Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей по 1200 гривень на кожну дитину, до досягнення ними повнолітнього віку. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем проживають у шлюбі, зареєстрованому 10.05.2005 року за актовим записом №7 у виконкомі Нанківської сільської ради Хустського району. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON],[INFO]. На даний час життя у них з відповідачем не складається, вони проживають окремо і фактично їхня сімя розпалася. Вона знаходиться у важкому матеріальному становищі, їй самій важко доглядати та забезпечувати двох неповнолітніх дітей. Відповідач самоусунувся від виконання свої батьківських обовязків, не дбає про матеріальне забезпечення та виховання їхніх дітей, хоча їздить на заробітки за кордон де заробляє достатньо коштів щоб мінімально надавати їй матеріальну допомогу для забезпечення їхніх дітей. На підставі наданих до позовної заяви доказів просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила їх задовольнити. Доводи наведені в заперечені представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн. просить не брати до уваги, оскільки питання розірвання шлюбу та розподілу їхнього майна не вирішувалося і в даному випадку ці обставини не є предметом судового розгляду. Надані письмові докази про придбання дітям велосипедів та необхідного шкільного приладдя на початку навчального року не звільняє останнього від батьківських обовязків по утриманню дітей. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, а саме розмір аліментів на кожну дитину по 950 гривень, виходячи із 50% розміру прожиткового мінімуму доходів на дітей відповідного віку, встановленого Законом. Заперечуючи позовні вимоги відповідач та його представник просили суд взяти до уваги ті обставини, що [PERSON] на даний час не має постійного місця праці, питання про розірвання шлюбу між ними не вирішувалося, однак не дивлячись на це відповідач бере участь у забезпеченні дітей, купляючи їм продукти харчування та особисті речі, а також брав участь у забезпеченні дітей на початку навчального року необхідним шкільним приладдям. Фактично відповідач залишив за місцем їхнього спільного проживання значну частину майна і у разі таких вимог до нього з боку позивачки ставитиме питання про розподіл майна подружжя. З врахуванням наведеного відповідач та його представник просили суд частково задовольнити позовні вимоги позивачки. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у зареєстрованому шлюбі від 10.05.2005 року, згідно актового запису №7 зробленого у виконкомі Нанківської сільської ради Хустського району. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON],[INFO]. Дані обставини визнанні сторонами в судовому засіданні та підтверджуються свідоцтвами про одруження та народження дітей, виданих органами РАЦСу, якими встановлено що у сторін під час перебування у шлюбі дійсно народилося двоє дітей донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON],[INFO] Згідно довідки виданої Нанківською сільською радою Хустського району №916 від 08.09.2017 року, позивачка має склад сімї з посиланням на наявність чоловіка відповідача [PERSON] та двох неповнолітніх дітей яких утримує та доглядає за місцем свого проживання. В судовому засіданні під час розгляду справи з пояснень сторін встановлено, що відповідач фактично в місці реєстрації не проживає декілька місяців, через їхні непорозуміння у шлюбних взаємовідносинах з позивачкою. Питання між сторонами про розірвання шлюбу на час розгляду даної справи не вирішувалося. При розгляді даної справи з пояснень сторін встановлено, що відповідач не має постійного місця роботи, інколи виїжджає на сезонні роботи де отримує мінливий дохід. З пояснень відповідача, його представника в судовому засіданні та поданих письмових запереченнях, вбачається що останній погоджується на виплату мінімальної суми аліментів на кожну дитину по 950 гривень, виходячи із 50% розміру прожиткового мінімуму доходів на дітей відповідного віку, встановленого Законом. Даючи оцінку твердженням відповідача та його представника про відсутність у [PERSON] постійного місця праці та стабільних доходів і неможливість сплачувати аліменти позивачці у розмірі який вона зазначає у позовній заяві, суд вважає що питання визначення розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в СК України, а саме в статті 180 СК цього Кодексу передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімуму в Україні для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня до 30 квітня 2017 р. визначений у розмірі - 1689 грн., з 01 травня до 30 листопада 2017 р. - у розмірі 1777 грн., з 01 грудня 2017 р. - у розмірі - 1860 грн. Суд оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітніх дітей, які знаходиться на утриманні та вихованні біля позивачки, та потреб для їх нормального утримання, забезпечення і виховання, прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги, так як відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобовязаний забезпечити утримання своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що дає суду підставу для вирішення питання про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Суд виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, про відсутність у відповідача постійного місця праці та стабільного заробітку, та отримання мінливих доходів від сезонних заробітків, розмір яких встановити не можливо, вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, задовольнивши вимоги позивачки в повному обємі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved