Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 18 листопада 2015 року померла її мати [PERSON]. На час відкриття спадщина мати проживала та була зареєстрована за адресою [INFO]. До складу спадщини належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 5,94га. кадастровий номер 6524482200:03:039:0010, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. 31.05.2016 року вона звернулася до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, але їй було відмовлено у звязку з тим що, довідка про місце реєстрації померлої не має юридичної сили, так як видана державним органом тимчасово окупованої території АР Крим. Вказана обставина перешкоджає їй реалізувати свої спадкові права. У звязку з чим, посилаючись на ст.ст. 1218 ЦК України, просила визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач та представник позивача до судового засідання не зявилися, направили до суду заяву про слухання справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, позов визнає повністю. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~\~що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ХС №020323 [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,94 га. кадастровий номер 6524482200:03:039:0010, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 215054 від 16.03.2016 року [PERSON] померла 18.11.2015 року. З постанови про відмову в вчиненні нотаріальних дій від 31 травня 2016 року вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка, разом з тим, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що встановити факт прийняття спадщини та місце відкриття спадщини не має можливості, так як довідка про місце реєстрації померлої не має юридичної сили, бо видана державним органом тимчасово окупованої території АР Крим. Згідно ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], а також те, що обставини які слугували підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину унеможливлюють реалізацію нею спадкових прав, суд приходить до висновку, що вказане право підлягає захисту, у зв'язку з чим, позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином, враховуючи побажання позивача, щодо невідшкодування на його користь судових витрат, суд вважає за можливе витрати не повертати на користь позивача. На підставі викладеного ст. 328, 1216,1218,1225, 1268,1269 ЦК України та

Outcome: approved