Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 22 грудня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Позивачка стверджує, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, після народження дитини постійно виникають сварки. Подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки сторони в процесі проживання сім'єю виявили несумісність характерів. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив надати строк на примирення 6 місяців. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Як вбачається зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 22 грудня 2014 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 22 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області зроблено запис за № 153, відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER]. Прізвище дружини після одруження «[PERSON]». Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Строк на примирення позитивного результату не дасть, тому підстав для задоволення клопотання відповідача про надання строку на примирення задоволенню не підлягає. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved