Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25 квітня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблений актовий запис №43. Вони з відповідачем мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально їй не допомагає, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання. Вона не працює, оскільки доглядає дитину, тому утримувати себе матеріально можливості немає. З посиланням на ст. 84 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на її утримання в розмірі ? частини від заробітку (доходу), оскільки він є молодою працездатною особою, працює в ПП «Шашлик Маркет» м. Дніпро, де отримує заробітну плату в середньому розмірі 3712 грн., та має можливість надавати їй матеріальну допомогу, але не робить цього добровільно. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно письмової заяви поданої до суду, прохав проводити розгляд справи за його відсутності (а.с. 63). 27 березня 2018 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого, відповідач позовні вимоги визнав, та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. При винесенні рішення прохав врахувати, що згідно судового наказу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2018 року, він систематично сплачує аліменти на утримання їх спільної з позивачкою доньки, [PERSON] в розмірі 1020 грн. 00 коп. Він працює кухарем у фізичної-особи підприємця [PERSON] в магазині «Шашлик -Маркет», де отримує заробітну плату в розмірі 3750 грн. 00 коп., додаткового доходу він немає, як і майна, яке належить йому на праві власності. На даний час, він має іншу сімю, яка перебуває на його утриманні (а.с. 38-39). Суд, заслухавши позивачку, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 25 квітня 2015 року (а.с. 8), від якого у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO] (а.с. 9). 04 липня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 04 липня 2017 року (а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області №5589 від 12 грудня 2017 року, [PERSON], зареєстрована та мешкає за адресою: смт. Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, по вул. Осіння, буд. 26, та має склад сімї: донька [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON], сестра [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до довідки виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Омега» №135 від 05 лютого 2018 року, позивачка [PERSON] з 11 січня 2017 року працює на посаді касира торгового залу у розрахунково-касовій зоні супермаркету «Варус-1», та з 10 січня 2018 року по 28 листопада 2020 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років (а.с. 11). Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як вбачається з довідки про доходи від 16 березня 2018 року, виданої фізичною особою підприємцем [PERSON], відповідач [PERSON], працює в магазині «Шашлик Маркет», де отримує заробітну плату в розмірі 3300 грн. (а.с. 47). Судом встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за малолітньою дочкою [PERSON], яка не досягла трирічного віку, при цьому відповідач працездатний, тобто має можливість утримувати дружину, позов визнав, у звязку з чим суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення на її утримання аліментів до досягнення дитиною трирічного віку є обґрунтованими і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 28 листопада 2020 року включно, тобто до дати коли, [PERSON] досягне трирічного віку. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є достатнім для утримання позивачки, з врахуванням можливості відповідача сплачувати аліменти, а також перебування в нього на утриманні спільної доньки сторін, на утримання якої відповідач також сплачує аліменти за судовим рішенням. Доводи позивачки, що вона потребує аліментів в більшому розмірі, судом не приймаються, оскільки на підтвердження цих обставин позивачкою, не надано жодних доказів. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, часткове задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial