Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області № 293/1049/14-ц встановлено факт, що вона, [PERSON] постійно проживала на час відкриття спадщини разом з [PERSON] в селі Сколобів Володарськ-Волинського району Житомирської області, з 2008 року по 04.05.2011 року. Вказує, що наприкінці 2014 року їй стало відомо, що її батько при житті склав заповіт, яким все своє майно заповів на користь відповідачки. Дана обставина обурила її, так як [PERSON] взагалі не приймала участь у догляді батька, навпаки на прохання батька, завжди посилалась на свою зайнятість. Крім того, з батьком у неї були дуже гарні стосунки і він нічого не говорив про заповіт на користь відповідачки. За таких обставин позивачка вважає заповіт підроблений, а підпис зроблений від імені батька йому не належить. Позивачка просить суд визнати недійсним заповіт, посвідчений Сколобівською сільською радою Володарськ-Волинського району Житомирської області, виданий [PERSON], який помер 04.05.2011 року; усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON], який помер 04.05.2011 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та дала пояснення по суті заявленого позову. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона найменша дочка в сімї і батько при житті склав заповіт, яким все майно заповів їй, про існування заповіту знали всі діти. Починаючи з вересня 2008 року батько проживав у позивачки, яка його доглядала до смерті. Крім того, невизнання позову відповідачка обгрунтовує в запереченні. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до слідуючого. Згідно зі ст.1223 ч.2 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 1998 року [PERSON] житель [INFO] склав заповіт, яким на випадок його смерті заповів все своє майно [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Сколобівської сільської ради 22.09.1998 року та зареєстровано в реєстрі за №21. 04.05.2011 року [PERSON] помер. Після смерті спадкодавця [PERSON] у встановлений законом строк спадщину не прийняла і у 2014 році звернулась до Володарсько-Волинського районного суду із позовом до Сколобівської сільської ради про -2- визнання додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду 09.04.2014 року [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] і в послідуючому відповідачка звернулась до нотаріальної контори та прийняла спадщину. В травні 2014 року [PERSON] звернулась до Володарсько-Волинського районного суду з позовом до Сколобівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька [PERSON] Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області 30.05.2014 року визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 12 в с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області. 05.01.2015 року Черняхівським районним судом Житомирської області у цивільній справі за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем заяву задоволено. Встановлено факт, що позивачка постійно проживала на час відкриття спадщини разом з [PERSON], який помер 04.05.2011 року в с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області. Позивачка оскаржила рішення Володарсько-Волинського районного суду від 09.04.2014 року про визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини та рішення Володарсько-Волинського районного суду від 30.05.2014 року про визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 12 в с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 08.04.2015 року скасовано рішення райнного суду від 09.04.2014 року та ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON]. 09.06.2015 року рішенням апеляційного суду Житомирської області скасовано рішення Володарсько-Волинського районного суду від 30.05.2014 року та ухвалено нове, яким в задоволені позову [PERSON] до Сколобівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено. Рішення апеляційного суду Житомирської області від 08.04.2015 року та 09.06.2015 року, які вступили в закону силу усунули від права на спадкування за заповітом [PERSON] на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], який помер 04.05.2011 року . Згідно рішення Черняхівського районного суду від 05.01.2015 року [PERSON] у відповідності до ст.1261, ст. 1268 ч.3 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом до майна, яке залишилось після смерті [PERSON]. Враховуючи, що [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину, а наявний заповіт складений [PERSON] від 22.09.1998 року ніяким чином не порушує права позивачки на оформлення спадщини, як спадкоємця першої черги за законом, тому право позивачки на спадкове майно після смерті батька не порушено. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних обо оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникли із цивільних, земельних, сімейних, трудових відносин. За таких обставин у задоволені позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed