Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом до відповідачів та просить визнати їх такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад 1 рік, та зобов`язати знятися з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі договору дарування від 07.05.2002 року, їй належить квартира [ADDRESS]. Відповідачка з дітьми зареєстрована за вказаною адресою, як дружина її сина, однак 27 лютого 2014 року вони припинили подружні стосунки. Після чого відповідачка з власної ініціативи виїхала з вищевказаної квартири, та з того часу без поважних причин в ній не проживає. При цьому продовжує перебувати на реєстраційному обліку і в добровільному порядку знятись з нього не бажає. Сторони в судове засідання не прибули, позивачка надіслала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні 10.07.2015 року позовні вимоги не визнала, зазначила, що на даний час житло знімає, разом з дітьми проживає за адресою по [ADDRESS], та не має де зареєструватися. Вже понад рік за адресою по [ADDRESS] не проживає, особисті речі забрала. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не прибув. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно договору дарування квартири від 07 травня 2002, зареєстрованого в установленому порядку в Новоград-Волинськкому МБТІ, квартира [ADDRESS], належить позивачу (а.с. 4). Рішенням Новоград-Волинського суду по справі № 285/412/14-ц від 27 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], сином позивачки, після чого відповідачка виїхала з квартири, що підтверджується актами обстеження депутата міської ради від 20 вересня 2014 року, 04 березня 2014 року, 04 березня 2015 року (а.с. 9, 10, 11). Згідно довідки наданої Новоград-Волинською реєстраційною службою УДМС України в Житомирській області від 06.04.2015 року, відповідачка перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до довідки виданої «Новоград-Волинський житло сервіс» № 177 від 06.03.2015 року, в квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON], на даний час зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, Будинок належить позивачці, відповідач [PERSON] разом зі своїми неповнолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не проживають в ньому понад 1 рік, оскільки мають інше місце проживання, однак продовжують перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушують права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Вимога про зняття відповідачів з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: partial