Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 21 жовтня 2015 року та не може оформити належним чином право на спадщину, яка складається з 1/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Попова, № 14, с. Василівка, Болградський район, Одеська область, оскільки за життя спадкодавця не було оформлено правовстановлюючого документу на вказане домоволодіння. Зазначену спадщину вона прийняла своєчасно шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. З цих підстав позивачка просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.16). В позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.2). Відповідач [PERSON] сільська рада та третя особа [PERSON], до суду не прибули, про час та місце розгляду справи сповіщені відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.40, 41). Позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі, про що надали кожен окремо відповідні заяви до суду (а.с.42, 43). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями № 14 по вулиці Попова в с. Василівка Болградського району Одеської області на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору [PERSON], її син [PERSON] та його дружина [PERSON]. Кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/3 частці вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що підтверджується довідкою № 1034 від 07.06.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.8) про склад і тип двору (відповідно до особового рахунку № 1002 погосподарської книги № 6), технічним паспортом (а.с.10-11). 21 жовтня 2015 року померла [PERSON] (запис акта про смерть № 907 від 22.10.2015 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області) та видано свідоцтво про її смерть серії І-ЖД № 430223 (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями № 14 по вулиці Попова в с. Василівка Болградського району Одеської області. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], посвідченим державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 17.01.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 142, є [PERSON], позивачка по справі (а.с.6). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Позивачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом 23 лютого 2016 року звернулася до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті сестри [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи (а.с.18-27), тобто в строк, передбачений законом. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з відсутністю документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно (а.с.12). Таким чином, позивачка, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті сестри [PERSON] На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на це майно, тобто на 1/3 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями при ньому, розташованого по вулиці Попова, № 14 в с. Василівка Болградського району Одеської області. За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved