Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 04 грудня 2009 року вона, уклала шлюб із відповідачем, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Новодмитрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області, про що складений відповідний актовий запис №04, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Сімейні відносини між нею та відповідачем припинені п'ять років тому через конфлікти, оскільки чоловік застосовував до неї фізичну силу, ображав, притягувався до кримінальної відповідальності, через що позивачка була змушена залишити відповідача та переїхати до батьків. Також у позовній заяві позивачка просила після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]» та стягнути судові витрати по сплаті судового збору з відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, на позовних вимогах наполягає. У судове засідання, яке було призначено на 01 листопада 2016 року відповідач не з'явився, проте надав до суду телефонограму про відкладення судового засідання, у зв'язку з неможливістю прибути у судове засідання, без зазначення причин. Відповідач у судове засідання не з'явився, призначене на 10 листопада 2016 року, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заяв та клопотань до суду не надавав. Про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин, та з метою не затягування розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. В позовній заяві позивачка пояснила, що більше п'яти років вона з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинили, бажання зберегти сім'ю у позивачки відсутнє. Вважає,що примирення між подружжям неможливе оскільки чоловік застосовував до неї фізичну силу, ображав, внаслідок чого вона була змушена переїхати жити до своїх батьків. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного, враховуючи , що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо і позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Спору про поділ майна, що перебуває у їх спільних власності сторони не мають. Діти, а саме [PERSON], проживає разом з матір'ю, а [PERSON] проживає разом з відповідачем, про що заперечень від сторін до суду не надійшло. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, так як проживають окремо, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved