Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно виконавчого листа за рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 22.07.2014 року у справі № 701/619/14-ц вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання позивачки на її користь в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 02.06.2014 р. і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Згідно відмітки державного виконавця на виконавчому листі від 22.07.2014 року, виданого 24.07.2014 року, виконавче провадження завершено. Відповідач рішення суду в частині регулярності та обовязкової щомісячної сплати аліментів не виконував взагалі, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Маньківським районним відділом державної виконавчої служби листом від 23.11.2017 року.Як вбачається з вказаного розрахунку, відповідач з часу відкриття виконавчого провадження внаслідок несплати аліментів станом на 08.10.2017 року допустив заборгованість в розмірі 6154,27 грн.Відповідач аліменти у визначеному законом та судовим рішенням розмірі та порядку не сплачував. За підрахунками позивачки, виконаними на підставі вказаної інформації виконавчої служби, позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів за період прострочення з 01.07.2014 року по 30.09.2017 року в сумі 6154,27 грн., що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в розмірі 1000 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: згідно виконавчого листа за рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 22.07.2014 року у справі № 701/619/14-ц вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання позивачки на її користь в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 02.06.2014 р. і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Згідно відмітки державного виконавця на виконавчому листі від 22.07.2014 року, виданого 24.07.2014 року, виконавче провадження завершено. Відповідач рішення суду в частині регулярності та обовязкової щомісячної сплати аліментів не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Маньківським районним відділом державної виконавчої служби листом від 23.11.2017 року.Як вбачається з вказаного розрахунку, відповідач з часу відкриття виконавчого провадження внаслідок несплати аліментів станом на 08.10.2017 року допустив заборгованість в розмірі 6154,27 грн.Відповідач аліменти у визначеному законом та судовим рішенням розмірі та порядку не сплачував. За підрахунками позивачки, виконаними на підставі вказаної інформації виконавчої служби, позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів за період прострочення з 01.07.2014 року по 30.09.2017 року в сумі 6154,27 грн. За ч.3 ст. 194 СКУкраїни, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 87 СКУкраїни, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Зач. 5 ст.194 СКУкраїни, положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195- 197 СКУкраїни, застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Таким чином у зв'язку з тим, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який зобов'язаний їх сплачувати за рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 22.07.2014 року, суд приходить до висновку, що позивач, має право на стягнення неустойки (пені) по аліментам, тому позовні вимоги підлягає до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved