Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником садиби [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований її колишній чоловік, відповідач по справі, але з 2002 там не проживає і житлом не користується. В добровільному порядку він не знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою, чим порушуються права позивачки, як власника даного помешкання. У зв`язку з цим вона просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним їй житлом. Представниця позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Свідки [PERSON] та [PERSON] , допитані в судовому засіданні кожен окремо, підтвердили той факт, що відповідач не проживає в будинку, який належить позивачці, понад один рік. Заслухавши представницю позивачки, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 6) та договору дарування (а.с. 10-11) [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований також її колишній чоловік [PERSON] , відповідач по справі, шлюб з яким вона розірвала у 2002 році і з того часу останній в помешканні позивачки не проживає. Остання посилається на те, що реєстрація відповідача створює для неї перешкоди у вільному розпорядженні належним їй майном, що змусило звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З досліджених доказів встановлено, що відповідач не проживає і не з`являється у належному позивачці помешканні без поважної причини понад один рік, а тому наявні всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування цим помешканням. При цьому суд звертає увагу на те, що згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.06.2021 (а.с. 23) відповідач значиться зареєстрованим в помешканні позивачки за прізвищем « [PERSON] ». Зважаючи на ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] є фактично однією й тією ж особою, то дане рішення суду підлягає виконанню з урахуванням зазначеної обставини, а саме визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає відповідач чи то під прізвищем « [PERSON] » чи « [PERSON] ». На підставі вище наведеного,

Outcome: approved