Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів [PERSON] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11.05.2016 року та до повноліття доньки [PERSON] та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що на теперішній час стягуваних по рішенню суду коштів недостатньо для утримання дітей та вони визначені у розмірі меншому ніж встановлено діючим законом. Тепер у дітей збільшилися потреби в навчанні, розвитку та іншому. У зв`язку з викладеним, позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення позивача до суду з аналогічним позовом немає. 09.09.2019 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Ухвалою судді від 16.09.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 12.11.2019 року ухвалою суду підготовче судове засідання було закрито, а справу було призначено до слухання у судовому засіданні. Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд даної справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі і просила задовольнити у повному обсязі. Крім того, у разі задоволення позовних вимог просила суд відкликати виконавчі листи пред`явлені нею до виконання від 12.07.2016 та від 27.07.2017. Відповідач до суду не з`явився, 13.12.2019 року надав до суду заяву з проханням надати йому час для підготовки заперечень з приводу заявлених позовних вимог та зазначив, що він позов не визнає у повному обсязі. До даного часу відповідач не надав відзиву на позовну заяву. Враховуючі неявку у судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач зазначив свою позицію з приводу заявлених позовних вимог, вказавши у заяві від 13.12.2019 року, що він заперечує з приводу заявлених позовних вимог, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних доказів. З`ясувавши позицію позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 24 квітня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Куп`янського міськвиконкому Харківської області за актовим записом № 57, який було розірвано на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 червня 2019 року (а.с. 9). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Згідно виконавчого листа виданого 27.07.2017 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11.05.2016 року та до повноліття доньки [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені на двох дітей, значно підвищилася вартість життя. У зв`язку з чим, вищевказаний розмір аліментів на утримання дітей не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дітей, оскільки даний розмір не повинен бути менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи законодавчо встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, а також розмір мінімальної заробітної плати і ті обставини, що суду не надано доказів неможливості сплати відповідачем аліментів у розмірі, до якого просить збільшити позивач, суд дійшов висновку, що заявлені аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, є обґрунтованими, прийнятними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а також будуть достатніми для задоволення потреб дітей відповідного віку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні, а відтак позов підлягає задоволенню. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що у новому розмірі аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судові витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved