Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до Печерського районного суду міста Києва та просила поновити її на посаді з моменту її незаконного звільнення з 02 січня 2015 року; виплатити всі належні і заборговані їй за весь період роботи в Благодійній організації сум заробітку за всіма вилами виплат з урахуванням інфляції за час виплати; сплатити всі листки непрацездатності з урахуванням інфляції на час виплати; сплатити моральну шкоду та шкоду на її користь та на користь її майбутньої дитини в розмірі 50000,00 гривень; надати щорічну основну з виплатою на відпустку та матеріальну допомогу на оздоровлення з урахуванням інфляції на час виплати; надати відпустку у зв,язку з вагітністю та пологами терміном на 140 календарних днів з урахуванням інфляції на час виплати; надати відпустку за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства і інфляції на час виплати. Позивачка посилалась на таке: з травня 2014 року після проходження безоплатного двотижневого іспиту вона була прийнята на посаду консультанта консультаційно-інформаційного департаменту Благодійної організації «Чорнобильська лікарняна каса» /з 30 квітня 2015 року - Благодійна організація «Чорнобильський фонд здоров,я»/. Згідно за домовленістю з відповідачем її заробітна плата повинна бути з розмірі 3000,00 гривень. Перші місяці заробітна плата виплачувалась, однак з 01 вересня по 31 грудня 2014 року заробітна плата не сплачувалась. У грудні 2014 року вона захворіла та з 09 по 31 грудня 2014 року вона знаходилась на лікарняному, оригінал якого вона віддала [PERSON]Надалі вона неодноразово зверталася до відповідача та направляла заяви про надання щорічної основної відпустки, її оплати, матеріальної допомоги на оздоровлення, лікарняного листа та невиплачену заробітну плату. Вказані заяви були направлені 02 січня 2015 року та та 12 січня 2015 року нею особисто було здано відповідачеві. 09 лютого 2015 року нею було направлено оригінал листа непрацездатності від 30 січня 2015 року у зв,язку з вагітністю та пологами на 126 календарних днів, починаючи з 30 січня по 04 червня 2015 року. 01 квітня 2015 року у неї народилася дитина. 26 травня 2015 року позивач направила ще один лікарняний лист непрацездатності, виданий 07 травня 2015 року у зв,язку з ускладненням пологів це на 14 днів. Відповідачем не було сплачено лікарняні та не надано відпустки. 19 червня 2015 року під час виходу позивача на роботу, їй було повідомлено про те. що вона звільнена. Будь-яких документів їй не було надано. В цей же день 19 червня 2015 року позивачем була направлена заява про надання їй відпустки за доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку. До цього часу лікарняні не сплачені, вона вважає. що звільнена незаконно оскільки будь-яких заяв про звільнення не подавала та не підписувала. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви. Представник відповідача до судового засідання не з,явився, просив розглядати справу за його відсутності, направив до суду заперечення, де зазначив наступне: [PERSON] без усяких причин була відсутня на своєму робочому місці з листопада 2014 року, а тому 02 січня 2015 року була звільнена. Долучив до заперечень копію постанови печерського районного суду міста Києва по справі номер 757/21069/16-п та зазначив, що вказаною постановою провадження було закрито у зв'язку із спливом строків той самий предмет і з тих самих підстав на підставі постанови Печерського районного суду міста Києва по справі номер 757/21069/16-п. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за таких підстав: представником відповідача не надано будь-яких документів на спростування доводів позивача, будь-яких документів на вимогу суду. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення номер 26-197/243 від 28 березня 2016 року, складеному Головним управлінням держпраці в Київській області Державної інспекції України з питань праці встановлено. що на підставі письмової заяви від 19 травня 2014 року [PERSON] прийнята на посаду консультанта в консультаційно-інформаційний департамент Благодійної організації «Чорнобильський фонд здоров,я» з 19 травня 2014 року на підставі наказу номер 8 від 19 травня 2014 року. Відповідно до пояснень керівника вказаної Благодійної організації [PERSON], наданих ним під час складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, з листопада 2014 року [PERSON] не була присутня на своєму робочому місці, а тому 02 січня 2015 року була звільнена. Як вбачається з вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, [PERSON] звільнена наказом номер 1 від 02 січня 2015 року за власним бажанням без письмової заяви. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року по справі номер 757/21069/16-П встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, а саме6 останнім порушено ч.1 ст.38 КУпАП, згідно якої працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власник бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу/переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання в даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім,ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин/, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. [PERSON] звільнена наказом номер 1 від 02 січня 2015 року зі підписом голови правління БО «Чорнобильська лікарняна каса» [PERSON] за власним бажанням без письмової згоди. Вказаною по становою [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Але це не є підставою для закриття провадження у даній справі, як зазначає відповідач у своїх запереченнях. Таким чином, у судовому засіданні встановлено порушення права позивача на працю. Позивач має бути поновлена на посаді з дати її незаконного звільнення. Як вбачається з матеріалів справи, з 01 вересня 2014 року позивачці не сплачувалася заробітна плата. Доводи її щодо розміру заробітної плати в 3000,00 гривень не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки Головним управлінням держпраці в Київській області листом від 02 грудня 2016 року номер 4.4/11382 направлено розрахунково-платіжні відомості та відомості розподілу заробітної плати, з яких вбачається. що заробітна плата позивачки складала 700,00 гривень на місяць. Оскільки позивачці не виплачена заробітна плата, то вона підлягає стягненню за 22 місяці 15 днів з розрахунку 700,00 гривень на місяць. Загальна сума заробітної плати, яка підлягає стягненню, складає 15750,00 гривень. У відповідності до ст. 115 КЗПП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ст. 235 КЗПП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року. не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Крім того, відповідач має сплатити позивачці лікарняні листи серії АГА номер 848211, АГА876386, АГА 876970. У судовому засіданні позивачка заявила про те, що вона готова приступити до роботи після її поновлення. Інші вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а саме: в частині надання їй відпусток /щорічної, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку/, виплати матеріальної допомоги при наданні щорічної відпустки, тому не підлягають задоволенню. Вимоги позивачки в частині сплати їй відповідачем моральної шкоди в сумі 50000,00 гривень також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не відповідають вимогам ст.237-1 КЗПП України, не доказані. У відповідності до п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 700,00 гривень підлягає негайному виконанню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі п.8 ч.1 ст.36, ст.ст. 40, 41, 116, 117, 232 КЗпП України,

Outcome: partial