Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що з січня 1990 року вона проживала у житловому будинку разом з [PERSON] за вищевказаною адресою, що належав померлій на праві власності. [INFO] [PERSON] померла. На даний час зазначений будинок не має власника, спадкоємці померлої не зверталися до неї з вимогою щодо повернення майна. Вона на теперішній час продовжує проживати у ньому, дбає про його стан, робить поточні ремонти, користується та обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні послуги, тобто добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим будинком більше десяти років. У зв'язку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Представник позивачки у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, подав письмові пояснення до позову і просив його задовольнити в повному обсязі. Представник Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явився, але подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть № 60 від 14.09.1990 року, складеним виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, згідно листа Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 3658/02.1-34 від 22.12.2016 року (а.с. 9). Після її смерті залишився житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області від 07.02.1994 року з якої вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі виконкому за №7/522 за [PERSON], постійно прописаною і проживаючою в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області і померлою [INFO] числиться житловий будинок під [ADDRESS] (а.с. 33). Житловий будинок, який розташований за вищевказаною адресою, належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.02.1994 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Фещенко А.І., зареєстровано у реєстрі за № 1-470 (а.с. 32). Вказане свідоцтво не зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 18.07.2017 року № 92202250 (а.с. 61). Відповідно до акту про встановлення факту проживання від 15.12.2016 року, складеного депутатом Троїцької сільської ради по [ADDRESS] проведено обстеження домогосподарства було виявлено, що [PERSON] разом зі своєю сім'єю вступила в управління та володіння житловим будинком та земельною ділянкою після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Зберігає житловий будинок у доброму стані, обробляє земельну ділянку, сплачує податки (а.с. 10). Згідно рішення Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області № 20-VII від 24.12.2015 року «Про перейменування вулиць в [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] (а.с. 11). З погосподарської книги [PERSON] вбачається, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом по [ADDRESS] і членом сім'ї померлої записано [PERSON], [INFO] і вона в даному будинку проживає з 15.01.1990 року (а.с. 12-13), а станом на теперішній час після смерті [PERSON], членом домогосподарства є [PERSON] (а.с. 14). Факт правомірного заволодіння та безперервного відкритого володіння позивачкою житловим будинком з 1990 року підтверджується довідкою виконкому Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області № 2202 від 15.12.2016 року, згідно якої [PERSON] по день смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживала без реєстрації [PERSON], [INFO] (а.с. 16), актом про встановлення факту проживання від 15.12.2016 року (а.с. 10). За час проживання проводила поточний ремонт будинку та обробляла земельну ділянку, підтримує будинок у належному стані. Крім того, з виписки з рішення Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області № 105-VI від 17.03.2011 року вбачається, що позивачці передано безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана у постійне користування, для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком в [ADDRESS], суд вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved