Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON]; третя особа - Універсальна Біржа «Південь» про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], обґрунтувавши свої вимоги тим, що за договором купівлі-продажу № 428 від 06 лютого 2001 року, засвідченого Первомайською Філією Універсальної Біржі «Південь», вона купила двокімнатну квартиру [ADDRESS] вартістю 21361 грн. За договором Продавці передали їй квартиру та ключі від неї, звільнивши її від своїх речей, а вона сплатила їм обумовлену договором суму, вселилась в квартиру та проживає по цей час в ній. Як на даний час стало відомо, позивачка юридично не є власницею квартири, бо вищезазначену угоду потрібно було укласти в нотаріальному порядку відповідно до вимог цивільного кодексу України, що означає відсутність у неї можливості користуватись та розпоряджатись нею. Продавці будь-яких заперечень відповідно проданої квартири не мають, крім цього продавець [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до вимог ст.657 Цивільного Кодексу України передбачено нотаріальний порядок посвідчення таких договорів, але за частиною 2 ст. 220 цього ж Кодексу передбачена можливість визначення укладеного між ними договору виконаним та дійсним, бо сторони за вказаним договором домовились всіх його істотних умов, та виконали їх. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надіслали на адресу суду електронне повідомлення з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Представник Універсальної Біржі «Південь» у судове засідання не з'явився, надіслав листа з проханням слухати справу без його присутності, з позовом згоден, рішення залишив на розгляд суду. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні був встановлений факт укладення між [PERSON], яка діяла як покупець, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], які діяли як продавці, договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], який 06.02.2001 року за № 428 був посвідчений Первомайською філією Універсальної біржі «Південь». Згідно цього договору [PERSON] передала продавцям гроші в рахунок повного розрахунку за квартиру [ADDRESS], а останні в свою чергу отримали гроші та передали позивачці квартиру в управління та користування, звільнивши його. Таким чином сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Нотаріальне посвідчення договору неможливе так як один з продавців, а саме [PERSON] помер [INFO] року. Спадкоємцем після нього є відповідачка по справі [PERSON]. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, так як між сторонами відбулося фактичне повне виконання умов цього договору, що згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України дає підстави для визнання угоди дійсною, а також на підставі ст.ст. 316, 328 ЦК України визнання за позивачкою права власності на вищевказану квартиру.

Outcome: approved