Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2008 року фактично там не проживає та з'являється. В зв'язку з вказаними обставинами просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації за місцем проживання. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що внаслідок реєстрації відповідача у квартирі належній позивачці на праві власності вона несе необґрунтовані витрати зі сплати комунальних платежів, сам відповідач жодної участі в утриманні квартири не приймає. Вважає, що на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням вказаної квартири і знятий з реєстраційного обліку. Позивачка [PERSON] також позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Будучи допитаною в якості свідка показала, що її чоловік [PERSON] успадкував [ADDRESS]. В подальшому він подарував вказану квартиру їй. Відповідач [PERSON] проживав у вказаній квартирі до 2008 року, після чого, знову одружившись, вивіз з квартири свої речі та переїхав жити до своєї нинішньої дружини де проживає до теперішнього часу. Виселився добровільно, речей в квартирі не залишив, вселитися не намагався, жодних перешкод у цьому йому не чинили. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що [PERSON] та [PERSON] обманним шляхом заволоділи належною йому частиною квартири після смерті [PERSON] Він дійсно до теперішнього часу прописаний в [ADDRESS]. Однак після смерті [PERSON] в 2007 році з вказаної квартири виїхав, оскільки позивачка не дозволяла проживати в ній разом з новою дружиною. У вказаній квартирі залишилися його речі. Протягом 2007-2014 років вселитися в квартиру не намагався, перешкод у цьому йому не чинили. Згоден виписатися з вказаної квартири якщо йому буде виплачена вартість 1/2 її частини. Вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, позивачки допитаної як свідка, відповідача, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 25.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Скадовського нотаріального округу Херсонської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 880. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 29639018 від 18.11.2014 року за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS]. З домової книги про прописку громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO]. Аналогічне вбачається і з довідки Скадовського РС УДМСУ в Херсонській області. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] не є членом сім'ї теперішнього власника квартири, зареєстрований у житловому приміщенні спірної квартири і не проживає у вказаному приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин, вселитися не намагався, перешкод у цьому йому не чинили. При цьому суд також враховує, що відповідач фактично виїхав на інше постійне місце проживання. Доводи відповідача про те, що в житловому приміщенні вищевказаної квартири залишилися його речі та, що він фактично виїхав з неї примусово судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені жодними належними чи допустимими доказами в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Доводи [PERSON] про те, що він має право на частку у праві власності на спірну квартиру спростовуються його заявою про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця [PERSON] Вказана заява відповідачем не оспорена та не визнана недійсною. Позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстрації у житловому приміщенні вказаної квартири задоволенню не підлягають, оскільки сам факт визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири є правовою підставою для зняття органами ДМС України [PERSON] з реєстраційного обліку. На підставі викладеного, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial