Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом до відповідачки та просить визнати її такою, що втратила право користуватися 24/100 частки будинку [ADDRESS], та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою, у зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин з 15.11.2008 року. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, їй належить 24/100 житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель [ADDRESS]. Відповідачка зареєстрована за вказаною адресою, однак взагалі не проживала та без поважних причин не проживає на даний час у вищезгаданій частині будинку. При цьому, [PERSON] продовжує перебувати на реєстраційному обліку і в добровільному порядку знятись з нього не бажає. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка надіслала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутності, свої вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду відповідачка була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд, за згодою позивачки, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно витягу з Державнорго реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 04.10.2014 року, [PERSON] належить 24/100 будинку [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно довідки наданої Новоград-Волинською реєстраційною службою УДМС України в Житомирській області, відповідачка перебуває на реєстраційному обліку в житловому будинку [ADDRESS] (а.с.19). Як зазначено в акті від 13 жовтня 2014 року складеному депутатом Новоград-Волинської міської ради, відповідачка ніколи не проживала та не проживає по місцю реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, 24/100 будинку [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності. [PERSON] -відповідачка по справі, ніколи не проживала та не проживає у ньому без поважних причин з моменту реєстрації тобто з 15.11.2008 року, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивачки щодо визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом, є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимога про зняття відповідачки з реєстрації є безпідставною, оскільки таке зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: partial