Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , за участі третіх осіб: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Одеської міської ради та просить: - визнати безпідставним та незаконним набуття права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] ; - скасувати право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] ; - скасувати запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - усунути перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , право на користування яким належить [PERSON] , шляхом виселення [PERSON] та інших осіб, які його займають із допоміжного приміщення; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] усі понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.01.2011 року між [PERSON] та КП ЖКС «Порто-Франківський» був укладений договір на користування іншими допоміжними приміщеннями [ADDRESS] . Вказує, що вказаними приміщеннями сім`я позивачки користується більше 50 років. [PERSON] самовільно, без законних підстав зайняла дане приміщення. В усній бесіді відповідачка повідомила, що вона бажає забрати сарай і зробити з нього манікюрний салон, адже частина її квартири межую з сараєм, вказала, що їй байдуже, що він знаходиться у користуванні позивачки. Відповідачка самочинно відкрила двері, змінила замок та вивезла речі позивачки в невідомому напрямку. Краснюк подарували 430/1000 частин квартири [ADDRESS] , що складають 50,5 кв.м., проте вона зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS] , площею 68,0 кв.м. Позивачка зазначає, що частка квартири відповідача змінилася доданим приміщенням, яке за своїми характеристиками є сараєм, яким користується позивач. Спірний об`єкт належить територіальній громаді м. Одеси і в приватну власність з комунальної не передавався. Також вказує, що співвласники будинку не надавали згоди на відчуження майна. Ухвалою суду від 09.01.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 31.01.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.03.2020 року. До суду 24.02.2020 року надійшов відзив [PERSON] , відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що з наданого позивачем договору користування саме приміщенням Б не вбачається, адже адреса визначена як « [ADDRESS] ». Площа наданого у користування приміщення становить 19,6 м.кв., в той час як лоща сараю 13,96 м.кв., а розмір приміщення відповідача становить 17,6 м.кв. Сам договір укладений між КП ЖКС «Порто-Франківський» та позивачкою сумнівний, адже вказано, що укладений в особі директора [PERSON] , проте підписаний директором [PERSON] . Користування її родиною приміщенням більше 50 років не підтверджується жодним доказом. [PERSON] вказує, що набула права власності на квартиру законно та не може бути позбавлена права власності. У підготовчому засіданні 10.03.2020 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначене на 07.04.2020 року. У підготовче засідання 07.04.2020 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 06.05.2020 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у підготовче засідання 06.07.2020 року та поданням представником Департаменту комунальної власності ОМР заяви про відкладення, розгляд справи відкладено на 06.07.2020 року. До суду 04.06.2020 року надійшли письмові пояснення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, відповідно до яких вказано, що територіальна громада міста Одеси є власником спірного приміщення з 1991 року, адже територіальна громада міста Одеси набула право власності на увесь нежитловий фонд, включено з приміщеннями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за винятком об`єктів які станом на 25.11.1991 року перебували у приватній власності. Одеською міською радою рішень щодо відчуження спірного приміщення не приймалося, приміщення вибуло з власності поза волею територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради. [PERSON] 26.06.2020 року подала відповідь на пояснення третьої особи, згідно якої вказала, що відповідачка набула право власності на квартиру правомірно, а твердження щодо неправомірності заволодіння майном є безпідставним. Ухвалою суду від 06.07.2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявнику, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 04.08.2020 року. У судовому засіданні 04.08.2020 року залучено до участі у справі КП ЖКС «Порто-Франківський» в якості третьої особи, з метою сповіщення третьої особи розгляд справи відкладено на 02.09.2020 року. У судовому засіданні 02.09.2020 року було допитано свідка [PERSON] , задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 02.11.2020 року. Ухвалою суду від 04.09.2020 року заяву представника [PERSON] [PERSON] про витребування доказів було повернуто заявнику. У судовому засіданні 02.11.2020 року було допитано свідка [PERSON] та [PERSON] , оголошено перерву до 25.11.2020 року. У судовому засіданні 25.11.2020 року задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 27.01.2021 року. У судовому засіданні 27.01.2021 року було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. Представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради Кузнецова Т.А. вказала, що спірне приміщення належить до комунальної власності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.07.1994 року Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів посвідчило, що 274/1000 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житло (а.с.12). 274/1000 частини квартири [ADDRESS] передано в спадок [PERSON] , що вбачається щ свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г. (а.с.14). [PERSON] прийняла в дар 430/1000 часин квартири [ADDRESS] від [PERSON] , про що свідчить договір дарування від 17.08.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г. (а.с.35-36). 18.09.2006 року за [PERSON] зареєстроване право власності на вищевказану квартиру (а.с.38). ФОП [PERSON] 12.12.2016року надав висновок щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,0 кв.м. та житловою площею 22,3 кв.м. (а.с.42). 10.06.2017 року [PERSON] написала заяву начальнику відділу поліції, про те, що її речі з сараю були вкрадені та вивезені [PERSON] , двері черговий раз зламані (а.с.32). Комунальна установа «Муніципальна служба Комунальної власності Одеської міської ради» листом №01-17/13-Ц-КУ від 06.12.2017 року повідомила [PERSON] про те, що сарай під квартирою [ADDRESS] як і весь нежитловий фонд набутий територіальною громадою міста Одеси (а.с.50-51). 01.01.2011 року між КП ЖКС «Порто-Франківський» та [PERSON] було укладено договір №6/275 на користування іншими допоміжними приміщеннями, відповідно до якого остання користується приміщенням, площею 19,6 кв.м. за плату, згідно тарифу: 2,43 за 1 кв.м. (а.с.8). Договір укладено на невизначений строк та пунктом 7 Договору визначено, що договір вважається пролонгованим на наступний рік, якщо одна зі сторін за місяць письмово не повідоме іншу сторону про розірвання або зміну договору. До матеріалів справи додано квитанції про сплату коштів [PERSON] на рахунок КП ЖКС «Порто-Франківський» з призначенням платежу «за гараж, сарай», «за оренду» (а.с.16-26). Згідно довідки начальника виробничої дільниці №2 КП ЖКС «Порто-Франківський» згідно даних бухгалтерії та відділу оренди відсутні договори між КП ЖКС «Порто-Франківський» та [PERSON] щодо передання у користування останній сараю або іншого нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.99). Твердження позивача про те, що спірне приміщення виділено в користування її діду не приймаються судом до уваги, адже докази (а.с.29-31) додані до позову не підтверджують таких тверджень, матеріали справи не підтверджують навіть те, що [PERSON] є дідусем позивача. З показань свідка [PERSON] встановлено, що нежитловим приміщенням сараєм користувалася [PERSON] та її мати, наразі приміщення використовує [PERSON] сусідка знизу. Вказала, що [PERSON] з чоловіком винесла речі [PERSON] та занесла в спірне приміщення свої речі. З показань свідка [PERSON] вбачається, що сарай знаходиться під квартирою свідка, поруч з сараєм знаходиться квартира [PERSON] . Сараєм користувалася мати позивачки та пізніше позивачка, а тепер відповідач змінила двері та користується цим приміщенням. Свідок зняла на відео як чоловік відповідачки грузив та вивозив речі позивачки зі спірного приміщення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що цей сарай все життя належав сім`ї [PERSON] . Родичі відповідачки не користувалися спірним сараєм. Сарай розташований біля квартири відповідачки на першому поверсі. Свідку особисто дозволяла користуватися сараєм Іра, всі сусіди користувалися сараєм. Позивачка мешкає і в Ізмаїлі і на Єврейській. [PERSON] у судовому засіданні 27.01.2021 року як свідок пояснила, що вона все життя до 2013-2014 року проживала за адресою: [ADDRESS] та знає, що приміщенням користувалася [PERSON] та її сім`я, адже воно прилягає до її квартири. [PERSON] проживала в Ізмаїлі, адже в неї була дуже буйна сусідка, з якою вживатися було неможливо. Також свідок вказала, що часто приїжджає в гості до [PERSON] , адже вона її кума. Квартира відповідачки відділилася від комуни в окрему квартиру під номером 9а дуже давно, ще в 70-х роках. В свою чергу з пояснень свідка [PERSON] встановлено, що спірним приміщенням користувалася бабуся [PERSON] тітка [PERSON] . Підсумовуючи показання свідків, варто відзначити, що свідки зі сторони позивачки вказують, що спірним сараєм користувалася сім`я [PERSON] , в той час як свідки зі сторони відповідача відзначають зворотне: спірним приміщенням користувалася сім`я [PERSON] . Тому, суд не приймає до уваги показання свідків, оскільки вони суперечать один одному та не співвідносяться з іншими матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Статтею 793 ЦК України закріплено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років. Як вказувалося вище, договір №6/275 від 01.01.2011 року вказує про користування приміщенням площею 19,6 кв.м., під прізвищем [PERSON] є адреса « [ADDRESS] », втім в спеціальній графі «адреса приміщення найменування (сарай, гараж)» міститься пуста колонка. Тож, з приводу якого саме приміщення укладався договір встановити не можливо. Більше того, суд ставить під сумнів такий договір, адже начальник дільниці №2 КП ЖКС «Порто-Франківський» повідомив про відсутність будь-яких договорів з [PERSON] . Таким чином, [PERSON] не доведено наявність у неї права користування чи будь-якого іншого права щодо спірного приміщення. Право користування нерухомим майном не передається у спадок, тому відзначення про перебування сараю у користуванні сім`ї позивача понад 70 років не мають жодного значення до конкретних прав [PERSON] на спірне приміщення. Належність спірного майна територіальній громаді міста Одеси не стосується порушення прав позивача відповідачем. Департамент комунальної власності Одеської міської ради позову до [PERSON] не пред`явив. Статтею 396 ЦК України закріплено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. В свою чергу, статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Втім, позивачем не доведено існування у неї речового права на спірне майно. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що право власності відповідача на квартиру порушує права позивача, право користування позивача сараєм не підтверджено, тому не [PERSON] не може вимагати усунення порушення такого права. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. На підставі вищевикладеного, суд дійшов переконливого права про необґрунтованість та не доведеність позовних вимог, тому позов [PERSON] підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed