Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 24.04.2010 року, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 286. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: доньку-[PERSON], [INFO], яка мешкає з нею. Шлюбні відносини вони остаточно припинили у липні 2013 року, через те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на подружнє життя. Вона впевнена, що родина розпалась остаточно. Строк на примирення результатів не дав. Просить розірвати шлюб з відповідачем, вважає що збереження родини не доцільно, а також просить стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору та правової допомоги адвоката. Позивачка в судове засідання не з»явилась згідно заяви, у якій просить суд розглянути справу у її відсутності, на задоволені позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з»явився згідно заяви, у якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позов не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Той факт, що сторони одружені з 24.04.2010 року, підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу. Шлюб був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 286. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: доньку-[PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою. В судовому засіданні встановлено, що сторони шлюбні відносини остаточно дійсно припинили у липні 2013 року через те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на подружнє життя. З того часу однією родиною не проживають, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення результатів не дав. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, тому що родина остаточно розпалася і збережена бути не може. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача витрат по оплаті правової допомоги адвоката у розмірі 340.00 грн. суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, який бере участь у справі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав. Позивачкою надана довідка від 11.11.2013 року, яка підписана адвокатом [PERSON], в якій зазначено, що [PERSON] оплатила адвокату за надання юридичної допомоги при складанні позовного матеріалу до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу суму у розмірі 340.00 грн. Інших документів, передбачених чинним законодавством, позивачкою суду не надано. Таким чином, з огляду на вищенаведене суд вважає за необхідне у задоволені частини позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] витрат по оплаті правової допомоги адвоката у розмірі 340.00 грн. відмовити за необґрунтованістю. Крім цього, згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. У судовому засіданні позивачка підтвердила понесені нею судові витрати по сплаті судового збору відповідним платіжним документом, а саме квітанцією № 169 від 11.11.2013 року на суму 229,40 грн. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним судові витрати поділити між сторонами порівну та стягнути з відповідача на користь позивачки частину судового збору сплаченого на користь держави при подачі позову до суду у розмірі 114 гривень 70 копійок.

Outcome: partial