Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування. В уточненій позовній заяві зазначила, що вона є власницею 1/3 частки квартири, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Сонячна, 15/111. Відповідно до свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру співвласниками у рівних частках були також [PERSON] та [PERSON], після смерті [PERSON] право власності на 1/3 частки відповідно до заповіту отримала [PERSON] Порядок користування квартирою між співвласниками не визначений, квартира складається з 3 кімнат, дві з яких суміжні, внаслідок непорозуміння між співвласниками позивачка просить зобовязати співвласників не чинити перепон у користуванні 1/3 частки квартири,яка розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Сонячна, 15/111; встановити порядок користування квартирою, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Сонячна, 15/111, виділивши позивачці у користування житлову кімнату № 5 площею 10,3 кв.м, залишивши у загальне користування коридор, туалет,ванну кімнату та кухню; зобовязати ККП «КК «Західна» здійснити розподіл особового рахунку на квартиру, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Сонячна, 15/111, між власниками відповідно до наданої у користування площі, шляхом укладення окремих договорів. Позивачка надала заяву у якій зазначила, що просить розглянути справу за її відсутністю, просила суд задовольнити позовні вимоги. [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], надала заяву, у якій зазначила, що просить розглянути справу за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи ККП «Керуюча компанія «Західна» надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, не заперечував проти заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є квартира [ADDRESS], загальною площею 57,1кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, що знаходиться на першому поверсі девятиповерхового будинку. Зі свідоцтва про право власності на житло від 13.03.2000 року вбачається, що власниками спірної квартири в рівних частках були [PERSON], [PERSON], [PERSON]О.(а.с.7). Як вбачається з технічного паспорту вищезазначена квартира складається з кімнати «літ.5» загальною площею 10,3 кв.м; кімнати «літ.6» загальною площею 17,2 кв.м; кімнати «літ.7» загальною площею 9.1 кв.м; кухні «літ.4» площею 7,7 кв.м; вбиральні 1,0 кв.м; ванної кімнати площею 2,0 кв.м; коридору «літ.1» загальною площею 5,0 кв.м (а.с.8-9). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 657272 від 16.01.2013 року [PERSON] померла 04.07.2005 року (а.с.12). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 1/3 частки [ADDRESS],свідоцтво про право на спадщину наразі не видавалось. Згідно з рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 січня 2016 року [PERSON] оголошена померлою. Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-НО №949028 від 26.0.2016 року [PERSON] померла 09 лютого 2016 року, актовий запис №14. [PERSON] є опікуном над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON], у звязку з позбавленням батьківських прав матері [PERSON] та батька [PERSON] за рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 02.09.2013 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON], як опікун від імені і в інтересах [PERSON] та [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 1/3 частки [ADDRESS]. Наразі відповідно до свідоцтв про право на спадщину від 29.08.2016 р., реєстрові номери 9/638, 9/639, [PERSON] та [PERSON] належить усього 2/3 частки спірної квартири (а.с.137, 138). Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Аналогічні положення закріплено й у ст. 150 Житлового Кодексу України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. При спільній часткові власності кожному із співвласників, як це зазначено у ч. 1 ст. 356 ЦК України належить частка в праві власності на спільний об'єкт у цілому. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно із п.14 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,беручи до уваги, що сторони досягли взаємної згоди на предмет позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону. На розподілі судових витрат сторони не наполягали.

Outcome: approved