Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просила: стягнути з нього аліменти на утримання - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина, починаючи з дня подачі позову до судупосилаючись на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб 22 червня 2015 року та за час спільного проживання вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], проживають разом, фактичні шлюбні відносини між ними продовжуються, але син фактично знаходиться на її вихованні та утриманні, а вона сама перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проте відповідач в добровільному порядку достатньої регулярної матеріальної допомоги для належного утримання сина, не надає, в тому числі зазначила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, так як працює в ПП [PERSON] м. Полтави, веде домашнє господарство з якого отримує прибуток. Відповідач має дитину від попереднього шлюбу, якій сплачує аліменти, але має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина і від їхнього шлюбу. Позивачка не з'явилася у судове засідання, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовільнити. Відповідач не з'явився у судове засідання, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовільнити. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, встановивши обставини і визначені до них правовідносини, приходить до такого. У статтях 48, 51, 52 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвій рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення для справи, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, встановивши обставини і визначені до них правовідносини, приходить до такого. Розглядом справи установлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 червня 2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 8). Від шлюбу у них [INFO] народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом РАГС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 24.12.2015 року серії [NUMBER] (а.с. 5). Між батьками, сторонами у справі, домовленості щодо визначення способу виконання обов'язку утримувати дитини не досягнуто. Із встановлених обставин, що мають значення у справі, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що відповідач офіційно працює та має постійний дохід, має добрий стан здоров'я, на утриманні має дитину від попереднього шлюбу, якій сплачує аліменти, на утриманні інших непрацездатних осіб не має. Таким чином, виходячи з наведених матеріальних та процесуальних норм, встановлених обставин слід констатувати про відсутність фактичних даних, що визнання відповідачем позову порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та суперечить закону, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При визначенні розміру стягуваних аліментів у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина, починаючи з дня подачі позову до суду, суд перш за все виходить з інтересів дітей, та враховує матеріальний стан сторін у справі та по-друге те, що на них обох покладено обовязок у рівних частках утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і те, що відповідач на даний час офіційно працевлаштований (а.с. 17). Судові витрати у вигляді судового збору стягнути з відповідача на користь держави. Рішення допустити до негайного виконання. На підставі викладеного, ст.ст. 180,182,183 Сімейного кодексу України

Outcome: approved