Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до Приазовського районного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 18.06.2011 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 22. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути судові витрати по справі у розмірі 908,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що відносини в сім`ї не склались, мають різні характери та погляди на сімейне життя. На теперішній час разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. За таких обставин просить розірвати шлюб. Крім того, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні. Добровільно батько дитини не надає матеріальної допомоги, а тому просить стягнути з нього аліменти на утримання сина. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; не повідомив суд про причину своєї неявки; відзив на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 22, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 6/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 7/. Судом встановлено, що причинами розпаду сім`ї - це різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. На теперішній час сторони сумісно не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство ними не ведеться, примирення їх неможливе. Таким чином, суд вважає, що при таких обставинах подальше зберігання сім?ї стало неможливим. Відповідно до вимог ст..112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про розділ майна та виховання дитини у сторін немає. За таких підстав, суд вважає можливим розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до довідки з місця проживання /а.с. 9/, неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У з п 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» зазначено, що при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.. З п. 17 вказаного Пленуму, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а саме - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що у [PERSON] відсутні тяжкі захворювання та не має інших неповнолітніх дітей. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі за сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.. Крім того, з урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення аліментів, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі в розмірі 908,00 грн..

Outcome: approved