Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, за рішенням Хустського районного суду від 17 липня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день утримання дитини потребує значних витрат і розмір аліментів в сумі 700 грн. не може забезпечити мінімального рівня задоволення потреб дитини і не відповідає навіть мінімальному розміру аліментів на утримання дитини. При цьому, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Такий розмір аліментів визначається судом суд за заявою одержувача аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст.184 СК України. Позивачці не відомо про місце роботи відповідача, але зазначає що він є працездатним, молодим за віком та може сплачувати аліменти на утримання дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На сьогоднішній день мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому вважає можливим збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, позивачка зазначає, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За період присудження аліментів відповідач систематично мав наявність заборгованості по їх виплаті, за розрахунком за період з 31.03.2011 року по 30.06.2018 року включно сума пені складає 8502,00 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON]\~ в судове\~ засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України. Відзиву на позов відповідачем не подавалось. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO] Рішенням Хустського районного суду від 20.05.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи 31.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Після чого, позивачка зверталася до суду для вирішення питання про зміну розміру аліментів. За рішенням Хустського районного суду від 17.07.2014 року розмір аліментів, що стягувалися з [PERSON] змінено та визначено до стягнення з нього в користь позивачки, для утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 700 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Вказані аліментні обовязки відповідач не виконував належно, мав періодично заборгованість, яку потім погашав частково у звязку з чим у нього утворилася заборгованість. Вказані обставини підтверджуються доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: квитанціями про сплату аліментів та розрахунком неустойки, що дає суду підстави вирішувати питання про стягнення пені з відповідача у відповідності до ч.1 ст.196 СК України у розмірі зазначеному в розрахунку наданому позивачкою до матеріалів справи. Відомостей про розмір заробітку та доходів відповідача в судовому засіданні також не встановлено, оскільки останній не має постійного місця роботи і у нього відсутній стабільний заробіток. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що визначені попереднім судовим рішенням аліментні зобовязання відповідач виконує не систематично, постійно утворюючи заборгованість, яку потім частково погашає. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в СК України, а саме в статті 180 СК цього Кодексу передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум в Україні для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин справи, суд також вважає доведеними вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання аліментних обовязків. Розрахунок та стягнення такої пені передбачена ст. 196 СК України. Відповідно до частини 1 цієї статті у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За період присудження аліментів відповідач систематично мав наявність заборгованості по їх виплаті, за розрахунком за період з 31.03.2011 року по 30.06.2018 року включно сума пені складає 8502,00 грн. Вказаний розрахунок поданий позивачкою до справи, відповідачем не оспорював ся і доказами наявними в матеріалах справи не спростовується. Суд оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні та вихованні біля позивачки, та потреб для її нормального утримання, забезпечення і виховання, прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги, так як відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобовязаний забезпечити утримання свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, що дає суду підставу для вирішення питання про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, про відсутність у відповідача постійного місця праці, стабільного заробітку та отримання мінливих доходів, розмір яких встановити не можливо, суд вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, частково задовольнивши вимоги позивачки. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Outcome: partial