Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом. Позивачка в обґрунтування позовних вимог послалася на наступне, їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] (Комінтернівського) району, Одеської області. При вирішенні питання про відчуження нерухомості згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон на квартиру накладено арешт постановою б/н від 11.04.2005 р. Комінтернівською ВДВС, реєстраційний номер 1868750. З приводу зняття арешту позивачка звернулась з заявою до Комінтернівського районного відділу державної виконавчої служби, проте Комінтернівський ВДВС надав письмову відмову в знятті арешту, в звязку з закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень. Так як арешт був накладений виконавцем Комінтернівського РВ ДВС [PERSON] 12.04.2005 р. на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 05.05.2001 р. по цивільній справі про стягнення боргу за позовом Першого кредитного товариства, з заявою про зняття арешту позивачка звернулась до приморського районного суду міста Одеси, проте в задоволенні заяви їй відмовлено, так як цивільна справа за позовом Першого кредитного товариства до [PERSON] в суді не реєструвалась. При таких обставинах, вона змушена звернутись до суду з даним позовом, оскільки іншого шляху, окрім судового порядку не передбачено. Позивачка до суду не зявилася, про час та дату слухання справи була сповіщена належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] (Комінтернівського) районного відділу державної виконавчої служби [PERSON] надала до суду заяву, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] вимоги позивачки повністю підтверджені свідоцтвом про право власності від 17.07.1997 р., згідно якого [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], [PERSON] (Комінтернівського) району, Одеської області, технічним паспортом, виданим Комінтернівськім РБТІ, Одеської області від 09.07.1997 р., постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.04.2005 р., ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04.05.2017 р., відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, згідно яких на квартиру [ADDRESS], [PERSON] (Комінтернівського) району, Одеської області накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 1868750. Згідно листа ВДВС Комінтернівського РУЮ в Одеській області від 05.12.2016 року за вих.03-12121/16 встановити підстави накладення арешту на майно [PERSON] неможливо у звязку з закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень, який згідно вимог чинного законодавства становить 3 роки. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження»\~ у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, на кладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. З аналізу викладеної норми вбачається, що державною виконавчою службою не вжито дій направлених на скасування запобіжних заходів, що призвело до порушення майнових прав позивача. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, за ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З зазначених вище підстав, враховуючи викладене, суд вважає можливим захистити право власності позивача, задовольнивши його позовні вимоги, про зняття арешту з майна.

Outcome: approved