Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що 12.09.2014 року державний виконавець ВДВС м. Болехів провів опис її майна, яке знаходиться за адресою: м. Болехів, вул. Стрийська,6 наклав арешт. Просить виключити із акту опису та арешту майна серія ВП № 44571050, який складений державним виконавцем Державної виконавчої служби Болехівського міського управління юстиції від 12.09.2014 року наступне майно: телевізор GROL, сірого кольору DIGITAL control, multi-system в робочому стані; пральну машину SAMSUNG WF 645054 s/px 5465 FHH600238Y, в робочому стані, білого кольору, загрузка 4,5 кг; холодильник AEU SANTO, білого кольору, в робочому стані, двох-камерний; праска TEFAL PRIMAGLISS білого кольору, в робочому стані. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначивши, що майно належить їй, а не відповідачці [PERSON], яка являється її дочкою. Дану техніку їй подарували [PERSON] та [PERSON] Представник ВАТ КБ «Приватбанк» та представник ДВС заперечили проти задоволення позову. Свою позицію аргументували тим, що ні позивач, ні його свідки в судовому засіданні не довели, що арештоване майно належить позивачці та не надали відповідних документів. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася подала заяву, просить суд задоволити позов та слухати справу без її участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. А ч.1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу включення державним виконавцем ВДВС Болехівського міського управління юстиції майна позивача в акт опису та накладення арешту на її майно від 12.09.2014року при примусовому виконанні виконавчого листа № 339/36/14-ц, виданого 19.08.2014року на виконання рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області про стягнення заборгованості по кредитному договору з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 23252,11 грн., яка зареєстрована адресою [ADDRESS]. Згідно ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» вказано, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до роз'яснень, викладених у частині 1 пункту 4 Постанови № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року Пленуму Верховного Суду України, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. У якості доказів, які підтверджують належність позивачу майна, [PERSON] надано суду Інструкцію по експлуатації телевізора Grol та Інструкцію для користування пральною машиною Samsung, однак без відмітки про покупця техніки, та не надано суду підтверджуючих документів на арештоване майно, а саме: накладних, товарних чеків на придбане майно чи гарантійних талонів на побутову техніку, в яких би було зазначено власника майна. Свідками по справі [PERSON] та [PERSON] зазначено, що вони подарували позивачці пральну машинку та холодильник, праску відповідно, однак надати підтверджуючі документи, які б ідентифікували їх як покупців даної техніки представити не змогли. Отже, враховуючи викладене, те що позивачем не надано доказів, що майно яке описане, і на яке накладено арешт належить їй, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і неналежними до задоволення. На підставі наведеного ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed