Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даною позовною заявою обгрунтування якої виклала в позовній заяві та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь компенсацію за невикористані відпустки, допомогу на оздоровлення за невикористані відпустки, середній заробіток за час затримки розрахунку. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибули та просять суд провести розгляд справи у їх відсутності, що позивач заявлений позов підтримує, а відповідач позов визнає частково. Представник відповідача надала суду всі наявні докази на підтвердження існуючої заборгованості в рахунок компенсації за невикористані відпустки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 83 КЗпП України у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, грошова компенсація за невикористані ним дня щорічних відпусток, за його бажанням, повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. Відповідно до ч.1, 3 СТ. 24 Закону України « Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпустки. У разі переведення його на роботу у інше підприємство, така грошова компенсація, за його бажанням, повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке працівник був переведений. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до рішення Володарсько-Волинської районної ради від 21 грудня 2012 року в січні місяці 2013 року був створений Володарськ-Волинський центр первинної медико-санітарної допомоги на базі Володарсько-Волинської районної поліклініки, яка входила до складу Володарсько-Волинської центральної районної лікарні. У зв'язку з цим були розподілені функції між Центром ПМСД - 2 - та районною лікарнею, а працівники які стали працювати в Центрі ПМСД були звільнені з ЦРЛ на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України та по переводу були влаштовані в Центр ПМСД. За невикористані відпустки, осіб, які були переведені до новостровореної медичної установи, відповідач не перерахував компенсаційні кошти за невикористані відпустки до Центру ПМСД. Як Володарсько-Волинська центральна районна лікарня так і новостворений Володарсько-Волинський центр первинної медико-санітарної допомоги фінансуються відділом охорони здоров'я Володарсько-Волинської районної державної адміністрації з районного бюджету на галузь « Охорона здоров'я». При звільненні працівника за переведенням на інше підприємство трудове законодавство передбачає особливий порядок виплати грошової компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до ст. 24 Закону України « Про відпустки» у випадку звільнення працівникові виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Згідно з п.1 ст. 4 Закону поняття» невикористані дні щорічної відпустки» включає в себе дні як основної, так і додаткової відпустки, що належить працівникові. Грошова компенсація за невикористані відпустки за бажанням працівника (про що він вказує у своїй заяві) може бути перерахована на поточний рахунок підприємства, на яке від переводиться. Сума такої компенсації виплачується при нарахуванні заробітної плати для оплати відпустки за новим місцем роботи. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. У вказаній статті йдеться про стягнення заробітної плати, але це саме стосується і грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Адже відповідно до п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13.01. 2004 року № 5 суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток, у розмірах, передбачених законодавством, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. А відповідно до ст. 2 Закону україни « Про оплату праці» додаткова заробітна плата - це винагорода, за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона передбачає доплати, надбавки, гарантії та компенсаційні виплати, передбачені законодавством та премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань та функцій. Тобто компенсація за невикористані відпустки є компенсаційною виплатою , передбаченою законодавством, а отже є елементом додаткової заробітної плати. В судовому засіданні встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді лікаря-невропатолога по 14.01.2013 року та відповідно до наказу № 4-к від 14.01. 2013 року була звільнена у зв'язку із переведенням у Володарськ-Волинський Центр первинної медико-санітарної допомоги. Згідно довідки Володарсько-Волинської ЦРЛ, позивачка, за час роботи у відповідача не використала відпустки за періоди з 07.07. 2010 року по 06.07. 2011 року, з 07.07.2011 року по 06.07. 2012 року, з 07.07. 2012 року по 14.01. 2013 року, що становить 77 календарних днів на суму компенсації 10260,25 грн. Згідно довідки Володарсько-Волинської ЦРЛ позивачці в 2013 році була надана відпустка за період роботи в Володарсько-Волинській ЦРЛ тривалістю 13 днів та виплачені відпускні в сумі 1701,05 грн. За досліджених в судовому засіданні обставин до сплати позивачці, як компенсація за невикористані відпустки підлягає сума - 8559,2 грн. (10260,25 грн., заборгованості за невикористані відпустки - 1701,05 грн., сума отриманих відпускних за період роботи в ЦРЛ ). Позов в частині стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення за невикористані відпустки задоволенню не підлягає з тих підстав, що відповідно до Постанови КМУ від 11 травня 2011 року за № 524 виплата допомоги на оздоровлення медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров'я була встановлена з 1 січня 2012 року. Відповідно до вказаної постанови допомога на оздоровлення виплачується - 3 - лише під час надання основної щорічної відпустки, а тому при виплаті компенсації за невикористані відпустки допомога на оздоровлення не виплачується. Крім того відповідно до наданих суду для дослідження наказів про надання позивачці відпусток в 2010-2012 роках за попередні роки, при виході у відпустки їй надавалась матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Вирішуючи позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить із вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України, які передбачають проведення розрахунку із звільненим працівником в день його звільнення та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку і вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає з тих підстав, що переведення позивачки з Володарсько-Волинської ЦРЛ в новостворену медичну структуру відбулося в результаті проведеної реорганізації, а тому проведене звільнення має особливий характер при якому працівник фактично не звільняється, а переводиться на таку ж посаду в новоствореній установі. Обидві медичні установи фінансуються із одного джерела і розподільником коштів є відділ охорони здоров'я Володарсько-Волинської РДА, а тому затримка в проведенні розрахунку, за невикористані відпустки, сталася не з вини відповідача. Проведення розрахунку залежить від виділення коштів їх розпорядником, тобто відділом охорони здоров'я Володарсько-Волинської РДА. Крім того позивачка не надала суду доказів того, що вона зверталась до керівництва Володарсько-Волинської центральної районної лікарні із заявами про надання їй відпустом за 2011,2012 роки і їй у їх надані було відмовлено. Відповідно ж до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Outcome: partial