Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 22295 гривень за період з 22.05.2008 р. по 31.08.2018 р., посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.04.2009 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2008 р. З моменту відкриття виконавчого провадження боржник намагається всіляко ухилитися від його виконання та не систематично сплачує аліменти, внаслідок чого з 22.05.2008 р. по 31.08.2018 р. утворилась заборгованість в розмірі 68842,11 гривень. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з'явилась, подали заву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом подати відзив на позов не скористався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02.04.2009 р. справі № 22-ц-171 2009 р. змінено рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.10.2008 р. в частині розміру аліментів на двох дітей з 800 гривень до 600 гривень, а саме з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2008 р. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виданого державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області за період з 22.05.2008 р. по 22.05.2018 р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа 2-5150/08 становить - 68 842,11 гривень. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач несвоєчасно і не в повному розмірі сплачував аліменти на утримання дітей, а тому вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів обґрунтовані. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Але суд при вирішенні даної справи враховує вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів перед позивачкою, з нього повинна бути стягнена пеня за прострочення сплати аліментів в межах позовних вимог згідно наданого позивачкою розрахунку, а саме у розмірі 22295 гривень за період з 22.05.2008 р. по 31.08.2018 р. Суду не надано будь-яких даних, що несплата аліментів була наслідком незалежної від відповідача обставини, доказів того, що заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача, останнім суду не надано. Враховуючи викладене та той факт, що відповідач відзиву на позовну заяву та іншого розрахунку не подавав, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в межах заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved