Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на ? частину кв. № 82 в буд. № 149/4, по пр. Добровольського в м. Одеса та на ? частину кв. № 8 в буд. № 12, по вул. Ген. Бочарова в м. Одеса. В обґрунтування вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вона та її чоловік придбали зазначене вище майно. Враховуючи, що нерухоме майно набуто під час шлюбу, вважає, що воно є спільною сумісною власністю подружжя, та на даний час вона бажає визнати право власності на зазначене майно з урахуванням того, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними. Представник позивачки надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час його проведення повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання повістки та відмови від підпису, що в силу ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням (а.с.50). Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.02.1989 року по 28.10.1994 року та з 14.06.1997 року по 08.10.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 3050 від 30.07.1997року відповідачем біло набуто кв. № 82 в буд. № 149/4, по пр. Добровольського в м. Одеса. Рішенням суду від 24.12.2015 року вказаний договір було визнано дійсним. Також відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 97.12-105 від 28.12.1997 року [PERSON] та [PERSON] біло набуто кв. № 8 в буд. № 12, по вул. Ген. Бочарова в м. Одеса та відповідно до рішення суду від 30.08.2016 року даний договір визнано дійсним. Згідно зі ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України в редакції від 20.06.1969р., який діяв на момент укладання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один із них був зайнятим веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON], обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 22 КпШС України в редакції від 20.06.1969р., ст.ст. 368, 372, 392 ЦК України,

Outcome: approved