Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначає, що на підставі укладеного договору довічного утримання (догляду) від 15.11.2017 вона передала у власність [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за тією ж адресою, взамін чого [PERSON] зобов`язана забезпечувати її утриманням довічно та доглядом відповідно до умов даного договору. Договором передбачено, що довічне утримання та догляд (опікування), які [PERSON] зобов`язана надавати позивачці, включає щомісячне матеріальне забезпечення у розмірі 1000 грн. та щомісячне забезпечення її продуктами харчування на суму 500 грн. Щомісячне матеріальне забезпечення підлягає індексації у порядку, визначеному законом. З квітня 2018 року до вересня 2019 року [PERSON] сплачувала позивачці щомісячне грошове утримання у меншому розмірі, ніж визначено договором, без індексації, що стало причиною втрати довірчих відносин та унеможливило подальше існування договору довічного утримання. Просить розірвати договір довічного утримання від 15.11.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0643 га, кадастровий номер 654710100:01:021:0008, за тією ж адресою. Позивачка, представник позивача адвокат Охлопков І. О. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, надавши також письмове пояснення щодо наявної простроченої заборгованості за договором довічного утримання, де виклали відповідний розрахунок. Відповідач, її представник адвокат Камчатний А. В., в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що приблизно два роки тому [PERSON] розказувала їй, як ледве вмовила сусідів доглядати за нею, їй будуть сплачувати 1500 грн. щомісячно довічно, чим була дуже задоволена. Відповідач добре доглядала, запрошувала їсти. Також відремонтували будинок, в тому числі газ, обновили воду, поклеїли шпалери. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зі слів знає, що приблизно два роки тому сторони домовились, що [PERSON] щомісяця сплачує певну суму грошей [PERSON] а також продукти харчування, а у результаті отримають будинок. Вона бачила, як відповідач збирала сумки з продуктами, консервацією. Зокрема, у вересні 2019 року, коли прийшла в гості до матері відповідачки, якраз збирали продукти для [PERSON] . Також бачила, як позивач на ринку брала продукти у матері відповідачки, як будучи приватним підприємцем, здійснює торгівлю продуктами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 2-3 роки тому до нього зверталися [PERSON] про допомогу зробити ремонт у будинку, та повідомили, що уклали договір довічного утримання. Пізніше чоловік відповідачки звертався до нього за допомогою, бо [PERSON] не могла відчинити двері до квартири, де проживає, і він допоміг, а саме вставив новий замок, який купив [PERSON] [PERSON] за роботу йому не платила. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст.12 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення. Такий спосіб захисту цивільних прав може бути пов`язаний з необхідністю припинити існуючі договірні правовідносини у зв`язку з порушенням їх однією із сторін. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Судом встановлено, що 15.11.2017 [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) уклали договір довічного утримання (догляду), за умовами якого: відчужувач передає у власність, а набувач приймає у власність належний відчужувачу житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку для обслуговування жилого будинку площею 0,0643 га кадастровий номер 6524710100:01:021:0008, за тією ж адресою, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням довічно та доглядом відповідно до умов даного договору. Довічне утримання відчужувачу включає: щомісячне матеріальне забезпечення відчужувача, вартість якого оцінена сторонами у 1000 грн. на місяць, яке підлягає індексації, а також щомісячне забезпечення відчужувача продуктами харчування, яке оцінено сторонами в 500 грн. на місяць, які мають бути зараховані до 05 числа місяця, в якому буде надаватись утримання на картковий рахунок відчужувача або видаватися відчужувачу на руки під розписку про одержання. В судовому засіданні позивач не заперечувала, що спочатку між сторонами була домовленість про виплату індексації в кінці року. У подальшому, їй стало відомо, що відповідач не доплачує індексацію, але претензії спочатку відповідачці не пред`являла. Кілька місяців по тому, позивач запропонувала відповідачці купити вказаний будинок. Пояснила, що відповідач лише сплачує кошти, але не цікавиться її життям, а вона хворіє, сама ходить в поліклініку, аптеку; сама наймає робітників, якщо необхідно здійснити якісь роботи, і сама їх оплачує. Також звернула увагу, що відповідачка розібрала два сараї беї узгодження з нею. Заявила, що не хоче грошей від відповідачки, хоче повернути будинок. Під час судового розгляду справи, починаючи з січня 2020 року, у зв`язку з заявленою позивачкою вимогою про щомісячну сплату індексації, [PERSON] здійснювала щомісячне нарахування та сплату індексації, що не заперечувалося позивачкою, яка прийняла таку сплату. При цьому, як пояснив представник позивача адвокат Охлопков І. О. індексація нараховується не правильно, тому сплачується у меншому розмірі, ніж за здійсненим ним розрахунком. Порядок нарахування і сплати індексації договором довічного утримання не врегульовано. Домовленість між сторонами щодо порядку сплати індексації була досягнута усно, як щодо сплати усієї суми індексації в кінці року, так і у подальшому, щодо щомісячної сплати. Крім того, встановлено, що спочатку індексація нараховувалась відповідачкою лише на щомісячне матеріальне забезпечення, у подальшому на підставі озвученої позивачкою вимоги також і на розмір щомісячного забезпечення продуктами харчування. Тобто, сплата відповідачкою щорічної індексації на підставі усної домовленості щодо порядку такої сплати та усно заявлених вимог позивачки не може вважатися істотним порушенням умов договору довічного утримання. Пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Таким чином, встановлено, що [PERSON] належним чином виконує зобов`язання за договором довічного утримання щодо сплати щомісячного матеріального забезпечення та щомісячного забезпечення продуктами харчування, спір виник щодо обов`язку виплати індексації, закріпленого та статтею 751 ЦК України. При цьому, необхідно звернути увагу на правову природу індексації, як механізму підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг у разі перевищення визначеного законом індексу споживчих цін. Величина індексації не є сталою, вона змінна, та за певних умов може бути відсутньої у визначений період. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що сплата набувачем індексації у розмірі, відмінному від розміру, визначеному представником позивача, не є істотним порушенням договору довічного утримання, а тому не є підставою для розірвання договору довічного утримання.

Outcome: dismissed