Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В своїй позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 4 439 гр. 31 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1 900 грн. 00 коп., посилаючись на те, що він фактичних шлюбних відносин з відповідачем вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 28.04.2015 року з відповідача на користь [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, починаючи з 02.03.2015 року та досягнення дитиною повноліття, а саме до 10.11.2025 року. На виконанні у ВДВС Василівського районного управління юстиції Запорізької області перебуває виконавчий лист по вказаному рішенню суду. Відповідач не виконує свій обовязок зі сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 29.02.2016 року складає 14 624 грн. 83 коп.. Розмір неустойки (пені) за період з 02.03.2015 року по 01.03.2016 року складає 4\~439 грн. 31 коп.. Сторони в судове засідання не зявились. Від представника позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачки, наполягає на задоволенні позовних вимог. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати, повязані з його викликом в судове засідання через оголошення у пресі, в розмірі 420 грн. 00 коп.. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі. Через неявку відповідача у судове засідання, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення, проти цього також не заперечує представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що від фактичних шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження \\а.с.7\\. На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, починаючи з 02.03.2015 року та досягнення дитиною повноліття, а саме до 10.11.2025 року. Даний виконавчий лист було прийнято до виконання державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області. Відповідач добровільно рішення суду не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка згідно складеного державним виконавцем розрахунку станом на 29.02.2016 року становить 14\~624 грн. 83 грн. /а.с.9-10/. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Відповідно до Постанови Верховного суду України у справі № 6-1477цс15 від 03.02.2016 року, правовим висновком якого є: згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, з відповідача належить стягненню пеня із заборгованості по аліментам у сумі 4 439 грн. 31 коп., виходячи з наступного розрахунку. Заборгованість суми пені за прострочення сплати аліментів за період з 02.03.2015 року по 01.03.2016 року складає: З 02 березня 2015 року по 31 березня 2015 року - 998,55 грн. х 1,0% х 29 =289,58 грн.; З 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року - 1\~181,88 грн. х 1,0% х 30 = 354,56 грн.; З 01 травня 2015 року по 31 травня 2015 року - 1\~181,88 грн. х 1,0% х 31 = 366,11 грн.; З 01 червня 2015 року по 30 червня 2015 року - 1\~181,88 грн. х 1,0% х 30 = 354,56 грн.; З 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року - 1\~260,08 грн. х 1,0% х 31 = 390,62 грн.; З 01 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року - 1\~260,08 грн. х 1,0% х 31 = 390,62 грн.; З 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року - 1\~260,08 грн. х 1,0% 30 = 378,00 грн.; З 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2015 року - 1\~260,08 грн. х 1,0% х 31 = 390,62 грн.; З 01 листопад 2015 року по 30 листопада 2015 року - 1\~260,08 грн. х 1,0% х 30 = 378,00 грн.; З 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року - 1\~260,08 грн. х 1,0% х 31 = 390,62 грн.; З 01 січня 2016 року по 31 січня 2016 року - 1\~260,08 грн. х 1,0% х 31 = 390,62 грн.; З 01 лютого 2016 року по 29 лютого 2016 року - 1\~260,08 грн. х 1,0% х 29 = 365,40 грн.. Загальна сума неустойки (пені) за період з 02.03.2015 року по 01.03.2016 року визначається додаванням сум неустойки за кожний з вказаних місяців та становить 4 439 грн. 31 коп. (289,58+354,56+366,11+354,56+390,62+390,62+378,00+390,62+378,00+390,62+390,62+365,40= 4\~439 грн. 31 коп.), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у цій справі. Відповідно до вимог ч.2 ст. 195 СК України та п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки за весь час прострочення сплати аліментів з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В даному випадку підстави для зменшення розміру аліментів - відсутні. Обставин, що істотно зменшують вину відповідача, у звязку з чим розмір неустойки може бути зменшений, - судом не встановлено. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачкою не був сплачений судовий збір при подачі позову, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.. До судових витрат, як зазначено в п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України належать і витрати на правову допомогу. Частиною 2 ст. 84 ЦПК України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що у 2016 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з січня 2015 року становить 1378 грн. Отже розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 551 грн. 20 коп. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Згідно розрахунку на підтвердження витрат на правову допомогу від 14.03.2016 року, за одну годину роботи адвоката позивачка повинна сплатити: 1\~378 грн. х 40% = 551 грн. 20 коп., за 15 хвилин консультації по спірним правовідносинам 1\~378 грн. х 10% = 137 грн. 80 коп.. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, що була надана позивачці [PERSON] становить 689 грн. 00 коп. \\а.с.39\\. Позивачкою надано на підтвердження витрат на правову допомогу квитанцію про оплату юридичних послуг адвокату [PERSON] від 25.04.2016 року, де позивачка сплатила 1\~900 грн., а адвокат [PERSON] прийняла цю суму \\а.с.37\\. Оскільки представник позивача фактично не приймала участі в судових засіданнях, які були призначені на 27 квітня 2016 року та на 17 травня 2016 року, і заявлена вимога не відповідає вимогам ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд не може стягнути з відповідача суму послуг про надання правової допомоги та представництва інтересів в суді в розмірі 1\~900 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 689 грн. 00 коп., в іншій частині вимог відмовити. Крім того, позивачка надала квитанцію на підтвердження витрат, які повязані з викликом відповідача в судове засідання через оголошення у пресі, в сумі 420 грн. 00 коп.. В цій частині позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial