Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивачка та відповідач мають спільного сина - [PERSON], [INFO], проте відповідач на протязі шести років не надає матеріальної підтримки своєму синові, незважаючи на наявність такої необхідності. Позивачка вказує, що фактично з народження сина вона самостійно забезпечує його всім необхідним. Син постійно хворіє та потребує додаткових витрат на лікування, обстеження, оздоровлення та інше. У період з 13.01.2014 року по 06.11.2017 року дитина проходила загальне офтальмологічне обстеження вартість якого склала 1740,00 грн. З 23.12.2017 року по 18.04.2018 року проводились медичні обстеження на загальну суму 4677,00 грн. Проведення аналізів у медичній лабораторії «Сінево» коштувало 4815,00 грн. Проведення аналізів у медичній лабораторії «МЛ «Діла» коштувало 6920,00 грн. Позивачка вказує, що окрім витрат на надання необхідної медичної допомоги, позивачкою забезпечується соціальний розвиток сина, зокрема щодо підготовки останнього до загальноосвітньої школи, і такі витрати у період з 01.09.2017 року по 31.05.2018 року склали 15300,00 грн. На вказані потреби відповідач не надав жодної матеріальної допомоги і враховуючи, що витрати на дитину зростають, позивачка вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів, з метою отримання відповідної матеріальної допомоги. Позивачка стверджує, що витрати на дитину щомісячно складають близько 5000,00 грн., при цьому, відповідач офіційно працевлаштований (водій-ескспедитор у ТОВ «Агротеп») та не має на утриманні інших осіб. Враховуючи викладене, відсутність даних про розмір доходу відповідача, а також вік дитини, її потреби, та те що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позивачка вважає за можливе просити суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 04.09.2018 року і до досягнення сином повноліття. Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач отримав 01.10.2018 року і станом на 18.10.2018 року відзиву на позовну заяву чи будь-яких доказів до суду не подав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивачка отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі 25.09.2018 року і станом на 18.10.2018 року будь-яких заяв по суті справи, з процесуальних питань чи додаткових доказів суду не надала. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У своїй позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач офіційно працевлаштований та має дохід працюючи на посаді водія-експедитора у ТОВ «Агротеп», однак жодних доказів для підтвердження цієї обставини стороною позивача суду не надано. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання його малолітньої дитини, суд виходить з того, що дійсний розмір витрат позивача на дитину щомісячно, належними доказами не підтверджено, матеріального стану дитини не визначено, тобто який дохід одержує сама позивачка на утриманні у якої знаходиться дитина, не визначено. При цьому, суд враховує стан здоров'я дитини, який об'єктивно є незадовільним, що підтверджується належними доказами (а.с. 10-60), а також відсутність у платника аліментів інших осіб, що знаходяться на його утриманні, оскільки на таке твердження позивачки, відповідач будь-яких заперечень щодо цього стану суду не надав. Як слідує зі змісту свідоцтва про шлюб, відповідач перебуває у працездатному віці, отже має змогу працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Будь-які данні про незадовільний стан здоров'я самого відповідача в матеріалах справи відсутні. Будь-які інші обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів судом не встановлено. При цьому, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і враховуючи рівність обов'язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, розмір аліментів слід в даному випадку визначити у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Адже такий розмір забезпечить лише мінімум для в цілому існування дитини, а його подвійний розмір, що має бути забезпечений у рівній половині матір'ю дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. Отже, з врахуванням всіх встановлених обставин справи, заявлений позивачкою розмір аліментів у розмірі 2500,00 грн. має бути зменшений до 1944,00 грн. Позивачка просить встановити датою початку стягнення аліментів 04.09.2018 року. Такі вимоги позивачки є законними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом саме 04.09.2018 року подавши його шляхом надіслання до суду поштовим зв'язком. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, суд роз'яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial