Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що 08.11.2020 року вона отримала інформацію з місця роботи від бухгалтера, що на адресу підприємства, де вона працевлаштована, надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника. Згідно цієї постанови з неї буде стягнуто заборгованість в розмірі 41596 грн. 17 коп. згідно Постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 26.10.2020 року Табінського О.В. про відкриття виконавчого провадження. Постановою від 26.10.2020 року за заявою ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським О.В. було відкрите виконавче провадження ВП № 63146646 за виконавчим написом № 4717 від 24.01.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] в рахунок погашення боргу на користь відповідача заборгованості у розмірі 41596 грн. 17 коп. Зазначає, що нею не укладався будь-який договір з ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами». Будь-яких листів про те, що вона має заборгованість перед відповідачем, вона не отримувала. Вважає, що вказаний виконавчий напис № 4717 від 24.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу є незаконним. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнає частково, просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу. Зазначає, що справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи, наведені в позові ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої палати Верховного Суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Саме такі висновки покладені в основу позову, а тому гонорар адвоката у розмірі 8000,00 грн. не відповідає критерію реальності. Крім того, вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах. Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явились. Про поважні причини неявки суду не повідомили. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4717, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості за кредитним договором № 003-03461-110413 від 11.04.2013 року в розмірі 41596,17 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. № 63146646 від 26.10.2020 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений п.п.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» чи приватного нотаріуса Гуревічова О.М. не отримувала. Позивачка не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з наведеним, заборгованість по кредиту має спірний характер, а виконавчий напис № 4717 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., вчинений 24 січня 2020 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем і адвокатом Порядковим В.Б. був укладений договір про правову допомогу № б/н від 09.11.2020 року. В позовній заяві позивач окрім іншого просить також стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., однак позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу. Отже у стягненні витрат на правничу допомогу позивачу слід відмовити. Задовольняючи позов частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial