Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 березня 1998 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, укладеного між нею з одного боку як «Покупцем» та [PERSON] - продавцем. Відповідач по справі є чоловіком позивачки, шлюб з яким укладено 05 серпня 1986 року. Позивачка вказує, що відповідач який зареєстрований за вказаною адресою з 2013 року, фактично з дня реєстрації у квартирі не проживає, даний факт підтверджується актами про не проживання. Оскільки за вказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об`єктивно порушуються права позивачки, що стало приводом для звернення до суду з позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила суду що відповідач є її чоловіком, однак у спірній квартирі не проживає з 2013 року, оскільки виїхав проживати до США. Позивачка переконувала суд, що [PERSON] повертатися на України наміру не має, вказане підтверджується його заявою до суду надісланою по електронній пошті. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. 18.02.2019 року на адресу суду надійшов електронний лист від [PERSON], в якому вказується що [PERSON] мешкав в Україні за адресою: [ADDRESS] . Квартира була придбана за час шлюбу з громадянкою [PERSON] за її особисті кошти. На квартиру він не претендує та не заперечує проти визнання його втративши право користування житловим приміщенням. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 березня 1998 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, укладеного між [PERSON] з одного боку як «Покупцем» та [PERSON] - продавцем, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] З паспорту громадянки України [PERSON] серія [NUMBER] виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 17 березня 1997 року вбачається, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05 серпня 1986 року. Окрім електронного листа, що надійшов на адресу суду від відповідача [PERSON] , суду надані позивачкою докази не проживання [PERSON] у спірній квартирі на протязі трьох років, зокрема: - Акт від 03.12.2018 року складений комісією у складі начальника дільниці № 6 КП ЖКС «Черьомушки» Чорпіта Р.М., майстром дільниці Лісовою Л.М ., майстра дільниці №6 Огородник О.О. , з якого вбачається що зі слів сусідів квартир № 134,135,136,139,140 комісією встановлено, що квартирі [ADDRESS] не проживає з 2015 року у зв`язку з виїздом з України назавжди; - письмова заява сусідів квартир № 134,135,136,139,140 завірена належним чином, з якої вбачається що мешканці квартири № 134 [PERSON]., квартири № 135-[PERSON], квартири № 136 [PERSON], кв.№ 139 [PERSON]., кв. № 140 [PERSON]., кв.№ 144 - [PERSON], підтвердили що відповідач не проживає у вказаній квартирі на протязі трьох років. З довідки - виписки з домової книги про стан сім`ї та реєстрацію № 7463 від 17.12.2018 року, видану [PERSON] , вбачається що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований - [PERSON] з 2013 року як - піднаймач. Відповідно до вказаної довідки в квартирі також зареєстровані - [PERSON] - відповідальний наймач, [PERSON] - син, 1988 року народження . В судовому засіданні позивачку [PERSON] за її згодою було допитано в якості свідка за правилами ст. 92 ЦПК України, яка розповіла суду, що до одруження з відповідачем проживала у місті Одесі разом з батьками, донькою від першого шлюбу за адресою: м. [ADDRESS] . У 1985 році вона вийшла заміж за [PERSON] , та разом з чоловіком виїхали проживати до Ліберії . У 1988 році у них в Ліберії народився син, а у 1998 році вони повернулися до України. Після повернення в Україну позивачка поселилася у квартирі в якій жила до одруження. Оскільки жити у цій квартирі було неможливо, то чоловік доньки дав їй гроші на придбання квартири [ADDRESS] квартира має площу всього 29 квадратних метрів, але за комунальні послуги сплачувати дорого за усіх прописаних осіб. Позивачка вказувала, що несе додаткові витрати за водопостачання, газопостачання, вивіз сміття, які нараховують на кількість зареєстрованих осіб, а її пенсія складає - 1550 гривень, син тимчасово не працює за станом здоров`я. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Проаналізувавши вищенаведені документи суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] без поважних причини не проживає у спірній квартирі, а тому суд приймає рішення про визнання його таким що втратив право користування житловим приміщенням - квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved