Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовними вимогами до департаменту міського майна про визнання права на приватизацію та зобовязання вчинити дії по приватизації, посилаючись на наступне обґрунтування позову. [PERSON] мешкає в [ADDRESS] з 5 липня 1991 року. 13 червня 1991 року позивачці був виданий ордер на житлове приміщення вказаної квартири площею 17,1 м2 для родини з двох осіб. Того ж дня був виданий ордер [PERSON] на інше житлове приміщення цієї ж квартири площею 12,8 м2. В 1999 році [PERSON] звільнила займане нею житлове приміщення площею 12,8 м2, а на підставі рішення № 239 від 24 листопада 1999 року Орджонікідзевською районною адміністрацією Маріупольської міської ради позивачці було надано звільнене [PERSON] житлове приміщення площею 12,8 м2 в [ADDRESS]. Згідно вказаного рішення з позивачкою був укладений договір найму житлового приміщення. У теперішній час позивачка бажає приватизувати надану їй у користування квартиру [ADDRESS], для чого вона звернулась до департаменту міського майна Маріупольської міської ради відносно передачі у її власність двокімнатної [ADDRESS]. Однак останній було відмовлено у цьому з посиланням на відсутність у неї копії ордера про надання кімнати площею 12,8 кв. м. в буд. [ADDRESS]. Зазначала натомість, що її вселення у зазначену кімнату відбулось на підставі рішення Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 24 листопада 1999 року, де вона досі мешкає, сплачуючи комунальні витрати за квартиру на підставі укладеного договору найму житлового приміщення. Позивачка при цьому не володіє інформацією, чому їй не був виданий ордер на спірну житлову кімнату. Досі ані міською радою, ані балансоутримувачем не пред'являлось претензій їй щодо незаконності її проживання в житловому приміщенні площею 12,8 м2 в [ADDRESS]. Вказувала, що нею були надані документи, що підтверджують користування квартирою [ADDRESS] на умовах найму, тому вона має право на її приватизацію, а відсутність у неї ордеру на кімнату площею 12,8 м2 не впливає на її право. Також вказувала, що видача ордера не відноситься до її відання. Додавала, що іншого житла в користуванні та власності вона не має. Таким чином просила суд визнати за нею право на приватизацію [ADDRESS] із зобов'язанням управління міського майна здійснити дії по оформленню документів на приватизацію вказаної квартири на позивачку без ордеру на жиле приміщення 12,8 кв. м. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити наявну справу за її відсутності за присутності її представника [PERSON], підтримуючи при цьому поданий нею позов у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивачки, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], повністю підтримуючи позовні вимоги [PERSON], вказувала, що позивачка фактично вселилась у жилу кімнату площею 12,8 кв. м., з якою також був укладений договір найму житлового приміщення на цю житлову площу, що підтверджується особовим рахунком на [ADDRESS]. Заперечувала при цьому проти доводів представника відповідача на необхідність позивачки отримати ордер на кімнату площею 12,8 кв. м. або наявність чинного рішення суду про визнання права користування жилим приміщенням, бо право користування квартирою позивачки підтверджується рішенням Орджонікідзевської районної адміністрації міської ради та особовим рахунком на спірну квартиру житлової організації. Також вказувала, що ордер позивачці у теперішній час не може бути виданий, оскільки видача ордеру, строк дії якого 30 днів, передує вселенню в житлове приміщення, що вже фактично відбулось у 1999 році. Вказувала при цьому, що позивачка зверталась до виконкому міської ради за видачею їй ордеру, однак жодної відповіді не отримала досі. Просила задовольнити позов повністю. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності, [PERSON], у судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, посилався на те, що у 1991 році між [PERSON] та [PERSON] відбувся обмін житловими приміщеннями в [ADDRESS]. Зазначав, що внаслідок цього ордер позивачки на житлове приміщення площею 12,8 кв. м. був анульований, бо їй був виданий ордер на кімнату площею 17,1 кв. м. на двох осіб. Додавав, що законних підстав для приватизації житлової кімнати площею 12,8 кв. м. у позивачки немає, бо останній не видавався ордер на вказане приміщення. Також стверджував, що існують підозри щодо законності рішення від 24 листопада 1999 року Орджонікідзевської районної адміністрації міської ради, бо вказане рішення повинно було узгоджуватись із міської радою, чого у випадку [PERSON] не було. На підставі переліченого просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] Представник виконавчого комітету Маріупольської міської ради, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], заперечувала проти задоволення позову [PERSON], вказуючи, що позивачкою не втрачено можливість отримати ордер у передбачений законом спосіб, тому її вимоги про приватизацію [ADDRESS] є передчасними. Вказувала також, що за відсутністю ордеру вона немає законних підстав для отримання у власність спірної квартири при її приватизації. Просила відмовити у позові. Представники третьої особи до суду не з'явились, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у їх відсутність. Суд, вислухавши учасників процесу, які з'явились, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Згідно відповіді Департаменту міського майна Маріупольської міської ради від 24 червня 2015 року вбачається, що рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради про право на зайняття позивачкою кімнати площею 12,8 кв. м. в [ADDRESS] не приймалось та ордера на це житлове приміщення не було останній видано, тому не виявляється можливим передати у її власність шляхом приватизації вказаної квартири без отримання ордеру або без рішення суду про визнання права користування вказаним житловим приміщенням (а. с. 7). Згідно обмінного ордеру від 13 червня 1991 року вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 12 червня 1991 року № 22 [PERSON] був наданий на родину з двох осіб (донька - [PERSON] В.) ордер на право зайняття кімнати житловою площею 17,1 кв. м. в [ADDRESS] (а. с. 10). За іншим обмінним ордером від 13 червня 1991 року вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 12 червня 1991 року № 22 [PERSON] був наданий ордер на право зайняття кімнати житловою площею 12,8 кв. м. в [ADDRESS] (а. с. 11). На підставі рішення Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 239 від 24 листопада 1999 року вбачається, що розглянувши заяву [PERSON] та

Outcome: partial