Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], 15.09.2014 р. у розмірі 1/3 частини заробітку доходу щомісячно, крім того, після розірвання шлюбу місцем проживання дитини просила визначити разом із нею. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що спільне життя із відповідачем не склалось, разом не мешкають, подружні стосунки не підтримують, дитина мешкає разом із нею, відповідач, у добровільному порядку, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач, у судове засідання не зявився, направив до суду заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що сплата аліментів розміром 1/3 частини від його доходу є для нього непосильною, оскільки має складне матеріальне становище, його місячний дохід є мінливим та складає близько 4000 грн., крім того він сплачує аліменти на іншу свою дитину у розмірі ? частини від його доходу, таким чином, має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частини від його доходу. Проти задоволення інших вимог позивачки не заперечує, просить розглянути справу у його відсутності. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд звернути уваги на те, що відповідач не надав суду жодного доказу про розмір витрат відповідача на комунальні послуги, придбання їжі і вугілля, а також сплату аліментів на утримання іншої дитини. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] від 06.06.2014 р., прізвище дружини після укладення шлюбу «Резниченко», серія І-ЖД № 208763; копія паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; копія довідки Ренійської міської ради Одеської області від 12.05.2017 р., згідно якої [PERSON] мешкає разом із матірю [PERSON]; довідка про утриманні аліменти з заробітної плати [PERSON], яка видана ПАТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця», із якої вбачається, що з січня 2014 р. відповідач сплачує аліменти у розмірі ? частини від заробітної плати. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 06.06.2014 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 197. Після укладання шлюбу прізвище позивачки було змінено на «Резниченко». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка у позовній заяві зазначила, що одруження із відповідачем виявилось невдалим, сумісне життя з ним не склалося, оскільки у подружжя на ґрунті сімейно побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, виникла неприязнь один до одного, втрачені почуття любові та пошани. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Позивачка не бажає зберегти шлюб, примирення не можливе, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає. Окрім розірвання шлюбу, позивачка висуває вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], 15.09.2014 р., у 1/3 частини заробітку до досягнення повноліття сином [PERSON], оскільки, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також просить визначити місце проживання малолітнього сина разом із нею. Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Ст. 181 ч. 3 СК України, \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. Місцем проживанням малолітньої дитини, з урахуванням віку дитини, інтересів дитини, особистої прихильності до дитини та інше, суд визначає разом із матірю. Також судом встановлено, що відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісного сина не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитини між сторонами не досягнута. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, відповідач заперечує проти розміру аліментів та вважає доцільним сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно. Такий розмір аліментів відповідач пояснює тим, що він сплачує аліменти на утримання іншої своєї дитини у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, що підтверджується довідкою про утримання аліментів, виданою за місцем роботи відповідача ПАТ «Укрзалізниця» РФ «Одеська залізниця». Також обґрунтовуючи такий розмір аліментів відповідач посилається на складне матеріальне становище, мінливий дохід, оплату комунальних послуг, придбання вугілля для опалення приміщення, однак на підтвердження цих обставин відповідач не надав суду жодного доказу. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, суд враховує наявність у відповідача іншої дитини, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі ? частини доходу, матеріальне становище сторін, інтереси малолітньої дитини, а також те, що діти відповідача перебувають в рівних умовах перед батьком, суд задовольняє вимоги позивачки частково та вважає, що розумним та справедливим буде стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial