Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] з тих підстав, що відповідачка понад десять років без поважних причин в зазначеному житлі не проживає. В позові [PERSON] вказала, що вона є власницею 3/5 частин будинку [ADDRESS] , власником 2/5 частин вказаного будинку є її син [PERSON] , який в будинку не живе та не зареєстрований. У будинку, крім позивачки, зареєстрована її онука [PERSON] , яка фактично не проживає в будинку понад 10 років, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не бере. Перешкод для проживання їй не чинилось. Реєстрація в будинку відповідачки створює їй, як власнику, перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, та призводить до додаткових витрат по утриманню житла. В судовому засідання позивачка [PERSON] позов підтримала та пояснила, що відповідачка є її онукою, яка понад 11 років не живе в будинку, однак продовжує бути зареєстрованою. Остання фактично проживає в Російській федерації, куди поїхала після одруження, придбала там житло, має громадянство РФ. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, повідомлена належним чином про судове засідання через оголошення на сайті суду, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивачки, йому відомо, що відповідач, яка є онукою, з 2014 року не проживає в будинку по [ADDRESS] , так як виїхала на інше місце проживання. В будинку фактично проживає лише одна позивачка. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, третьої особи, свідка, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується, що право власності на 3/5 частини будинку [ADDRESS] належить позивачці. (а.с.6). Згідно довідки виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 379 від 11.01.2021 року у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до паспорта громадянина Російської Федерації [PERSON] значиться зареєстрованою в м. Мурманськ з 24.09.2020 року Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Оскільки будинок [ADDRESS] є майном (житлом), належним на праві власності, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В позові та в судовому засіданні [PERSON] стверджувала, що відповідачка близько десяти років не проживає в будинку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт непроживання відповідачки без поважних причин в помешканні, де вона зареєстрована, понад один рік. Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про наявність у відповідачки перешкод у користуванні будинком. На думку суду, [PERSON] довела той факт, що відповідачка понад один рік не проживає за місцем реєстрації, тому її слід визнати такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. З урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved