Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/7 частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, у вигляді 1/7 частки квартири [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємцем першої черги, у встановленому законом порядку вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримати свідоцтво вона не змогла, оскільки відсутня реєстрація права власності у Державному реєстрі на частку квартири на ім`я померлої. У зв`язку із викладеним, позивачка звернулася до суду із відповідною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позивачка та її представник надали суду заяви про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надійшли заяви, в яких зазначено, що останні не заперечують проти задоволення позовної заяви у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 10.02.1994 року на квартиру [ADDRESS] , яка є спільної сумісною власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстроване державним підприємством «Житловик» на підставі свідоцтва про право власності та зроблено запис в реєстраційній книзі за №16394. Згідно довідки від 24.12.2019 року виданої Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради, у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Згідно акту, складеного від 17 листопада 2020 року, у квартирі [ADDRESS] фактично проживала [PERSON] , з дати отримання квартири та по дату смерті, що підтверджують сусіди. Відповідно до відповіді Першої маріупольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 28.01.2021 року №117/01-09 за даними Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] нотаріусами України не заводилась. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оскільки позивачка проживала разом з [PERSON] на час її смерті, та інших спадкоємців після смерті [PERSON] , не було, остання вважається такою, прийняла спадщину у повному обсязі прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1218 ЦК України, передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачі позов визнали у повному обсязі, та таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved