Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділ державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції, про солідарне стягнення коштів трьох відсотків річних в рахунок порушення виконання грошового зобов'язання, моральної шкоди та продовження арешту на будинок. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2014 року, рішення набрало законної сили 30.09.2014 року, задоволений її позов до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 19.01.2012 року в сумі 21709,49 грн., виконувати рішення суду в добровільному порядку відповідачка відмовляється, в порядку примусового виконання рішення суду також не виконано. У зв'язку зі складним матеріальним становищем, необхідністю лікування сина, учасника бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції після перенесеної контузії, позивачка згідно уточнених позовних вимог просить суд стягнути солідарно з відповідачів три відсотки річних в сумі 6621,55 грн. в рахунок порушення виконання грошового зобов'язання в сумі 21709,40 грн., моральну шкоду в сумі 15 000 грн. та продовжити арешт на будинок по [ADDRESS] який належить[PERSON]. Необхідність солідарного стягнення коштів позивачка обґрунтувала тим, що позика в сумі 21709,49 грн. бралася відповідачкою в інтересах сім'ї в тому числі і чоловіка позивачки [PERSON] В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог до його довірителя, зазначивши, що вимоги є безпідставними оскільки [PERSON] кошти у позивачки не позичав, коштами не розпоряджався, що підтверджується рішенням суду від 18 вересня 2014 року з якого не вбачається жодних зобов'язань відповідача перед позивачкою. Представник третьої особи до суду не з'явився, направив заяву про розгляд справи за їх відсутності та копії з матеріалів виконавчого провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] Суд, заслухавши думку присутніх, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно розписки від 19.01.2012 року [PERSON] позичила у [PERSON] кошти в сумі 1350 доларів США та зобов'язалася повернути борг до кінця 2012 року (а.с. 66) Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.09.2014 року по справі № 383/1117/14-ц задоволений позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто борг за договором позики від 19.01.2012 року в сумі 21709,49 грн., рішення суду набрало законної сили 30.09.2014 року. (а.с. 7-9) 08 жовтня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим на підставі зазначеного рішення суду. З пояснень позивачки та матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що рішення суду на час розгляду цивільної справи не виконано. (а.с 23-49) Згідно частини 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судовим рішенням від 18.09.2014 року встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 19.01.2012 року був укладений договір позики, згідно якого відповідачка отримала від позивачки в позику гроші в сумі 1350 доларів США з терміном повернення до кінця 2012 року, що підтверджується письмовою розпискою, яку склала та особисто підписала відповідачка. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойкувідповідно до статей 549- 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних підлягають задоволенню за весь час прострочення, який настав з 01 січня 2013 року та складається з 893 днів до 12.06.2015 року на день пред'явлення позову, однак розмір заявленої до стягнення суми підлягає зменшенню та складає 1593,40 грн., виходячи з формули розрахунку Сх3хД:365:100, де С-сума заборгованості 21709,49 грн., Д - кількість днів прострочення. Стосовно позовних вимог про солідарне стягнення про солідарне стягнення коштів трьох відсотків річних в рахунок порушення виконання грошового зобов'язання, моральної шкоди з відповідачів, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні таких вимог, виходячи з наступного. Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Оскільки рішенням суду від 18 вересня 2014 року не встановлено обставин наявності солідарного обов'язку відповідача [PERSON] перед позивачкою позовні вимоги про солідарне стягнення про солідарне стягнення коштів трьох відсотків річних в рахунок порушення виконання грошового зобов'язання, моральної шкоди з відповідачів, не підлягають задоволенню. Також, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідачки [PERSON] виходячи з наступного. Відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Оскільки ні норми ст.ст. 1049, 1050 ЦК України, якими встановлена відповідальність за порушення зобов'язань за договором позики, ні укладений між сторонами договір позики у формі розписки не передбачають такого правового наслідку порушення зобов'язань за договором позики як відшкодування моральної шкоди, вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Одночасно суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги стосовно продовження арешту будинку по [ADDRESS] який належить відповідачці [PERSON] оскільки арешт накладений органом державної виконавчої служби в порядку примусового виконання рішення суду на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Відтак, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки [PERSON] коштів трьох відсотків річних в сумі 1593,40 грн. в рахунок порушення виконання грошового зобов'язання в сумі 21709,40 грн. та про відмову в задоволенні решти позовних вимог. Також, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 121,80 грн.

Outcome: partial