Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання спадкового договору. В обґрунтування позову вказує, що 03.03.2015 року між нею та [PERSON] було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Карповою Н. М. Відповідно до укладеного договору відповідач взяв на себе зобов'язання немайногового характеру, а саме: спілкуватися та підтримувати морально; щотижнево забезпечувати продуктами харчування; забезпечувати приготування їжі по мірі необхідності та на особисте прохання; забезпечувати проведення прибирання квартири та прання білизни по мірі необхідності та на особисте прохання, але не менше одного разу на тиждень; забезпечувати купівлю ліків та медичної допомоги; придбавати одяг та взуття по мірі необхідності та на особисте прохання; у разі смерті відчужувача здійснити комплекс заходів для її поховання. Позивачка в свою чергу передає [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Однак, після укладення спадкового договору відповідач не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені спадковим договором. Тому, відповідно до ст.1308 ЦК України, позивачка просить розірвати спадковий договір. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановлений законом порядком. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених в ньому підстав, просив його задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений спадковий договір, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язується виконувати передбачені цим договором розпорядження та у разі смерті [PERSON] набуває право власності на належне їй майно: квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Карповою Н. М. (а.с.5-6). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили обставини невиконання відповідачем зобовязань за спадковим договором, а саме не забезпечення відчужувача продуктами харчування, не готування йому їжі, відсутність догляду за нею, а остання такого потребувала з урахуванням її віку 91 рік та стану здоров'я (лежача хвора). Відповідно до ст. 1302 ЦК Україниза спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно з ст. 1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі впорядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 1305 ЦК Українинабувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Згідно зст. 1307 ЦК Українина майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним. Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно з ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Оскільки ст. 1308 ЦК не встановлено правових наслідків розірвання договору, то можна припустити, що останні залежать від причин розірвання і стадії виконання умов договору, визначених у договорі зобов'язань. Тому, якщо розірвання умов договору відбувається на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем його розпоряджень, то мають наставати наслідки, передбачені главою 51 ЦК України, але у спадковому договорі може бути застосовано й заходи забезпечення виконання зобов'язань, передбачені главою 49 ЦК, оскільки інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем та його представниками в ході судового розгляду справи доведено те, що відповідач не виконав прийнятті зобов'язання, передбачені п. 1 спадкового договору, а саме не забезпечив позивачці належний догляд, придбання продуктів харчування, готування їжі, прибирання квартири та інше. За таких обставин суд вважає за необхідне розірвати спадковий договір з підстав неможливого його подальшого виконання внаслідок неналежної поведінки набувача та скасувати накладену заборону на відчуження майна позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved