Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, зазначивши в позові, що у квітні 2006 року позивачка купила у [PERSON] будинок по [ADDRESS], проте договору купівлі-продажу не укладали та нотаріально не посвідчували. Оскільки даним будинком позивачка володіє більше 10 років, вживаючи необхідні заходи для утримання його в належному стані та користується ним на власний розсуд, а тому за таких обставин змушена звертатись до суду з даним позовом. Просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок на земельну ділянку, які розташовані по [ADDRESS]. До початку судового засідання позивачка надала суду заяву, в якій позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити, справу розглядати без її участі. В судове засідання представник відповідача - сільський голова Вишнопільської сільської ради Тальнівського району Черкаської області не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши позовну заяву, заяви сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо визнання права власності за набувальною давністю. Згідно технічного паспорту на садибний будинок (індивідуальний) житловий будинок,який розташований по [ADDRESS], [PERSON] є замовником технічної інвентаризації. Згідно розписки від 07.04.2006 року, [PERSON] продала [PERSON] будинок, який розташований по [ADDRESS] за 10 000 (десять тисяч) грн. Притензій матеріального та морального характеру в майбутньому стосовно продажу будинку не матиме. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,56 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по [ADDRESS]. Згідно довідки виконкому Вишнопільської сільської ради від 08.09.2016 року за № 414, [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] вільно користується будівлею, що знаходиться за адресою по [ADDRESS], сплачують комунальні послуги, приводять ремонтні будівлі та обробляють земельну ділянку. Згідно довідки виконкому Вишнопільської сільської ради від 08.09.2016 року за № 413, [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] проживаюит за адресою по [ADDRESS]. Згідно актового запису про смерть №9 від 27.05.2013 року, [PERSON] померла [INFO] в с.Вишнопіль Тальнівського району. Згідно наданої інформації Тальнівської державної нотаріальної контори за № 1508/01-16 від 08.10.2016 року спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], в Тальнівській державній нотаріальній конторі не заводилась. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту наведеної норми Закону при вирішенні спору, пов'язаного із набуттям права власності за набувальною давністю, суд повинен враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачкою у суді доведений факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, доглядає за будинком та постійно підтримує його в належному стані, крім того, ніхто ніяких претензій щодо будинку не заявляв та на будинок не претендував. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачкою на будинок.

Outcome: approved