Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 01.05.2017 року у віці 76 років. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавця з поміж всього іншого входить земельна ділянка площею 2,8924 га цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1825087400:05:000:0104 яка розташована на території Осичківської сільської ради Радомишльського району і межі якої визначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 177468, виданому на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15.05.2003 року №135 на ім'я [PERSON]. В зв'язку з тим що в державному акті на земельну ділянку не вірно зазначена фактична площа, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право власності на вищезазначене спадкове майно в нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника відповідача, позов просить задоволити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду став захист невизнаних особистих майнових прав, пов'язаних із володінням, користуванням та розпорядженням об'єктом нерухомого майна - земельною ділянкою, яка входять до складу спадщини після смерті [PERSON]. Судом встановлено, що 05.02.1972 року [PERSON] [INFO] уклала шлюб з [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ТП №251891 яке видане Осичківським сіль ЗАГС Радомишльського району, Житомирської області, після реєстрації шлюбу позивачка взяла прізвище чоловіка «Мала». [PERSON], помер 01.05.2017 року у віці 76 років в с.Русанівка, Радомишльського району, Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №302760 що видане виконавчим комітетом Осичківської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області. Відповідно до матеріалів спадкової справи №176/2017 щодо майна померлого [PERSON], спадщину прийняла його дружина [PERSON] інших спадкоємців які б претендували на спадкове майно, ні за законом ні за заповітом немає. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 177468, виданого на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15.05.2003 року №135 Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів земельна ділянка площею 2,9139 га цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Потіївської сільської ради, Радомишльського району, належить [PERSON]. Відповідно до Витягу з ДЗК про земельну ділянку номер НВ-1804094842017 від 25.07.2017 року земельна ділянка з кадастровим номером 1825087400:05:000:0104 має площу 2,8924 га. Судом встановлено, що дійсно площа в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 177468 та у Витязі з ДЗК про земельну ділянку номер НВ-1804094842017 від 25.07.2017 року відрізняється, а тому позивачка змушена звернутись до суду з вирішенням даного питання. Згідно\~ст. 81 ЗК України\~однією із підстав набуття права власності громадянами України на земельні ділянки є прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також, як вбачається з ч.1 п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на оспорювану земельну ділянку, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved