Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 01 лютого 2013 року, вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області актовий запис № 3, проживала з ним до грудня 2017 року. Від шлюбу, позивачка має малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Починаючи з грудня 2017 року відносини з відповідачем стали псуватися в сімї почалися постійні негаразди, сторони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. Чоловік перестав поважати позивачку як особистість, не рахувався з її бажаннями і не поважає її працю в інтересах сімї. Всі важливі рішення, які стосуються життя сімї, приймає самостійно, не рахуючись з думкою позивачки, без її згоди. На початку січня 2018 року позивачка повідомила відповідача, що вирішила подати на розлучення, проте він умовив її зберегти сімю в їхніх інтересах й жити разом, заради їхнього сина, також спробувати повернути колишні добрі відносини. З цього моменту їхні стосунки трохи налагодилися, відповідач став краще ставитися до позивачки і вона вирішила зберегти сімю. Хоча згодом всі його слова виявились не щирими, і він знову став постійно докоряти позивачці й казати, що він нічого не збирається давати і щоб вона сама заробляла, а не розраховувала на його допомогу. Позивачка вважає, що подальше збереження сімї порушуватиме її інтереси, оскільки, вона планує створити нову сімю. Спільне господарство сторони не ведуть. У позивачки з відповідачем абсолютно різні погляди на життя. Подальше спільне життя й збереження сімї вважає не можливим, оскільки з відповідачем вони не проживають як одна сімя. Для позивачки, як для жінки відновлення хоча б дружелюбних відносин з відповідачем стало неможливим. Жодних спільних інтересів в неї з відповідачем немає, так само, як і наміру продовжувати шлюб чи зберегти сімю, тому вона вважає, що подальше сімейне життя неможливе і такий шлюб суперечить як її інтересам, так і моральним засадам суспільства. Просила суд розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем, а також визначити місце проживання малолітнього сина разом з матірю. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Крім того в поданій суду заяві строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, через телефонограму повідомив суд, що зявитися в судове засідання не має можливості, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згодний. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі, на примирення не згодний на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. \~ Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено, 01.02.2013 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюбу у Торговицькій сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області, за актовим записом №3 /а.с.20/. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] (світлокопія свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 140094); /а.с.9/. З довідки виданої Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області № 224 від 05.02.2018 року вбачається, що позивачка та її малолітній син проживають окремо від відповідача в будинку матері позивачки /а.с.10/ Статтею 111 СК України на суд покладено обовязок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права та права малолітньої дитини, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved