Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою [ADDRESS] укладений 30.03.2005р., та визнати за нею право власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, а також визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,0400 га кадастровий номер 6320210100:00:034:0035 та площею 0,0166 га кадастровий номер 6320210100:00:034:0036 розташованих за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що даний житловий будинок вона отримала від відповідачки згідно розписки від 30.03.2005 року. В розписці зазначено, що відповідачка отримала за будинок грошові кошти в розмірі 5 200( п»ять тисяч двісті) доларів. У вказаному будинку позивачка зареєструвалася та проживає зі своєю сім»єю з 22 грудня 2005 р., з цього часу позивачка користується будинком та надвірними спорудами, але не може ними розпоряджатися, оскільки договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений. 23 червня 2013 р. було призначено проведення угоди у нотаріуса. Нотаріусом був зроблений інформаційний запит та отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, з якого позивачка дізналася, що 24.08.2009 р. Відділом ДВС Тячівського РУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження. Об»єкт обтяження - все майно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій також просить розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти визнання договору купівлі-продажу дійсним. Суд вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачці згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.08.2005 р.. Даний житловий будинок одержаний позивачкою згідно розписки від 30.03.2005 р., яка підтверджує факт отримання відповідачкою грошових коштів у розмірі 5 200 ( п»ять тисяч двісті ) доларів. Згідно ст. 220 ЦК України, яка має назву «Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору», якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з вказаної норми, визнання судом дійсним можливе тільки такого договору, який підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Таким чином, договір купівлі-продажу Частини домоволодіння підлягав як нотаріальному посвідченню, так і державній реєстрацій, та є укладеним з моменту такої реєстрації. Відповідно, за відсутності державної реєстрації договір є неукладеним та не створює прав та обов'язків для сторін. Аналогічні роз'яснення щодо неможливості визнання дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України правочину, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, надано в абзаці другому пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed