Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за № 9625 від 04 жовтня 2017 року таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2017 року нотаріусом вчинено виконавчий напис за № 9625 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 11 358, 94 доларів США, що за курсом 25, 96 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 18 липня 2017 року складає 294 878 грн. 08 коп. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що вона є боржником за кредитним договором № 12/07/539 МК від 26 грудня 2007 року, укладеним з ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 грудня 2007 року по 18 липня 2017 року. Позивачка вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2021 року провадження у даній справі відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 березня 2021 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду. 22 лютого 2021 року від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив згідно якого позов не визнає, посилаючись на те, що АТ КБ «ПриватБанк» надіслав всі необхідні документи відповідно до Переліку, а саме кредитний договір, засвідчений банком розрахунок про заборгованість в котрому в повній мірі відображені всі операції позивачки щодо погашення заборгованості, підстав вважати незаконими дії нотаріуса немає. А з урахуванням переривання строку шляхом часткової оплати позивачкою боргу, відповідно відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1 гл.16 Розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України « Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України» від 22 лютого 2012 року № 296/5 вчинив виконавчий напис. Крім того, позивачкою не доведено факт погашення суми кредиту. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Від представника позивачки адвоката Сідорова В.М. надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. З повідомлення начальника Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно - Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано - Франківськ) Максимлюк В. від 11 грудня 2020 року № 32901 вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 9625, виданого 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, яке 30 жовтня 2020 року було повернено стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». З повідомлення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 15 грудня 2020 року № 479/01-16 вбачається, що на вимогу адвоката Сідорова В.М. надати копії документів на підставі яких ним був вчинений виконавчий напис 04 жовтня 2017 року за реєстровим № 9625 про стягнення з [PERSON] грошових коштів не має можливості, оскільки довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. З виконавчого напису від 04 жовтня 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., який зареєстрований в реєстрі за № 9625, звернуто стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за умовами Кредитного договору № 12/07/539 МК від 26 грудня 2007 року заборгованість за сумою боргу - 11 358, 94 доларів США, що за курсом 25, 96 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 18 липня 2017 року складає 294 878 грн. 08 коп, а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800,00 гривень. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 грудня 2007 року по 18 липня 2017 року. З інформації з Єдиного реєстру боржників від 04 листопада 2020 року вбачається, що 04 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] коштів. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 04.10.2017 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 04.10.2017 була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 908 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

Outcome: approved