Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.10.1997 вона з відповідачем зареєстрували шлюб в Тульчинському районному відділі РАГС Вінницької області, за актовим записом № 26. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зрозуміла, що вона з відповідачем не можуть жити разом, так як в них різні погляди на спільне сімейне життя, між ними зникли взаємопорозуміння та повага. Сімя розпалась і подальше її збереження не можливе. В звязку з цим просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 3) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Згідно копії свідоцтва про народження, подружжя має сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне життя не склалось. Фактичні взаємини сторін не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сімї. Наданий сторонам строк для примирення до позитивних результатів щодо збереження шлюбу і покращення взаємовідносин не призвів. Причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що дійсними причинами розірвання шлюбу є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ ст. 61 ЦПК України, відповідно до\~ ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, миритися сторони не бажають, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сімї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 110-112 СК України. Згідно ст.. 235 п.8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «[PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати залишити за стороною. На підставі викладеного,

Outcome: approved