Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи вимоги тим, що 23.08.2014 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . 16.11.2016 року рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Після припинення шлюбних стосунків відповідач повністю припинив виконувати всі батьківські обов`язки відносно сина щодо його виховання, утримання та навіть спілкуванні з дитиною. Взагалі не цікавляться її долею. Дитина його не знає, що шкодить її інтересам. З відповідача стягуються аліменти на утримання сина, але він їх не сплачує і станом на 01.08.2019 року має заборгованість в розмірі 28010,32 грн. Тому позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . Позивача в судове засіданні не з`явилася, в наданій заяві свої вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився. В наданій заяві вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечила проти позбавлення батьківських прав відповідача щодо його сина [PERSON] , оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Свідки [PERSON] та [PERSON] , допитані кожен окремо, підтвердили той факт, що [PERSON] після розлучення з позивачкою перестав спілкуватися зі своєю дитиною [PERSON] . Відповідач його не відвідує, допомоги на утримання дитини матері не надає, не приймає взагалі ніякої участі у вихованні сина. Заслухавши пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позовна заява обґрунтована і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 23.08.2014 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, що вбачається з свідоцтва (а.с. 8). Від шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва (а.с. 9). Відповідно до рішення суду від 16.11.2016 року (а.с. 10) шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка у своєму позові посилається на те, що після припинення шлюбних стосунків відповідач в супереч вимогам закону повністю припинив виконувати всі батьківські обов`язки по вихованню, піклуванню та навіть спілкуванні з дитиною. Відповідач не спілкується, жодним чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, не зважаючи на особливу потребу в цьому, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, матеріально не підтримує, не приймає участі у житті дитини та взагалі не проявляє жодного інтересу до неї. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. Суд вважає, що у судовому засіданні позивачкою було доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , який підтверджується доказами, наданими позивачкою, показами свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні, а також даний факт стверджується висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд також враховує й те, що сам відповідач в наданій заяві (а.с. 24) зазначив, що визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Проти позбавлення його батьківських прав не заперечив. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved