Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , ж.п.2. За даною адресою крім неї також зареєстровані її чоловік [PERSON] та відповідач по справі - донька [PERSON] . Відповідач з моменту реєстрації, а саме з 30.08.2007 року за вказаною адресою не проживає, грошових коштів на утримання майна не надає, її особистих речей у квартирі немає. Наявність зареєстрованого у квартирі відповідача є для неї зайвим матеріальним тягарем. В зв`язку з викладеним, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , ж.п.2. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягали в повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, відзив на позов не надала. Представник третьої особи виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Курасова О.К. в судове засідання не з`явилася, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просила вирішити спір на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно до положення ч.3\~ст.131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно копії ордеру на житлове приміщення №408 від 03 листопада 2005 року, виданого виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області, позивач є наймачем двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . З копії рішення Лозівської міської ради Харківської області від 24 вересня 2019 року «Про зміну нумерації квартир та затвердження площ в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] » та додатку №1 до нього вбачається, що нумерація квартири, наймачем якої є [PERSON] , змінена на квартиру [ADDRESS] , житлове приміщення №2, попередній №19. Згідно довідки, про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області 21 серпня 2020 року, довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 02 жовтня 2020 року відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , ж.п.2. Відповідач в даній квартирі не проживає з грудня 2007 року, що підтверджується актами від 10 липня 2019 року, 16 січня 2020 року, 20 серпня 2020 року, складеними сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до\~ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми діючого\~Житлового кодексу Української РСР, оскільки спірна квартира не є власністю позивача і спір стосується визнання членів сім`ї наймача житлового помешкання такими, що втратили право користування внаслідок відсутності понад встановлені у законодавстві строки. Згідно з ст.64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно зі ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За правилами\~ст.72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. На підтвердження вибуття особи з житлового приміщення суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання, це, зокрема, акти про відсутність члена сім`ї протягом одного року за місцем проживання; довідки відділення поштового зв`язку про те, що особа не отримувала поштові відправлення, які надходили на її ім`я чи особисте листування із якого вбачається, що особа дійсно змінила місце проживання; утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо. Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним житловим приміщення. При цьому, суд виходить з того, що ніяких перешкод відповідачу в користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, що унеможливлювали її проживання, не створювалось, тривалий час вона ними не користується з власної волі, її особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак з реєстраційного обліку не знялася. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню. Задовольняючи позов в повному обсязі, на підставі\~ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена.

Outcome: approved