Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], та просить суд стягнути з на її користь з відповідача витрати пов'язані з похованням в розмірі 16202,70 грн., а також стягнути на її користь в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з відповідача матеріальну шкоду завдану смертю потерпілого за минулий період в загальному розмірі 10473,88 грн. та 304,50 грн. щомісячно в інтересах [PERSON] до досягнення ним повноліття і 304,50 грн. щомісячно в інтересах [PERSON] до досягнення ним повноліття та стягнути на користь [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з відповідача моральну шкоду в розмірі 150000 грн. (по 50 тис. грн. на кожного). Свої вимоги мотивувала тим, що в результаті смерті чоловіка та батька синів позивачки, яка сталася у зв'язку з його травмуванням джерелом підвищеної небезпеки, яким керував відповідач, їй та дітям завдано матеріальну та моральну шкоду яка складається з витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника та страшному потрясінні, від якого позивачка не може оправитись до цього часу, та моральних стражданнях, пов'язаних з безповоротною втратою рідної людини - чоловіка та батька. Позивачка та діти зазнають щоденних страждань, відчуваючи постійний біль, нервові переживання, поринають в тугу від нестерпного жалю за дорогою людиною. Страждання, які вони відчувають внаслідок смерті чоловіка та батька, викликають значні зміни в житті, а тому звертається до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої смертю потерпілого внаслідок ДТП. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, надали до суд письмову заяву, відповідно до якої просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що 21 листопада 2012 року близько 23.45год., на 15км.+970м. автодороги «Південний обхід м. Кіровоград», [PERSON] керуючи вантажним автомобілем «МАN-26372» реєстраційний номер [NUMBER] у зчепленні із причепом «Ackerman Fruehauf» реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись зі сторони с. Клинці у напрямку с. Первозванівка Кіровоградського району, здійснив наїзд на [PERSON], в результаті отриманих тілесних ушкоджень останній помер на місці пригоди. Відповідно до постанови слідчого СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження від 13.09.2013 року встановлено, що 13 вересня 2013 року слідчий СВ Кіровоградського РВ УМВС України в Кіровоградській області лейтенант міліції Сергенчук Є.Ю. виніс постанову про закриття кримінального провадження в зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В даній постанові зазначено, що проведені розрахунки показують, що по даному варіанту розвитку водій автомобіля «МАN-26372» реєстраційний номер [NUMBER] навіть при своєчасному вжитті заходів до екстреного гальмування не мав у своєму розпорядженні технічну можливість зупинитися до перешкоди (лежачої на проїзній частині людини) і тим самим не мав можливість уникнути наїзду на людину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 24.11.2012 року Бережинською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] Згідно з свідоцтвом про одруження виданого 26.06.2002 року Бережинською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, що [PERSON] являлась дружиною загиблого [PERSON] [INFO], який помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11.11.2002 року Бережинською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані позивачка по справі та [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 10.01.2008 року Бережинською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані позивачка по справі та [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до довідки № 506 виданої 05.05.2014 року виконкомом Бережинської сільської ради Кіровоградського району кіровоградської області встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] дійсно проживають та зареєстровані в [ADDRESS] і знаходилися на утриманні свого батька [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно з розрахунковою квитанцією серії ЛВАК 017749 від 24.11.2012 року, вартість витрати на ритуальні приналежності склала 1000,00 грн. Відповідно до фіскального чеку № 3434 від 24.11.2012 року, вартість ритуальних послуг склала 2132,60 грн. Відповідно до фіскальних чеків № 3437 та 3438 від 24.11.2012 року, вартість витрати на ікони,покривало,рушники,хустки, вінки і т.д. склала 870,10 грн. Відповідно до рахунку кафе «Ідилія» від 25.11.2012 року встановлено, що вартість організації поминального обіду склала 6 800,00 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 54 від 14.02.2014 року встановлено, що витрати на спорудження надгробного пам'ятника склали 5400,00 грн. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК Україна, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Відповідно до ч. 1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно з ч. 1 ст.1193 ЦК України не відшкодовується лише шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постановою від 13.09.2013 року кримінальна справа, порушена за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрита за відсутністю в діях водія складу злочину, оскільки, згідно висновку експерта відповідач, керуючи зазначеним автомобілем, навіть при своєчасному вжитті заходів до екстреного гальмування не мав у своєму розпорядженні технічну можливість зупинитися до перешкоди (лежачої на проїзній частині людини) і тим самим не мав можливість уникнути наїзду на людину. Викладене свідчить про те, що в даному випадку груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди, що відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру відшкодування шкоди. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, та те що сама по собі відсутність вини водія транспортного засобу у наїзді на пішохода не є підставою для відмови у стягненні з нього завданої внаслідок наїзду матеріальної шкоди, а по матеріалам справи відсутні дані про те, що шкода завдана внаслідок умисних дій потерпілого, та виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивачки має бути стягнуто на відшкодування майнової шкоди 16202,70 грн., та на користь [PERSON] та на користь неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в інтересах яких виступає [PERSON] компенсація на відшкодування моральної шкоди в розмірі 21000 грн.

Outcome: partial