Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог у своїй позовній заяві позивачка вказала, що з 13.09.2003 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. В період їхнього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. 14.11.2011 року шлюб між ними було розірвано. З моменту народження дитини відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча працює і отримує заробітну плату. Просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], на її користь, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутність, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов не визнав, оскільки згідно судово-медичної експертизи він не є батьком [PERSON], [INFO], отже підстав для задоволення позову немає, просить стягнути з позивачки на його користь витрати за проведення судово-генетичної експертизи у розмірі 4427,79 грн. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач з 13 вересня 2003 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14.11.2011 року., згідно відмітки у паспорті позивача (а.с.3). У даному рішенні про розірвання шлюбу вказано, що їхнє подружнє життя фактично було припинено у березні 2009 року. Відповідно ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. На цій підставі позивач [PERSON] записала у свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO],у графі «батько» - відповідача [PERSON] Відповідно клопотання відповідача [PERSON] про призначення судово-генетичної експертизи, в якому він вказує, що дитина не може бути його, оскільки вони з позивачкою не проживали майже три роки як чоловік та дружина, судом було призначено судово-генетичну експертизу. Згідно висновку експерта №24, «[PERSON], [INFO], не може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO]. Тобто, батьківство громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO], виключається» (а.с.24). На підставі вищевикладеного, враховуючи всі вивченні судом обставини, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити, оскільки відповідач не є батьком дитини. Згідно наданої відповідачем [PERSON] квитанції, за проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи ним сплачено 4427,79 грн., які він просить стягнути з позивачки. Згідно ст. 88 ЦПК України з позивача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок та судові витрати які складаються з витрат на проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у сумі 4427,79 грн., вказану суму суд вважає за можливе стягнути з позивачки [PERSON] на користь відповідача [PERSON].

Outcome: approved