, 4.3-5.9 договору довгострокового зберігання транспортного засобу № 66/08, який був укладений від 01.12.2008 року між [PERSON] та ОКП «Аеропорт Суми», недійсними. Представник відповідача - Обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки своїм листом від 26.12.2013 №34-390 та листом від 23.01.2014 №34-32 ОКП «Аеропорт Суми» повідомило [PERSON] про розірвання в односторонньому порядку Договору з 07.01.2014 в зв'язку з наявною заборгованістю. Рішеннями Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.06.2013, від 12.03.2014 та від 25.05.2015 стягнуто зі [PERSON] на користь ОКП «Аеропорт Суми» наявну заборгованість за надані послуги зберігання за періоди: з серпня 2011 року по березень 2013 року у розмірі 3587,34 грн., з квітня 2013 по січень 2014 року у розмірі 1756,97 грн., з лютого 2014 по листопад 2014 року у розмірі 3030,00 грн. Власником транспортного засобу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є [PERSON] - дружина [PERSON]. Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 27.02.2014 встановлено, що цей транспорний засіб є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, які зареєстровані за однією адресою [ADDRESS], а тому укладений Договір було укладено в інтересах сім'ї. Крім того зазначив, що строк позовної давності за вимогою про визнання недійсним правочину сплив. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач - [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень проти задоволення позову не надав. Суд, заслухавши представника Обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми», перевіривши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 01.12.2008 року між обласним комунальним підприємством «Аеропорт Суми» та фізичною особою [PERSON] був укладений договір довгострокового зберігання транспортного засобу - автобусу ГАЗ «Кубань», реєстраційний номер [NUMBER] на автостоянці № 66/08, яка розташована за адресою м. Суми, вул. Кірова, 168.(а.с. 34-35) [PERSON] є власником транспортного засобу - автобусу ГАЗ «Кубань», реєстраційний номер [NUMBER] що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ.(а.с. 6) Рішеннями Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.06.2013, від 12.03.2014 та від 25.05.2015 стягнуто зі [PERSON] на користь ОКП «Аеропорт Суми» наявну заборгованість за надані послуги зберігання за періоди: з серпня 2011 року по березень 2013 року у розмірі 3587,34 грн., з квітня 2013 по січень 2014 року у розмірі 1756,97 грн., з лютого 2014 по листопад 2014 року у розмірі 3030,00 грн. Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 27.02.2014 встановлено, що транспорний засіб - автобус ГАЗ «Кубань», реєстраційний номер [NUMBER] є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]А, які зареєстровані за однією адресою [ADDRESS]. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пунктів 10, 11 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №115 здавання транспортного засобу на автостоянку провадиться власником, а також особою, яка має оформлене відповідно до законодавства доручення на право користування (або) розпорядження даним транспортних засобом; під час здавання транспортного засобу на автостоянку його володілець зобов'язаний пред'явити черговому приймальнику документи, що посвідчують його особу, та реєстраційні документи на транспортний засіб, а також страховий поліс, якщо транспортний засіб застрахований. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.05.2015р. встановлено, що власником транспортного засобу марки ГАЗ моделі Кубань реєстраційний номер И9279СУ відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ є [PERSON] дружина відповідача [PERSON] [PERSON] на відповідній правовій підставі використовував автомобіль в інтересах сімї, уклав договір № 66/08 від 01.12.2008 року від свого імені на зберігання даного автомобіля, здав його на зберігання позивачу. Як встановлено в рішенні Зарічного районного суду міста Суми від 27.02.2014 року, даний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів підтвердження того, що договір зберігання ТЗ № 66/08 від 01.12.2008 року, укладений між обласним комунальним підприємством «Аеропорт Суми» та фізичною особою [PERSON], суперечать нормам чинного законодавства. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачкою не надано жодного доказу поважності пропуску звернення до суду, а в рішеннях Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.03.2014 та Зарічного районного суду м. Суми від 27.02.2014 зазначено, що [PERSON] виявив пошкодження автомобіля на початку 2012 року, а отже і дружина - [PERSON] довідалася або могла довідатися про факт розукомплектування автобусу на автостоянці та про укладений Договір між [PERSON] та ОКП «Аеропорт Суми». За таких обставин позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають за необґрунтованістю. У відповідності з ч. 2 ст. 82 ЦПК України з позивачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки при подачі позову вона просила відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Outcome: approved