Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідачки про визнання права власності. В позові зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємицею за законом. Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутня реєстрація права власності на спірну квартиру. У зв'язку з вищенаведеним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивачка до залу судового засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідачка до залу судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. З ордеру серії [NUMBER] від 05.07.1976 року на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира була виділена [PERSON] на підставі рішення виконкому Жданівської міської ради депутатів трудящих №140/4 від 16.06.1976 року (а.с.10). Пайові внески за квартиру в повному обсязі виплачено 01.07.1992 року (а.с.11). Згідно із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 30.04.2014 року, загальна площа вказаної квартири складає 62,9 кв. метрів, жила - 43,5 кв. метрів. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. З огляду на вищенаведене, позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], яка в передбачений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю на запит суду з Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 10.10.2014 року № 2021/01-16. На підставі вищенаведеного, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]

Outcome: approved