Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила: надати [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасові та неодноразові виїзди за межі України у її супроводі, без згоди батька - [PERSON] до досягнення шістнадцяти років. Надати їй дозвіл на отримання проїзного документу для тимчасового виїзду за межі України її сина - [PERSON], [INFO], без дозволу батька [PERSON] В обґрунтування позову посилався на те, що з жовтня 2009 року вона проживала у цивільному шлюбі з [PERSON]. [INFO] вона народила сина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 27 січня 2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні. На початку лютого 2011 року її цивільний чоловік [PERSON] покинув її та їх сина і поїхав у невідомому напрямку. До теперішнього часу місце його перебування їй не відоме. За весь час після народження сина, тобто з лютого 2011 року, єдиним джерелом для утримання сина були кошти, які нараховувались у зв'язку з народженням дитини, а в подальшому, коли вона вийшла на роботу, - її заробітна плата. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться успіхами, станом здоров»я та не проявляє зацікавленості у його подальшій долі. Син не отримує від батька жодного подарунку на свята, всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Син перебуває на її повному утриманні. Вона має можливість забезпечити для сина належний рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального розвитку, однак у зв'язку з тим, що їй не відоме місцезнаходження відповідача, вона не може отримати його дозвіл на виїзд сина за межі України разом з нею або разом з її батьками на відпочинок та оздоровлення до Туреччини, Єгипту, Кіпру, а також відвідати родичів, які мешкають у Росії. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з заявлених у позові підстав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні вважала позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Пояснила, що забезпечення виїзду за межі України неповнолітнього [PERSON] відповідає його інтересам та буде сприяти його фізичному та духовному розвитку, а також оздоровленню за кордоном. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення, вважала, що рішення про надання дозволу на виїзд закордон неповнолітнього відповідає його інтересам. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не пояснив, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через оголошення у друкованих засобах масової інформації. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, її представника, представників третіх осіб, свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього закону право на виїзд за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянин, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою КМ України від 31.03.1995 р. № 231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти, у разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт (п. 17); оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально, за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду (п. 18). За змістом ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, у разі відсутності згоди одного з батьків за умови перебування їх у шлюбі питання про виїзд неповнолітнього за кордон самостійно вирішується судом за позовом іншого з батьків і при задоволенні такого позову судом ухвалюється рішення про дозвіл на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27.01.2011 року серії [NUMBER]. Згідно довідки № 63, що видана Дошкільним начальним закладом-центром розвитку дитини № 20 «Пірамідка» Херсонської міської ради, вихованням та розвитком [PERSON], [INFO], повністю займається його мати. Батько дитини ніколи не зявлявся у дитячому садочку та не цікавився життям сина. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знаю позивачку більше 11 років. [PERSON] знайомила її з відповідачем по справі, якого представляла як свого чоловіка. У 2011 році вона бачила відповідача в останнє. Їй відомо, що [PERSON] не забрав позивачку з пологового будинку, коли вона народила їх спільного сина. Зараз місцезнаходження відповідача [PERSON] не відомо у зв'язку з чим вона не може отримати від нього дозвіл на виїзд дитини за кордон, хоч має бажання вивезти дитину на оздоровлення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачкою на протязі двадцяти років. Знає вона і відповідача по справі, оскільки він перебував у цивільному шлюбі з її подругою [PERSON] У 2011 році відповідач виїхав на Західну Україну до родичів і з того часу не повертався, його місцезнаходження позивачці не відоме, життям дитини він не цікавиться. На даний час позивачка має намір вивезти сина за кордон для лікування, проте без згоди батька дитини не може цього зробити. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що виїзд [PERSON] за кордон з метою відпочинку та оздоровлення відповідає його інтересам, сприятиме його фізичному, духовному та моральному розвитку, а отримати дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон та дозвіл на виїзд за межі України в позасудовому порядку у позивача немає можливості, тому позов слід задовольнити. Судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved