Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з уточненим позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні кімнатою №96 в гуртожитку № 28 по пр.50 років Перемоги в м.Мелітополі шляхом виселення відповідача з неї та стягнути судові витрати. В судове засідання позивачка не зявилася, однак її представник [PERSON] уточнений позов підтримав та пояснив, що позивачка та [PERSON], як третя особа, є співвласниками гуртожитку №28 по пр.50 років Перемоги в м.Мелітополі. На пятому поверсі даного гуртожитку, частина якого належить позивачці, зареєстрований відповідач, який більше року не проживає в кімнаті гуртожитку, не є членом сімї власника майна, із ним не перебуває у трудових відносинах. Договір оренди житла не укладає, оплату не проводить за користування кімнатою та має інше житло, де вже тривалий час мешкає зі своєю родиною. Оскільки відповідач не віддає ключі від кімнати та в ній знаходяться його речі, доцільно саме виселити останнього зі спірного житла. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак у попередньому засіданні була допитана та наполягала на уточненому позові з підстав, вказаних у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, однак, його представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що даний гуртожиток Школяренками придбаний незаконно, в ньому відсутні умови для проживання відповідача з дружиною та маленькими дітьми. За комунальні послуги відповідач справно платить безпосередньо на рахунки підприємств, однак вимушений проживати за іншою адресою, через антисанітарію. Представник третьої особи ТОВ «Маттіол» [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач в трудових відносинах з даним підприємством не перебуває. Кімната в гуртожитку йому була надана, як робітнику ВАТ «Продмаш», однак в 2002 році він був звільнений за особистим бажанням, тому вважає, що у відповідача відсутні підстави для проживання в гуртожитку. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він та його дружина [PERSON] є співвласниками гуртожитку. Відповідачу була виділена для проживання кімната №96 в гуртожитку по пр.50 років Перемоги, 28 в м.Мелітополі, оскільки на час вселення він перебував у трудових відносинах із заводом «Продмаш». Однак, в 2002 році відповідач був звільнений за власним бажанням з даного підприємства, тривалий час не проживає в гуртожитку, укладати договір оренди житла з новим власником в категоричній формі відмовляється, орендну плату не вносить. Вважає, що дії відповідача порушують право володіти та користуватися майном позивачки, а тому просить виселити останнього. Суд, заслухавши пояснення представників позивачки та відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно співвласниками будівлі гуртожитку №28 по пр.50 років Перемоги в м.Мелітополі являються [PERSON], позивачка по справі, та [PERSON] За позивачкою зареєстровано 3/5 частин даної будівлі, а інші 2/5 частин, які складаються з першого та другого поверху, зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Мелітопольського міськрайоного суду від 20 листопада 207 року /а.с.44-46/. В наданому витязі тип обєкту права власності вказаний «будівля гуртожитку». Порядок користування гуртожитками визначається главою 4 ЖК України та Положенням про гуртожитки, що затверджене наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015,\~ № 84. Відповідно до приписів ст.127 Житлового кодексу та Положення про гуртожитки останні призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Пунктом 7 цього ж Положення передбачено, що особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання,\~ а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у звязку\~ з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Виселення з гуртожитків здійснюється відповідно до статті 132 Житлового кодексу України, якою передбачено, що інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року\~\~№ 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що якщо гуртожиток надано у зв'язку з роботою,\~\~слід з'ясовувати вид трудового договору, укладеного між позивачем і відповідачем, і за яких підстав він був припинений, маючи на увазі, що згідно зі ст. 132 ЖК України без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину. Відповідач [PERSON] працював в ВАТ «Мелітопольпродмаш» з 09 березня 1998 року, що підтверджується довідкою начальника відділу кадрів ВАТ «Мелітопольпродмаш» та копією трудової книжки відповідача. За даними Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в даному гуртожитку /а.с.17/. Вселився відповідач в гуртожиток у звязку з роботою на законних підставах, а саме: згідно з ордером, виданим на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Мелітопольпродмаш» від 15 квітня 2002 року, протокол № 4. Але, відповідно до ст.38 КЗпП України відповідач [PERSON] з 08 серпня 2002 року звільнився з ВАТ «Мелітопольпродмаш» за власним бажанням /а.с.7/. А тому, відповідно до ст.132 ЖК України він підлягає виселенню з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Підстав для надання йому іншого житлового приміщення при виселенні, передбачених ст.ст.125, 132 ЖК України, у даному випадку немає. Позивачка, придбавши у приватну власність будівлю гуртожитку, прийняла на себе всі права і обовязки колишнього власника гуртожитку, який надав відповідачу житло у гуртожитку у звязку з роботою. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні представник позивачки вказує на той факт, що відповідач не проживає тривалий час в кімнаті гуртожитку. Факт непроживання відповідача більше року в кімнаті гуртожитку підтверджується довідкою директора ТОВ «Маттіол» /а.с.27/. Але, як встановлено судом кімнату відповідач не здав, зайняв її своїми меблями, ключ від кімнати не віддав. Суд вважає, що позивачка обґрунтовано звернулась до суду з позовом про виселення відповідача з кімнати гуртожитку. Посилання позивачки на відмову відповідача укласти договір оренди житла та несплату орендної плати, як на підстави виселення з гуртожитку, суд не приймає до уваги, оскільки виселення з гуртожитку можливе лише з підстав, вказаних в законі. Представники відповідача, не визнаючи позов, свої доводи обґрунтовують тим, що позивачка незаконно придбала будівлю, в гуртожитку відсутні умови для проживання, в ній антисанітарія, всі необхідні комунальні послуги відповідач сплачує безпосередньо підприємствам, які їх надають, що підтверджується квитанціями про оплату /а.с.67/. Відповідно частин 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів незаконного придбання нерухомого майна представники відповідача суду не надали. А право власності на будівлю гуртожитку зареєстровано за позивачкою у встановленому законом порядку. Інші обставини, вказані представниками відповідача, суттєвого значення для прийняття рішення у справі не мають. А тому, позов слід задовольнити. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved