Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.06.2011 року вона під розписку передала грошові кошти у сумі 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США під три проценти місячних, з кінцевим терміном повернення до 23.06.2012 року, про що [PERSON] власноручно написала розписку, яку підписали обоє відповідачі. Неодноразові звернення до відповідачів з вимогою про повернення коштів, позитивного результату не дали. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 06.08.2014 року, тобто на день звернення до суду з вищевказаною позовною заявою, 100 доларів США дорівнює 1247 грн. 96 коп. Таким чином, заборгованість відповідачів станом на 06.08.2014 року складає 262071 грн. 60 коп. Тому вона звернулася до суду і просить стягнути з відповідачів на її користь борг за договором позики. У судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги до 249592 грн., враховуючи, що в період між проведенням судових засідань відповідачі повернули їй 1000 доларів США, що відповідає 12479.60 грн. відповідно курсу національного банку станом на 06.08.2014 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи вони були повідомлені особисто та від них не надійшли заяви про причини неявки в судове засідання. В своїх письмових запереченнях вони позов не визнали, вважаючи, що позивачкою пропущениц строк позовної давності, те, що з наданої нею розписки не видно, що отримані ними грошові кошти є позикою, а не іншою правовою підставою, а також зазначили, що позивачка, як фізична особа, не має права на надання фінансових послуг, метою яких є отримання прибутку у вигляді процентів від суми позики. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за погодженням з позивачкою, суд вважає можливим слухання справи у відсутності належним чином повідомлених відповідачів, від яких не надійшли заяви про причини їх відсутності, по наявних в справі документах про права і взаємостосунки сторін, з постановленням заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст. 1046 - 1049 ЦК України . В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] отримали в борг від [PERSON] 23.06.2011 року - 21000 (двадцять одну тисячу) доларів США з кінцевим терміном повернення до 23.06.2012 року під 3 (три) % річних, що стверджується копією розписки (а.с.4), оригінал якої оглянутий в судовому засіданні. З копії повідомлення про встановлення Національним Банком України офіційного курсу гривні до іноземних валют на момент звернення до суду ( на 06.08.2014 року ) (а.с.5) вбачається, що долар США еквівалентний 1247.96 грн., тобто на час звернення позивачки до суду за курсом національної валюти розмір боргу становить 262071 грн. Вказана сума не спростовується відповідачами, а часткове повернення суми боргу в розмірі 1000 доларів США, що становить 12479.60 грн. лиш підтверджує визнання ними позовних вимог. Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). За умовами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Тому суд вважає, що права позивачки порушені, термін звернення до суду, встановлений ст.. 257 ЦК України не порушений, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають захисту. Суд також вважає необхідним стягнути з відповідачів судовий збір в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.16, 1046-1049 ЦК України та

Outcome: approved