Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу. Свої вимоги мотивує тим, що 22 травня 2015 року вона з відповідачем домовилася про купівлю житлового будинку [ADDRESS] за 40000 грн. Вони домовились, що як тільки відповідач оформить право власності після смерті матері на себе, то відразу буде укладена угода купівлі-продажу вказаного будинку. В рахунок майбутньої угоди 22 травня 2015 року вона передала відповідачу аванс в сумі 20000 грн. Після передачі коштів відповідач передав йому ключі від будинку і надав згоду на проживання в ньому. З 30 травня вона разом з чоловіком стала в ньому проживати. Приблизно через неділю пішли дощі і виявилось, що в будинку сильно протікає дах. Про виявленні недоліки вона повідомила відповідача і заявила, що не буде купувати цей будинок та просила повернути суму авансу. Відповідач повідомив, що зараз повернути кошти він не може оскільки він їх уже витратив. В подальшому вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути суму авансу, але відповідач відмовлявся повертати, та пояснив, що сума завдатку не повертається. Оскільки житло було не придатне до проживання вона з чоловіком в серпні 2015 року виїхали з даного будинку. Тому просила стягнути з відповідача грошові кошти, передані йому в якості авансу, у розмірі 20000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечував проти його задоволення, при цьому пояснив, що йому у спадок залишився будинок після смерті матері. Позивачка прийшла до нього подивитися на будинок з чоловіком, з метою придбати його. Він показав їм будинок, говорив їм, що в будинку розсохлися дошки. Дах у будинку не протікав, це неправда. Вони подивилися будинок, він їм сподобався Вони домовилися про продаж будинку за 40000 грн. Також вони домовилися, що позивачка з чоловіком поживуть там поки він не оформить будинок, після чого вони укладуть договір купівлі-продажу. Він надав згоду на проживання в будинку, а сам займався оформленням будинку і земельної ділянки. Потім позивачка його повідомила, що купляти будинок вони не будуть. Позивачка давала йому 20000 грн. завдатку за будинок. Договір на завдаток вони не укладали. Коли він отримував гроші, будинок йому ще не належав, свідоцтво про право на спадщину він отримав тільки в грудні 2015 року. Він поніс великі витрати на оформлення будинку та земельної ділянки. Вважає, що задаток не повертається, тому просить відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивача і відповідача. Їй зі слів [PERSON] відомо, що вона придбала будинок у [PERSON] за 40000 грн., але спочатку вона йому віддала 20000 грн. Вона заїхала подивитися на будинок в червні 2015 року, був дощ і вона побачила, що в коридорі дах будинку протікав, вода стікала по стінах. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в червні 2015 року вона заїхала до своєї знайомої [PERSON] На вулиці був дощ. Вона зайшла в коридор будинку, в коридорі було мокро, бо протікав дах. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторонами по справі була складена розписка в якій зазначено, що [PERSON] зобов'язується продати будинок його померлої матері , що знаходиться за адресою [ADDRESS], гр. [PERSON] за 40000 грн. В розписці також зазначено, що 22 травня 2015 року [PERSON] отримав 20000 грн., а іншу частину домовилися передати після оформлення права власності відповідачем на вказаний будинок. Дана розписка була підписана [PERSON] та [PERSON], в присутності свідка [PERSON] (а.с.6). 9 червня 2016 року позивачка звернулася до відповідача з вимогою про повернення суму авансу, оскільки як виявилося будинок не придатний для проживання, так як в ньому протікає дах (а.с.7). Згідно відповіді [PERSON] від 22 червня 2016 року, осатаній відмовився повертати сплачену позивачкою суму коштів в розмірі 20000 грн., оскільки вважає, що ця сума не повертається. Крім того, позивачка проживала в його будинку та користувалася його майном. Тому позивачка звернулася до суду з позовом. Відповідно до ч.1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч.2 даної статті, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок. Судом встановлено, що сторони усно домовилися про купівлю будинку що знаходиться за адресою [ADDRESS], у відповідача. Оскільки останній не оформив свої права на спадкове майно, а саме на вищевказаний будинок, то він дозволив проживати позивачці у будинку до часу оформлення правовстановлюючих документів і після цього збирались укласти договір купівлі-продажу. При цьому позивачкою було сплачено відповідачу грошові кошти в сумі 20000 грн., а решту коштів домовились сплатити після оформлення відповідачем правовстановлюючих документів. Факт отримання коштів згідно з розпискою визнається відповідачем. При цьому з пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні, вбачається, що свідоцтво про право власності на будинок ним було отримане тільки в грудні 2015 року. Договір купівлі - продажу між сторонами укладений не був, сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 60,10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачкою було доведено те, що між сторонами мала місце переддоговірна домовленість про укладення договору купівлі-продажу жилого будинку, згідно з якою позивачка передала другій стороні аванс в сумі 20000 грн., а відповідач зобов'язався продати будинок в майбутньому, коли переоформить будинок в 2016 році. Тому, на думку суду аванс, виданий позивачкою до моменту укладення договору не може слугувати доказом існування договору купівлі-продажу нерухомого майна, який має укладатися у письмовій формі і нотаріально посвідчуватися, адже сторони лише передбачали можливість укладення в майбутньому цього договору купівлі-продажу, для чого одна із сторін передає іншій стороні - відповідачу певну суму коштів. У цьому випадку аванс виконує платіжну функцію, але не виконує забезпечувальної функції щодо укладення договору і в даному випадку має бути повернутим відповідачкою позивачці Відповідач посилається на те, що сплачені позивачкою грошові кошти в розмірі 20000 грн. є завдатком, проте доказів на підтвердження вказаної обставини не надав. Тому суд вважає, що отримана відповідачем грошова сума у розмірі 20000 грн. є авансом та підлягає поверненню (ст. 570 ЦК України). Аналогічна правова позиція також вказана в постанові Верховного Суду України по справі № 6-176 цс 12 від 13 лютого 2013 року, яка згідно за ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути документально підтверджену суму судових витрат по сплаті судового збору, в розмірі 640 грн.

Outcome: approved