Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 січня 2000 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 66. Сторони не підтримують сімейних та подружніх стосунків, проживають окремо. Від даного шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають та перебувають на повному утриманні позивачки. Спір про майно у сторін відсутній. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше встановленого мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей починаючи з моменту подачі позову до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погодився на розірвання шлюбу та на сплату аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного права. В судовому засіданні встановлено, що 22 січня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 66. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають та перебувають на повному утриманні позивачки. Згідно свідоцтв про народження дітей: [PERSON] та [PERSON], [PERSON] є їх батьком. Сторони проживають окремо, час на примирення просили суд не надавати, оскільки остаточно вирішили розірвати шлюб. Майновий спір відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд, вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, а саме суд вважає за необхідне шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, оскільки, сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.11.2014 року і до досягнення дітей повноліття. При подачі позову про стягнення аліментів позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved