Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивований тим, що 16.06.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №97. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалося внаслідок різності поглядів на життя, сімейні стосунки припинені, втрачені фізичні і духовні зв'язки. Останні чотири роки вони проживають окремо. Фактично сім'я перестала існувати. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, в зв'язку з чим порушує питання про розірвання шлюбу. Учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися, надали письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, просили шлюб розірвати. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області 01 лютого 2018 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до підготовчого засідання на 26 лютого 2018 року. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 16.06.2004 року сторони перебувають у шлюбі. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис №97 (а.с.4). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що сімейне життя не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, з 2014 року фактично їхня сім'я перестала існувати, відповідачка тривалий час проживає в іншому населеному пункті, відновлювати стосунки не бажають, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї є неможливим, а тому укладений між сторонами шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому необхідно повернути [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 25 січня 2018 року за квитанцією № 0.0.949159797.1 в сумі 704,80 грн., тобто в розмірі 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved