Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 206 125,54 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 18.10.2013 року [PERSON] позичила у неї в борг 44 000,00 грн. та 4 500,00 дол. США і зобов'язалася повернути грошові кошти до 25.10.2013 року. Однак кошти відповідачка не повернула, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом порушених прав. Позивачка зазначає, що станом на 10.10.2016 року заборгованість відповідачки з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних складає 206 125,54 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми, викладені вище обставини та думку позивачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як убачається із матеріалів справи, 18 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивачки грошові кошти у розмірі 44 000,00 грн., 4 500,00 дол. США та зобов'язалася їх повернути до 25.10.2013 року, про що відповідачкою надана розписка від 18.10.2013 року (а.с. 4). Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку, позивачка просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором позики у розмірі 206 125,54 грн., що включає відповідно ст. 625 ч. 2 ЦК України 3% річних від позичених коштів та інфляційні втрати за позикою в гривнях, а саме: основну суму заборгованості у розмірі 160 283,98 грн., інфляційні втрати у розмірі 31 416,00 грн. та 3 % річних у розмірі 14 425,56 грн. Згідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що відповідачка свої зобов'язання за договором позики не виконала, у зв'язку з чим відповідно до умов укладеного правочину з урахуванням, що на день ухвалення рішення - на 29.11.2016 р. офіційний курс валют встановлений Національним Банком України становить за 1 дол. США - 25, 659521 грн., з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути борг за позикою 4 500 дол. США у розмірі 115 467 грн. 84 коп. (4 500 дол. США х 25,659521) та 44 000 грн., що в сумі складає 159 467 грн. 84 коп. Отже, у цій частині вимоги підлягають задоволенню частково у зв'язку зі зниженням курсу долару США по відношенню до гривні на час ухвалення рішення. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням періоду прострочення виконання грошового зобов'язання з 26.10.2013 року станом на 25.10.2016 року (дата заявлених вимог) з відповідачки слід стягнути інфляційні втрати на суму боргу 44 000 грн., виходячи із встановлених індексів інфляції з листопада 2013 року по вересень 2016 року, що в межах вимог становить 31 416 грн. Також за вказаний період 3 % річних становить загальну суму 14 355 грн. 73 коп., що включає: 3 % річних на 4 500 дол. США, що становить 10 392 грн. 11 коп. (405 дол. США х 25,659521 грн.) та 3 % річних на 44 000 грн., що становить 3 963 грн. 62 коп. ((44 000 грн. (сума боргу) х (3:365:100) х 1096 днів прострочення). Отже, вимоги у частині 3 % річних також підлягають задоволенню частково. У спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачкою суду не надано. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, за викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, так як знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки необхідно також стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме в сумі 2 052 грн. 40 коп.

Outcome: partial