Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна подружжя, набутого під час шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 08.10.2003 року від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу за спільні кошти позивачка з відповідачем придбали буд. № 41, по вул. Дружби, м. Арциз Одеської області, земельну ділянку площею 0,0566 га для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 1,000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка). Посилаючись на те, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя і частки є рівними, позивачка просила визнати вказане спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку № 41, по вул. Дружби, м. Арциз Одеської області, ? частину земельної ділянки площею 0,0566 га для ведення особистого селянського господарства та ? частину земельної ділянки площею 1,000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка). Представник позивачки в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. [PERSON] з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, повязані з розподілом майна подружжя, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі - СК України) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про одруження вбачається, що 08 жовтня 2003 року Виконкомом Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області зареєстровано шлюб між сторонами про що зроблено запис № 04 (а. с. 7). [PERSON] свідоцтва про народження сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Як вбачається з довідки № 1464 від 26.04.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області донька проживає з матірю (а. с. 14). В період зареєстрованого шлюбу 28.02.2008 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON] позивачем по справі, був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив буд. № 41, по вул. Дружби, м. Арциз Одеської області, земельну ділянку площею 0,0566 га для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 1,000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка) (а. с. 9-10). Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру правочинів № 5521132 від 28.02.2008 року вказаний договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів (а. с. 11-12). [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18286985 від 28.03.2008 року право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за позивачем [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. [PERSON] до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до чинного законодавства загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. [PERSON] ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку. Право спільної сумісної власності не поділене на частки, тому усі співвласники мають однакове, рівне право володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Прагнення реалізувати це право не завжди є свідченням відсутності злагоди між співвласниками. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 22, 30 постанови від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України відповідно до якої кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. [PERSON] до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Враховуючи, що буд. № 41, по вул. Дружби, м. Арциз Одеської області, земельна ділянка площею 0,0566 га для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка площею 1,000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка) придбані у період шлюбу між сторонами, вони є спільною сумісною власністю та підлягають розподілу в рівних частинах, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна, набутого під час шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України вимоги позивачки щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки її позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідною квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved