Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 серпня 2000 року по 11 січня 2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. За час шлюбу, 28 травня 2001 року в них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Фактично шлюбні відносини вони припинили у 2008 році. Відповідач залишив свою сімю. Доходів позивачки недостатньо для того, щоб самостійно утримувати дитину, а домовленості про участь відповідача в утриманні дитини вони не досягли. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 2000 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач також в судове засідання не зявився, але надав суду заперечення проти позову в яких просить суд справу розглянути без його участі. Зазначає, що позивачка ввела його в оману пообіцявши не звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів, якщо він при поділі майна погодиться виділити сину частину квартири. Він погодився на такі умови та визнав відповідні позовні вимоги по справі, рішення в якій було ухвалено 11 січня 2013 року. Також він не погоджується із сумою аліментів, яку позивачка просить суд стягнути з нього, оскільки вона не надала жодних доказів на підтвердження можливості надання ним аліментів саме в такому розмірі. Крім того відповідач зазначає, що він створив іншу сімю та утримує сина своєї дружини, оскільки його батько помер. Також він вказав, що не має постійної роботи в звязку з чим не має можливості надавати допомогу на утримання сина. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають частково задоволенню, виходячи з наступного. Даний спір між сторонами виник із сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182, 184, 192 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження (а.с. 4). Позивачка в позовній заяві ствердила, що [PERSON] проживає разом з нею. Відповідач не заперечив проти даного факту. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд не погоджується із запереченнями відповідача щодо визнання ним права на частину квартири за сином, у звязку з чим позивачка не має права звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки право на аліменти припиняється лише у звязку з набуттям дитиною або дитиною та тим з батьків з ким вона проживає, права власності на нерухоме майно за нотаріально посвідченим договором, який укладається з дозволу органу опіки та піклування. Тобто чинне законодавство встановлює особливий порядок припинення права на аліменти при виконанні якого право на аліменти припиняється. Також суд не погоджується із запереченнями відповідача про те, що позивачка не обґрунтувала розмір аліментів, які просить суд стягнути з нього на утримання сина та те, що він не має можливості сплачувати аліменти, оскільки чинне законодавство не вимагає від позивачів у справах про стягнення аліментів на утримання дітей доводити можливість надання аліментів. Більш того, закон зобовязує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відсутні достатні дані про доходи відповідача, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 191 СК України стягувати аліменти з дня звернення [PERSON] до суду, а саме з 28.07.2017 року. Крім того, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved