Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що її матері [PERSON] на праві власності належали 59/100 частини домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами №26 по вулиці Передовій у м. Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Відділом комунального господарства Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної [PERSON] народних депутатів м. Дніпропетровська 22.05.1985 року на підставі рішення Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної [PERSON] народних депутатів м. Дніпропетровська 26.04.1985 року № 186/3. Власником інших 41/100 частини домоволодіння №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську є відповідачка по справі [PERSON], яка є тіткою позивачки та рідної сестрою померлої [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт від 22.09.1992 року, яким належні їй 59/100 частини домоволодіння заповіла в рівних частинах [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 01.04.2009 року, актовий запис №913 від 02.06.2009 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 59/100 частини домоволодіння №26 по вулиці Передовій у м. Дніпропетровську, яку прийняли позивачка та її племінники [PERSON] та [PERSON]. Таким чином позивачці на праві власності належить 59/100 частини домоволодіння №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську: 59/200 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.04.2015 року, реєстровий №2-561, після смерті матері [PERSON], та 59/200 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2015 рок, реєстровий №2-635. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина також і на 1/2 частину земельну ділянку №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську, площею 0,0703 га., кадастровий номер 1210100000:01:388:0038, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2015 року державним нотаріусом Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. Позивачка зазначає, що за життя [PERSON] земельна ділянка №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську, площею 0,0703 га., на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради №665 від 13.03.2008 року була передана у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] та присвоєно кадастровий номер 1210100000:01:388:0038. Державні акти на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] та [PERSON] були виготовлені, та відповідачка [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 грудня 2008 року, про що у Державний реєстр земель м. Дніпропетровська було внесено відповідний запис про номер державної реєстрації 010810403883. У свою чергу [PERSON] через поганий стан здоров'я державний акт не отримала та право спільної сумісної власності на земельну ділянку не зареєструвала. Посилаючись на те, що за своє життя [PERSON] набула право сумісної власності на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 1210100000:01:388:0038, але не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, тому позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську, площею 0,0703 га., кадастровий номер 1210100000:01:388:0038, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 01.04.2009 року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечувала, справу просила слухати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] у судовому засіданні просила рішення постановити на розсуд суду. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати в його відсутності, рішення постановити на розсуд суду. Також надав копію спадкової справи №780/2009. Дослідивши матеріали цивільної та спадкової справи №780/2009, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження та укладення шлюбу. [PERSON] на праві власності належали 59/100 частини домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами №26 по вулиці Передовій у м. Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Відділом комунального господарства Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної [PERSON] народних депутатів м. Дніпропетровська 22.05.1985 року на підставі рішення Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної [PERSON] народних депутатів м. Дніпропетровська 26.04.1985 року № 186/3. Власником інших 41/100 частини домоволодіння №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську є відповідачка по справі [PERSON], яка є тіткою позивачки та рідної сестрою померлої [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт від 22.09.1992 року, яким належні їй 59/100 частини домоволодіння заповіла в рівних частинах [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла 01.04.2009 року, актовий запис №913 від 02.06.2009 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 59/100 частини домоволодіння №26 по вулиці Передовій у м. Дніпропетровську, яку прийняли позивачка та її племінники [PERSON] та [PERSON]. Таким чином позивачці на праві власності належить 59/100 частини домоволодіння №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську: 59/200 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.04.2015 року, реєстровий №2-561, після смерті матері [PERSON], та 59/200 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2015 рок, реєстровий №2-635. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина також і на 1/2 частину земельну ділянку №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську, площею 0,0703 га., кадастровий номер 1210100000:01:388:0038, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.09.2015 року державним нотаріусом Четвертої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. Судом встановлено, що за життя [PERSON] земельна ділянка №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську, площею 0,0703 га., на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради №665 від 13.03.2008 року була передана у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] та присвоєно кадастровий номер 1210100000:01:388:0038. Державні акти на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] та [PERSON] були виготовлені, та відповідачка [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 грудня 2008 року, про що у Державний реєстр земель м. Дніпропетровська було внесено відповідний запис про номер державної реєстрації 010810403883, [PERSON] державний акт не отримала та право спільної сумісної власності на земельну ділянку не зареєструвала, що підтверджується відповіддю Управління Держземагентства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 17.04.2015 р. № 31-411-0.2-1660/2-15. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За п. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення». Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. П. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 зазначено, що у разі якщо відсутність умов для\~одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав, а саме: визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом не суперечить положенням ст.\~16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Приймаючи до уваги, що за своє життя [PERSON] набула право сумісної власності на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 1210100000:01:388:0038, але не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, а також враховуючи, що згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням його цільового призначення, позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті матері, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки №26 по вул. Передовій у м. Дніпропетровську, площею 0,0703 га., кадастровий номер 1210100000:01:388:0038, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 01.04.2009 року. Судові витрати суд вважає віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Outcome: approved