Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що з 07.07.1993 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. З метою придбання квартири 9 червня 2004 року він уклав з акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» кредитний договір № 250006-128/04Р, згідно до якого банк надав йому кредит в іноземній валюті на загальну суму 16000 доларів США під 14 відсотків річних строком до 09.06.2014 року. Того ж дня між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Дана квартира була придбана за грошову суму в еквіваленті 23 000 доларам США, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.06.2004року. 06.07.2004року, згідно з умовами п. 3 кредитного договору від 09.06.2004року за № 250006-128/04Р, укладеним між ним та акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», він уклав з останнім договір іпотеки на належну йому квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], на відчуження якої була накладена заборона. Таким чином, під час шлюбу ним була придбана в кредит вище зазначена квартира за 23 000 дол. США, з яких 7 000 дол. США були у нього на той час, а 16 000 дол. США він отримав в кредит. Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2010 року шлюб між ними було розірвано, при цьому шлюбні відносини припинились ще у січні 2006 року. З січня 2006 року по травень 2010 року він сплачував кредит за квартиру, сплативши 14062 доларів США. А з травня 2010 року кредит сплачувала відповідачка та погасила його повністю, сплативши 7859 доларів США. Таким чином, вони сплатили за спірну квартиру з врахуванням відсотків за кредитом грошову суму в еквіваленті 34460 доларів США. Посилаючись на те, що ним було сплачено на 6 203 долара США більше, ніж відповідачкою, позивач прохав стягнути з відповідачки різницю в сплачених кредитних внесках за квартиру в сумі 368939 гривень, виходячи з курсу долара США в НБУ - 100 дол. США- 1187,8 грн. станом на 23 червня 2014 року. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідачка повинна повернути йому ? частину кредитних коштів, оскільки квартира була придбана за спільні кошти. Відповідачка позов не визнала та пояснила суду, що частина сплачених коштів увійшла до складу майна, відносно якого прийнято рішення. На даний час квартира продана і вона отримала за неї 50% коштів. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.07.1993 року, який, згідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.10.2010 року, між ними було розірвано, хоча фактично шлюбні відносини були припинені ще з січня 2006 року. 9 червня 2004 року між позивачем та акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір № 250006-128/04Р, відповідно до якого банк надав позивачеві кредит в сумі 16000 доларів США під 14 % річних на строк до 09.06.2014 року для придбання квартири. В той же день позивачем було придбано квартиру [ADDRESS] за грошову суму в еквіваленті 23 000 доларів США, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.06.2004року. 06.07.2004року з метою забезпечення договірних зобов`язань також було укладено між позивачем та акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» договір іпотеки, предметом якого є належна йому квартира за адресою: [ADDRESS], на яку було накладено заборону. Судом встановлено та вбачається з рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.03.2013 року, що право власності на ? частину даної квартири судом було визнано за відповідачкою. Також в даному судовому рішенні зазначено, що сторонами за кредитним договором № 250006-128/04Р від 09.06.2004року в погашення кредиту було сплачено кошти на загальну суму 27460 доларів США, з яких 16000 доларів США, при цьому під час спільного проживання в період з 09.07.2004 року по січень 2006 року ними було сплачено 12537доларів США, а з січня 2006 року по травень 2010 року кошти в сумі 14062 долара США було сплачено позивачем, після чого з травня 2010 року до моменту погашення кредиту відповідачкою було сплачено 7859 доларів США. Виходячи з цього, позивачем було сплачено в погашення кредиту більше коштів на суму 6203 долара США. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є також майнові права та обов`язки і укладений одним із подружжя договір, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. Як вбачається з рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.03.2013 року, суд брав до уваги також і факт сплати кожною із сторін суми кредитних коштів, зазначивши при цьому, що спірна квартира була придбана сторонами в період шлюбу і всі кошти, які надавалися та отримувалися ними, були надані в інтересах та для потреб сім`ї, посилаючись на п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Так, судом було встановлено, що кредит за вище вказаним кредитним договором було погашено сторонами в повному обсязі 08.07.2011 року, при цьому, як вже зазначалося вище, після фактичного припинення подружніх відносин позивачем було сплачено 14062 долара США, а відповідачкою - 7859 доларів США. А відповідно до ч.3 ст.72 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором № 250006-128/04Р від 09.06.2004року створив обов`язки щодо повернення кредитних коштів і для відповідачки, при цьому зобов`язання за ним під час спільного проживання не розподіляються, а беруться до уваги після припинення шлюбних відносин. З врахуванням того, що позивачем було сплачено кредит на 6203 долара США більше (14062-7859 = 6203), суд вважає, що з відповідачки на його користь підлягає стягненню половина вартості погашеного останнім в більшому розмірі кредиту в сумі 3101,5 долара США (6203:2=3101,5), що по курсу Національного банку України буде становити 36839 гривень. Щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, на чому наполягала відповідачка, то суд вважає, що позивач даний строк не пропустив, оскільки його відрахування слід починати з моменту повної сплати суми боргу по кредитному договору, тобто з 08.07.2011 року. Також доводи позивачки в частині того, що сплачені кредитні кошти увійшли до складу майна є безпідставними, оскільки, згідно з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.03.2013 року, було вирішено питання лише відносно розподілу квартири, як і посилання на те, що квартиру продано та позивачем їй виплачено1/2 частину її вартості. Наявність у позивача заборгованості по сплаті аліментів не може бути підставою для відмови в задоволенні даного позову, оскільки вказані обставини не взаємопов`язані і взаємозарахуванню не підлягають. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача грошову компенсацію за переплачені останнім кредитні внески за квартиру в сумі 36839 гривень та понесені ним судові витрати при подачі позову до суду в сумі 368,39грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved