Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Пікаловою В.В. та зареєстрованого за № 1437 позивачка є власником квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані позивачка та [PERSON] (відповідачка по справі). Відповідачка не проживає за зареєстрованою адресою понад один рік, проте зареєстроване місце проживання відповідачки за вищевказаною адресою змушує позивачку сплачувати надмірні кошти за сплату комунальних послуг, які нараховуються на відповідачку. З цих підстав, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якими позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] . Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації б/н від 12.12.2019 року складеному сусідами по будинку відповідачка починаючи з вересня 2018 року не проживає за вищевказаною адресою. Відповідачка в квартирі не проживає тривалий час, речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово - комунальних послуг не приймає. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідачка в спірній квартирі не проживає понад один рік суд вважає, що [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved