Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з позовом, в якому на підставі ст. ст. 331, 332 ЦК України просила визнати за нею право власності на перероблене нерухоме майно - об`єкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона придбала дерев`яний будинок в с. Труди Сарненського району Рівненської області для подальшого демонтажу та перевезення будівельних матеріалів відповідачу, на земельній ділянці якого силами її родини вказані матеріали були змонтовані у дерев`яний житловий будинок. Оскільки відповідач переробив будинок шляхом виконання певних робіт, просила визнати за нею право власності на цей будинок як на перероблене майно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заявила клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на обставини перебування на самоізоляції в зв`язку із поширенням інфекції COVID-19. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив відкласти судове засідання до закінчення карантину, подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, просив визнати за позивачкою право власності на перероблене майно з компенсацією вартості матеріалів, які він купував за власні кошти для виконання зовнішніх та внутрішніх робіт. Третя особа [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що спірний будинок, право власності на яке ще не зареєстроване, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; що земельну ділянку відповідач купував, коли перебував з [PERSON] у шлюбі, матеріали для будівництва придбані також на кошти подружжя, зовнішні та внутрішні роботи в будинку виконувались спільно. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явились, на підставі наданих доказів, поданих ними до початку розгляду справи по суті, повторна їх неявка не перешкоджає встановленню всіх обставин, визначення прав та обов`язків сторін. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, визнання відповідачем позову не може бути прийняте судом. Згідно довідки Великовербченської сільської ради №790 від 10 лютого 2017 року [PERSON] 18 жовтня 2007 року продав [PERSON] дерев`яний будинок розміром 7х10 метрів для подальшого демонтажу та перевезення. Довідкою Степанської селищної ради №02/16-75 від 10 лютого 2017 року стверджується, що згідно погосподарської книги №1 Степанської селищної ради по с. Труди житловий будинок по [ADDRESS] до 2001 року рахувався за [PERSON] , на даний час житловий будинок відсутній. Судом оглянуті представлені позивачкою фототаблиці із зображенням будинку, копія листа від 4 травня 1949 року, зміст якого через нерозбірливість тексту встановити не виявилось можливим, квитанції про оплату послуг автомобіля СГПП «Маяк», надана третьою особою письмова розписка відповідача [PERSON] про позику коштів для купівлі будматеріалів та оплати будівельних робіт. Відповідно до Державного акту серії ЯЗ №006896 від 14 травня 2009 року [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, розміром 0,08 га по [ADDRESS] . 19 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу земельної ділянки, площею 0,08 га. по [ADDRESS] вартістю 36000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Доводи позивачки [PERSON] про набуття нею 18 жовтня 2007 року у власність будинку за договором не приймаються судом до уваги через відсутність державної реєстрації права у відповідності до статті 182, частини четвертої статті 334 ЦК України, довідка Великовербченської сільської ради №790 від 10 лютого 2017 року судом розцінюється як недостатній доказ для підтвердження такого факту. Порядок набуття права власності на перероблену річ, яким позивачка обґрунтовує заявлені вимоги, визначений статтею 332 ЦК України. За змістом вказаної норми переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Позивачка [PERSON] не відноситься до суб`єктів правовідносин, врегульованих ст. 332 ЦК України (власник матеріалу та особа, яка здійснила переробку речі), оскільки власник матеріалу вправі набувати право власності на рухому перероблену річ (ч. 3, 5 ст. 332 ЦК України), а можливість набуття права на перероблену річ за ч. 2, 4 ст. 332 ЦК України встановлена для особи, яка здійснила її переробку. Судом також взято до уваги обставину арешту, накладеного ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 3 жовтня 2019 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання прав забудовника, визнання права власності на частину нерухомого майна, на земельну ділянку, площею 0,08 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та на об`єкт будівництва нерухомого майна (індивідуальний житловий будинок та господарські споруди) за цією адресою загальною площею 120,5 кв. м. Крім цього без спеціальних знань в галузях інших, ніж право, встановити вартість об`єкта, обставини дотримання будівельних норм при будівництві, ступеня готовності об`єкта незавершеного будівництва, технічної можливості його довести до кінця, суд не має змоги. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки надані [PERSON] в обґрунтування позову письмові докази на думку суду є недостатніми на підтвердження заявлених вимог, позов є недоведеним, тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 332 ЦК України,

Outcome: dismissed