Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири, мотивуючи свої позовним вимоги тим, що вона є власником квартири №6 в будинку №34 на вул.Куліша у м.Львові. 03 серпня 2015 року відбулося затоплення стелі її квартири, причиною якого є витік води поверхом вище з квартири №12, власником якої є відповідач. [PERSON] ЛКП «Центральне» причиною залиття є вихід з ладу пральної машини, яка встановлена в квартирі №12. Добровільно відшкодувати завдану шкоди відповідач відмовився. У звязку із цим просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 15\~563 грн. спричинену залиттям квартири; 1\~500 грн. витрат на послуги експерта; 2\~000 витрат на правову допомогу. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав викладених у письмових заперечення, додатково надав пояснення про те, що позивачкою не доведено того, що саме внаслідок його дій відбулося залиття квартири. Крім того, згідно акту ЛКП «Центральне» від 23.10.2015 року причиною залиття квартири позивачки була аварійна ситуація, яка виникла внаслідок прориву водопровідної мережі в перекритті між квартирами №12 на №5 на вул.Куліша, 34 у м.Львові. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири №6 в будинку №34 на вул.Куліша у м.Львові, що підтверджується копією договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 27 лютого 2008 року, який зареєстровано в реєстрі за номером 303 (а.с.7). Відповідач [PERSON] є власником квартири №12 в будинку №34 на вул.Куліша у м.Львові. [PERSON] акту №32 складеного комісією ЛКП «Центральне» 31 серпня 2015 року (а.с.8) було обстежено квартиру №6 на вул.Куліша, 34 у м.Львові і виявлено замоканання стелі і стіни кухні, кімнати та коридору. Причиною залиття являється вихід з ладу пральної машини, яка встановлена в квартирі №12, що знаходиться поверхом вище. Однак, на думку суду даний акт не може однозначно свідчити про причину залиття квартири позивачки, адже складений працівниками ЛКП «Центральне» без обстеження квартири відповідача. Висновком №16/12-15я експертного будівельно-технічного дослідження по заяві [PERSON] від 17 грудня 2015 року (а.с.9-11) встановлено, що вартість відновлювального ремонту необхідного для ліквідування наслідків залиття квартири №6 у будинку №34 на вул.Куліша у м.Львові, становить 15563 грн. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що на її думку з вини відповідача відбулося затоплення квартири №6 будинку №34 на вул.Куліша у м.Львові причиною якого є пральна машинка. Правовою підставою заявлених [PERSON] позовних вимог є норми ст.\~1166\~ЦК України. Так згідно з приписами\~ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи зі змісту вказаної норми матеріального права та положень\~ст. 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, повинен зокрема довести такі складові: протиправну поведінку відповідача; настання шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою; вину завдавача шкоди. Позивачкою надані докази, які підтверджують факт залиття її квартири і заподіяння їй внаслідок вказаного залиття шкоди, проте належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували винність і протиправність дій відповідача та причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, суду не надано. Покликання позивачки на висновок експертного будівельно-технічного дослідження №16/12-15я від 17 грудня 2015 року, який на її думку є доказом вини відповідача у залитті її квартири, встановлює лише вартість відновлювального ремонту, адже саме вказане питання було постановлено на вирішення експерта. Встановлення експертом у дослідницький частині висновку того, що залиття квартири №6 відбулося через міжповерхове перекриття з квартири №12, яка розташована поверхом вище, не може на думку суду свідчити про винні дії відповідача. Крім того, питання про зясування причини залиття квартири позивачки не було постановлено на вирішення експерта. Поряд з тим, суд не бере до уваги, акт ЛКП «Центральне» від 23.10.2015 року (а.с.52) наданий відповідачем як доказ на доведення обставин заперечення позову, оскільки в.о. директора ЛКП «Центральне» [PERSON] у відповіді від 23.01.2017 року №297 повідомлено про те, що вказаний вище акт працівниками підприємства не складався, а відтак є неналежним доказом у справі. У відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Обов'язок доказування відповідно зі\~статтею 10 ЦПК\~покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі\~статтею 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи недоведеність позивачем протиправності дій відповідача та причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, факт заподіяння шкоди не має юридичного значення і не зумовлює обов'язку відповідача відшкодувати шкоду. З огляду на встановлені обставини суд відмовляє у позові за недоведеністю вимог.

Outcome: dismissed