Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 03.12.2005 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 1145, між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з січня 2014 року через втрату почуття любові та поваги один до одного. З того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиним сімейним бюджетом не повязані. З січня 2017 року позивачка з дітьми тимчасово проживає у відповідача, так як не має можливості повернутися до рідного міста Луганська, через проведення бойових дій в місті та у звязку зі скрутним матеріальним положенням. Наміру до відновлення шлюбних стосунків сторони не мають та збереження сімї позивачка вважає неможливим. Крім того, відповідач на даний час створив нову сімю та спільно проживає з іншою жінкою. Тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позові наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище Черниш. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03.12.2005 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 1145, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. /а.с. 9/. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. /а.с. 7,8/. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стала втрата подружжям почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2014 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиним сімейним бюджетом не повязані. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Питання про утримання дітей сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що визнання позову відповідачем не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, у зв»язку з чим шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved