Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за №374, їй, відповідачу та їх дітям [PERSON] та [PERSON] належать по 1/4 частині квартири [ADDRESS] (пр.Радянський) в м.Запоріжжі. Відповідач та їх син постійно мешкають за вищевказаною адресою. У звязку з тим, що у неї з відповідачем склались неприязнені відносини і шлюб між ними було розірвано, вона вимушена була разом з донькою тимчасово мешкати у орендованій квартирі. Однак на даний час її матеріальне становище змінилось і вона не в змозі сплачувати кошти за орендоване житло. Відповідач перешкоджає їй та доньці у вселені в квартиру, ключі від квартири не надає, речі, які вона намагалася перевезти до квартири, виставив за двері. Таким чином, відповідач перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своєю власністю, що порушує її право власності, усунення яких вона має право вимагати в судовому порядку. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю та вселити її разом з неповнолітньою донькою у квартиру [ADDRESS] (пр.Радянський) в м.Запоріжжі. Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Проти розгляд справи у заочному порядку не заперечують. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.\~ Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивачки, її представника та третьої особи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою\~ звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та\~ таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.03.2010р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за №374, позивачка [PERSON], відповідач [PERSON], третя особа [PERSON] та неповнолітня [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (арк.3-4). Відповідно до технічного паспорту, загальна площа спірної квартири складає 68,7 кв.м., житлова площа\~45,6 кв.м.,\~квартира має три жилі кімнати: кімната №1\~17,2 кв.м., кімната №2\~17,6 кв.м., кімната №3\~10,8 кв.м. Площа кухні\~7,2 кв.м., вбиральні\~1,1 кв.м., ванної кімнати\~2,0 кв.м., коридору 9,8 кв.м., кладовка 0,6 кв.м., балкони 1, 77кв.м. (арк.5-6). Згідно з довідок Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 27.04.2017р. позивачка [PERSON] та неповнолітня [PERSON] зареєстровані за адресою вказаної квартири з 28.10.2010р. по теперішній час (арк.7). Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст. 319,321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст.47 Конституції України та ст.1,9 ЖК України гарантує громадянам право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.4,5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.379,383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Крім того, в ст.150,156 ЖК України зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Зясувавши всебічно, повно, обєктивно та неупереджено обставини даної справи, оцінивши надані суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозвязку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність, обґрунтованість та доведеність позовних вимог [PERSON], оскільки судом встановлено та знайшло своє належне підтвердження, що позивачка та їх спільна з відповідачем неповнолітня донька, будучи співвласниками спірної квартири та маючи гарантоване право вільно, на власний розсуд, користуватися цим житлом, на даний час обмежені в здійсненні такого права, доступу до квартири не мають, мешкають в іншому житлі, на утримання якого повинні нести додаткові витрати. При цьому, суд враховує, що відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, жодних письмових заперечень з відповідними доказами не подав, тобто доводи позивачки щодо наявності перешкод в користуванні спірною квартирою належним чином не спростував. На підставі ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивачки та її неповнолітньої доньки і усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом їх вселення у спірне житло. На підставі вказаного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 640,00грн..

Outcome: approved