Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 22 лютого 2010 року між її сином, [PERSON] , та [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого народилось троє дітей. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті діти з невісткою залишилися проживати з нею. Останні два роки вона веде аморальний спосіб життя і зловживає алкогольними напоями і це вже є нестерпним. Бажаючи отримати спиртне вона шукає і п`є все, що має хоч якийсь спирт. Одного разу нею була випита невідома речовина, внаслідок чого її ледве спасли в лікарні від смертельного отруєння. Неодноразово вона пропадала на деякий час із дому, а її місце перебування було нікому невідоме, проводили її постійні пошуки. Діти і турбота про них її взагалі не цікавить. Цим займаються лише вона та її чоловік (дід і баба дітей). Вона зверталась до поліції, до дільничного інспектора, до сільської ради. У червні 2020 року відповідачка пропала з дому і навіть не забрала дитину із садочка, шукали її тоді два тижні. За допомогою поліції її повернули додому, але ситуація не змінилася. Вона змушена постійно не лише турбуватися про дітей, а й дивитися за невісткою, щоб вона не втекла, не вживала алкогольні напоями. Всі намагання поговорити з нею, допомогти їй і переконати, щоб вона розпочала лікування не дали позитивних результатів. З жовтня 2020 року відповідачка взагалі залишила дітей і більше не з`являлася додому. Забрала банківську картку, на яку надходить соціальна допомога на меншого сина, пенсія дітям по втраті годувальника, ці всі кошти тратить лише на свої потреби та живе у своє задоволення. Крім того, їй відомо, що відповідачка має багато боргів перед банками. Куди вона витрачає всі ці кошти невідомо. Внаслідок цього на їхні телефони і навіть на телефон старшого внука телефонують колектори із вимогами про повернення та погрозами. У зв`язку з цим, сільським головою було подане звернення до служби у справ дітей Дубенської РДА про вирішення долі дітей, що фактично залишилися без батьківського піклування. Наказом Дубенської районної державної адміністрації №95 від 12 листопада 2020 року її внуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовані у її сім`ю до прийняття відповідного рішення про їх подальше влаштування. Причиною звернення із даним позовом до суду є те, що матір дітей [PERSON] не цікавиться життям своїх дітей, не допомагає матеріально, не бачиться із ними. Внуки постійно проживають зі нею та її чоловіком, [PERSON] . Вони піклуються про них, забезпечують усім необхідним, відводять до садочка та школи. Відповідачка зареєстрована з ними, але фактично не проживає. Подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів внуків. Вона хоче бути опікуном своїх внуків і щоб вони зростали у їхній сім`ї. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 16.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Дубенського міськрайонного суду від 22.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Лопухович А.О. позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, яку просять задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 63). Представник третьої особи: органу опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації Лисун К.О., згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, а також письмовий висновок від 04.06.2021 за №1787/02-13/121. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народився [INFO] . Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13, 14, 15). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). У свідоцтві про народження [PERSON] батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1984 року (а.с. 9, 10). Наказом №95 від 12.11.2020 Дубенської РДА малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі [PERSON] , до прийняття відповідного рішення про влаштування дітей (а.с. 17). Згідно довідки №03-15/864 від 16.11.2020, виданої виконкомом Сатиївської сільської ради Дубенського району, сім`я [PERSON] складається із слідуючих осіб: чоловік [PERSON] , невістка [PERSON] - зареєстрована, але не проживає з 16.10.2020, внуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Як свідчать характеристики, видані Сатиївською сільською радою Дубенського району, [PERSON] та [PERSON] характеризуються лише з позитивної сторони (а.с. 19, 20). У характеристиці, наданій Сатиївською сільською радою Дубенського району №03-15/863 від 16.11.2020 зазначено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями. З нею неодноразово проводились співбесіди, її справа розглядалась на засіданні виконкому щодо неналежного виконання батьківських обов`язків. На зауваження не реагує, з дітьми не проживає з 16.10.2020, зарекомендувала себе безвідповідальною мамою (а.с. 21). Дитина [PERSON] виховується в Сатиївському ЗДО. Дитину виховує бабуся [PERSON] , підтримує зв`язок із закладом, відвідує батьківські збори, про що свідчить надана Сатиївським ЗДО інформація за №22 від 16.11.2020 (а.с. 22). [PERSON] та [PERSON] є учнями Сатиївського ліцею Дубенської районної ради. З вересня 2020 року мати дітей у навчальний заклад не з`являлась. Їх виховує бабуся, яка створює всі умови для нормального розвитку дітей, відповідально ставиться до виховання та навчання внуків, підтримує зв`язок із закладом, відвідує батьківські збори, про що свідчить надана Сатиївським ліцеєм інформація за №58 від 16.11.2020 (а.с. 23). Діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно (а.с. 24, 25, 26). Як зазначено у повідомленні Дубенського РВП ГУНПУ в Рівненскій області №4813/208/05/12-2021 від 12.04.2021, [PERSON] 22.03.2020 була госпіталізована до Дубенської ЦРЛ з діагнозом «отруєння чемерицею». Голова сільської ради с. Сатиїв зверталась до поліції з повідомленням про неналежне виконання обов`язків по догляду за догляду за своїми дітьми, за результати розгляду був складений адміністративний протокол (а.с. 41). Згідно письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації від 04 червня 2021 року № 1787/02-13/21, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 55-60). Свідки [PERSON] та [PERSON] в суді показали, що мати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей не виконує, пропадає з дому, зловживає спиртними напоями. Діти знаходяться на вихованні бабусі та дідуся, які піклуються ними. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачкою було надано суду достатньо доказів та пояснень того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту їх прав та інтересів. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, пояснення учасників судового засіданні, висновок органу опіки та піклування Дубенської міської суд вважає, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Вона не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачки відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи, що відповідач є працездатною, інших утриманців не має, вважає, що є підстави для призначення аліментів у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок в дохід держави, та 840 гривень 80 копійок на користь позивачки на повернення сплаченого судового збору.

Outcome: approved