Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем не перебували у зареєстрованому, він цивільних відносин мають сина - [PERSON], [INFO], який проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач працює, має достойний дохід, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, тому вона бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку у розмірі 7 000 грн. 00 коп. А також, захищаючи свої права як дружини, на утриманні якої знаходиться неповнолітня дитина, на підставі ст. 84 СК України, просить стягнути з батька дитини кошти на її утримання як матері його дитини, з якою проживає дитина, до досягнення сином трирічного віку у розмірі 3 000 грн. 00 коп., що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діюча на підставі ордеру про надання правової допомоги від 20 грудня 2018 року, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити уцілому. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, спростовуючи його можливості сплачувати аліменти на утримання дитини та коштів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, у визначеному позивачкою розмірі, посилаючись на те, що він не працює за станом здоров»я, з серпня 2011 року перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 з приводу хронічного нервово-психічного захворювання, про що надав довідку відповідного зразка від 18 грудня 2018 року. Вважає, що зважаючи на його рівень життя, зможе надавати кошти на утримання лише дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому, він цивільних відносин мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позвачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не працює, доходу не має за станом здоров»я, з серпня 2011 року перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 4 з приводу хронічного нервово-психічного захворювання, про що надав довідку відповідного зразка від 18 грудня 2018 року (а.с.32), визнав, що не надає матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якої знаходиться малолітня дитина, її стан здоров»я, потреби, та відповідача, який не працює, крім сина [PERSON] інших дітей не має. Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, з урахуванням стану здоров»я батька дитини - платника аліментів, як особи, яка має вади психічного стану здоров»я (а.с.32), що підтверджується довідкою відповідного зразка, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 16 листопада 2018 року, й до повноліття дитини. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 16 жовтня 2018 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. Суд, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення коштів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, з урахуванням стану здоров»я платника аліментів (а.с.32), вимог ст.191 СК України, стягненню підлягають кошти у розмірі 300 грн. 00 коп до досягненням дитиною трирічного віку. На підставі ч. 2 ст. 84 СК України вимога позивачки про стягнення коштів на її утримання як матері дитини, з якою проживає дитина, до досягнення сином трирічного віку, з урахуванням принципу справедливості, співмірності, підлягає частковому задоволенню. Так, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем коштів на надання правової допомоги у розмірі 1 800 грн. 00 коп., з урахуванням вимоги ст. 141 ЦПК Ураїни, останні не підлягають відшкодуванню, оскільки позивачка не надала доказів про понесені нею зазначених витрат - матеріали справи не містять платіжної квитанції про сплату нею зазначених коштів. Й в ході розгляду справи представник позивача підтвердив, що оплата зазначених коштів не проведена. На підставі викладеного, ст.ст. 84, 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial