Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити факт володіння на праві приватної власності житловим будинком з надвірними спорудами: сараєм, убиральнею та огорожею, що розташований по вул. Зарічній, 85 в с. Секретарівка Біляївського району Одеської області її чоловіком [PERSON], померлим 13 червня 2003 року та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 13 червня 2003 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті чоловіка вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 4636/02-14 від 14 листопада 2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав спадкодавцю. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та пояснила, що на спадщину після смерті батька не претендує. Представник Секретарівської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовної заяви [PERSON] не заперечує і просить справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 13 червня 2003 року помер [PERSON] чоловік позивачки та батько відповідачки, згідно свідоцтва про смерть (а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: сараєм, убиральнею та огорожею, що розташований по вул. Зарічній, 85 в с. Секретарівка Біляївського району Одеської області, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с.9-12). Позивачка є дружиною померлого [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження (а.с.8), а відповідачка [PERSON] його донькою, а тому згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) вони являються спадкоємцями за законом першої черги. Відповідачка [PERSON] на спадщину не претендує. Відповідно до ч.1\~ст. 549 ЦК України\~(в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала з ним по день його смерті та вступила в управління майном, що підтверджується довідкою Секретарівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 411 від 15 листопада 2016 року (а.с.16). 14 листопада 2016 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 4636/02-14 від 14 листопада 2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав спадкодавцю (а.с.17). Відповідно до листа КП «БТІ» Одеської міської ради № 5453-11/1687 від 17.10.2016 року згідно архівних матеріалів реєстрація прав власності на нерухоме майно за адресою: Одеська область Біляївський район с. Секретарівка вул. Зарічна, 85, не проводилася (а.с.48). Той факт, що зазначений житловий будинок при житті належав [PERSON], підтверджується записом в погосподарській книзі сільської ради за 2003 рік під № 273 стор. 123, відповідно до довідки Секретарівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 412 від 15 листопада 2016 року. Кошти за житловий будинок [PERSON] оплачено повністю в 1979 році (а.с.16). Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що житловий будинок побудований у 1972 році і станом на 13 жовтня 2016 року він складається з таких приміщень: 1-1 веранда площею 19,3 кв.м, 1-2 житлова кімната площею 11,3 кв.м, 1-3 прихожа площею 9,8 кв.м, 1-4 житлова кімната площею 22,0 кв.м, 1-5 кухня площею 10,2 кв.м, 1-6 санвузол площею 5,3 кв.м з надвірними спорудами: літ. Б сарай, літ. В убиральня, № 1-3 огорожа (а.с.9-12). З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки факт володіння на праві приватної власності житловим будинком з надвірними спорудами [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а також враховуючи, що право [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами на момент його смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: сараєм, убиральнею, огорожею, що розташований по вул. Зарічній, 85 в с. Секретарівка Біляївського району Одеської області у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 13 червня 2003 року.

Outcome: approved