Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, посилаючись на те, що її дошлюбне прізвище [PERSON]. Прізвище [PERSON] вона прийняла при укладенні власного шлюбу. 22 січня 1999 року померла її мама [PERSON]. Після смерті мами позивачка фактично вступила у володіння спадковим майном. Позивачка прийняла все, що належало мамі. Мама тяжко хворіла та проживала разом з нею в м. Одесі. Позивачка звернулася до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на мамине майно, а саме на право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серія КР № 007457. Нотаріусом встановлено, що в обсяг спадкового майна входить виділена в натурі земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 662 площею 4,04га. Право власності спадкодавиці [PERSON] на згадану земельну ділянку посвідчене державним актом серії Р1 № 320601. Документ виготовлений на імя [PERSON] на підставі розпорядження Новоархангельської райдержадміністрації від 04 липня 2002року № 182-р. Про реєстрацію цього державного акта зроблено реєстраційний запис в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 628. У своєму листі Новоархангельський державний нотаріус розяснює, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на названу земельну ділянку позивачці відмовляє. Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 15 липня 2002 року, тобто після 22 січня 1999 року коли настала смерть мами. Таке проведення реєстрації суперечить вимогам ст.125 Земельного Кодексу України, а саме повинно було провадитись при житті власника. Позивачка вважає, що реєстрація державного акта відбулась неправильно через зміну вимог законодавства і правову колізію деяких інструкцій (підзаконних актів). Вважає, що виготовлення державного акта на ділянку № 662 у визначених з межах згідно з державного акту серія Р1 № 320601 відбувалося згідно вимог чинного до 2002 року Земельного кодексу України. Попередній Земельний Кодекс вимоги про обовязковість реєстрації землі при житті власника не мав. Обставини були такі, що місцеве сільськогосподарське підприємство оплатило виготовлення державних актів згідно списків усіх власників сертифікатів на право на земельну частку(пай), але виготовлення і реєстрація документів зайняло певний період часу. Саме тому реєстрація сертифікатів відбулась вже після набуття чинності Земельним кодексом України (в редакції 2001року). Через те, що у 2001 році реєстрація спадкового майна, державного акта серія Р1 № 662 відбулась неправильно на спадкову земельну ділянку № 662 площею 4,04 га на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, позивачка не може отримати документ, що посвідчує право на спадщину. Просила суд визнати за нею право приватної власності на спадкову земельну ділянку, що залишилась після смерті матері. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Новоархангельському районі в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи сектору реєстрації прав Новоархангельської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів. На підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Судом встановлено, що згідно світлокопії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 22 січня 1999 року в м. Одеса /а.с.6/. Відповідно до світлокопії позивачки, остання народилася 09 грудня 1950 року в с. Перловка, Хмелівського району Кіровоградської області, її батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON] /а.с.6/. 22 квітня 1971 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у будинку реєстрації шлюбу м. Одеси та позивачка змінила своє дівоче прізвище на прізвище чоловіка, про що свідчить світлокопія свідоцтва про одруження серії І-АБ №291880 /а.с.6/. На підставі рішення Новоархангельської райдержадміністрації від 19.06.1996 року №125-р [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку(пай), розміром 4.5 га, в КСП «Нива» на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с. 7/. Відповідно до світлокопії державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 320601 [PERSON] належала земельна ділянка площею 4.04 га., яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.13/. З довідки [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №350 від 21.03.2017 року вбачається, що [PERSON] [INFO], проживала і була зареєстрована до дня смерті 22 січня 1999 року в с. Покотилове Новоархангельського району Кіровоградської області по вулиці Набережна, 30. В даному домоволодінні проживала сама. Виписана у звязку зі смертю. [PERSON] сільською радою заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. [PERSON] знаходилася на лікуванні в м. Одеса де і померла /а.с.9/. З довідки [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №351 від 21.03.2017 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер:3523684600:02:000:0662 площею 4,04 га, яка належить [PERSON] знаходиться на території [PERSON] сільської ради в числі не витребуваних паїв /а.с.10/. Державний нотаріус відмовив позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в звязку з тим, оскільки правовстановлюючий документ на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавиці /а.с.4/. Відмова нотаріуса є підставою для звернення до суду з позовом. Позивачка є єдиною спадкоємицею майна, що залишилось після смерті [PERSON] Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що \~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка, являється громадянкою України, є єдиною спадкоємицею земельної ділянки, що залишилась після смерті [PERSON] - за законом, і не може бути позбавлена права на зазначену земельну ділянку.\~\~ А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до цивільного законодавства, визнати за позивачкою право власності на вищевказану земельну ділянку. Суд задовольняючи позовну вимогу виходить із засад справедливості, як фундаментального принципу права у практичній площині. На підставі наведеного та

Outcome: approved