Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 08.07.2015р., за реєстровим №1703, вона є власником квартири [ADDRESS] (вул.Задніпровська) у м.Запоріжжя. Відповідачка [PERSON] [PERSON] ([PERSON]) є попереднім власником вказаної квартири, а відповідачка [PERSON] членом її родини. В порушення умов укладеного між ними договору купівлі-продажу відповідачі, виїхавши з квартири, з реєстраційного облік за даною адресою не знялись, залишаються бути зареєстрованими в спірній квартирі, чим чинять їй перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати у звязку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованих відповідачів, не може вільно розпоряджатися своєї власністю. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом. Позивачка в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Проти розгляд справи у заочному порядку не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Суд, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивачки та представника третьої особи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 08.07.2015р. за реєстровим №1703, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (вул.Задніпровська) у м.Запоріжжя. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (арк.6-8). Згідно з п.15 зазначеного договору продавець [PERSON] [PERSON] ([PERSON]) та її представник [PERSON] зобовязувались звільнити відчужувану квартирі від особистих речей та майна, передати її продавцю в строк до 08.07.2015р. і знятися з реєстраційного обліку в ній в строк до 20.07.2015р. Згідно з довідкою Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 31.03.2017р. № 04-07/п/6001, в спірній квартирі на даний момент зареєстровано 3 особи: відповідачі по справі [PERSON], [PERSON]В.Р.([PERSON]Р.) та [PERSON] (арк.11). Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійснення власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозвязку і достатності, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачка [PERSON] [PERSON] ([PERSON]) є колишнім власником спірної квартири, а відповідачка [PERSON] членом її родини, які в силу вимог ст.346 ЦК України через укладання договору відчуження квартири втратили право користування та проживання в ній. При цьому, судом встановлено, що відповідачі після укладання договору купівлі-продажу квартири виїхали з неї, фактично в квартирі не проживають, їх майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачують, однак добровільно з реєстраційного обліку не знялися, чим чинять позивачці перешкоди в користуванні її власністю, оскільки вона вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушена нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг. Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України, суд \~ вважає необхідним захистити порушене право власності позивачки шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. На підставі вказаного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved