Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що її баба [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.09.1997 р. була власником будинковолодіння по вул. Шевченка, 157 в с. Підлісся Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак, зазначене свідоцтво про право на спадщину не було зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ та відповідно право власності не зареєстровано у реєстрах речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час складає 284188 грн. Після смерті баби 01.07.2009 р. спадщину прийняла мама позивачки [PERSON] як спадкоємець за заповітом згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте в установленому порядку не оформила своїх спадкових прав. Після смерті 01.08.2016 р. матері позивачка як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом з мамою у спадковому будинковолодінні. Інші спадкоємці за законом першої черги її рідні брат та сестра, які є відповідачами у справі, спадщину не прийняли і на неї не претендують. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлої матері. Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, у поданій суду заяві представник позивачки просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, у поданих суду заявах позов визнали, щодо його задоволення не заперечували, просили розглянути справу в їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що баба позивачки [PERSON] була власником будинковолодіння № 157 по вул. Шевченка в с. Підлісся Тисменицького району Івано-Франківської області, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 284188 грн. Право власності [PERSON] на вказане будинковолодіння підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.09.1997 р., видане державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори, однак, належний правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась. Після смерті 01.07.2009 р. [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно, у тому числі і на вказане будинковолодіння, яку прийняла матір позивачки [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Після смерті 01.08.2016 р. [PERSON] позивачка як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом з матір'ю у спадковому будинковолодінні. Інші спадкоємці за законом першої черги рідні брат та сестра позивачки, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті матері не прийняли і на неї не претендують. Вказані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved