Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, посилаючись на те, що вона з 21 вересня 2012 року по 21 серпня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом зі мною і перебуває на її утриманні. Аліменти відповідач повинен сплачувати відповідно до договору про сплату аліментів від 25.05.2015 року. Належним чином відповідач даний договір не виконує, кошти не сплачує. Дитина досить часто хворіє, а тому бажано для здоров»я дитини є поїздки з солоним морським повітрям. Вона хоче повезти сина за кордон на відпочинок для оздоровлення, у зв»язку з цим вона намагалась домовитись з відповідачем про надання нотаріально завіреного дозволу для виїзду за кордон, але відповідач відмовився надавати дозвіл без пояснення причин. Тому просила дозволити тимчасовий виїзд із України сина у супроводі матері без дозволу його батька. В судовому засіданні заявниця підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що аліменти на дитину він сплачує, дитину провідує, два місяці він був з дитиною, а позивачка була в цей час в Турції, знайшла там собі чоловіка і може виїхати з дитиною назавжди, просив відмовити в задоволенні позову. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради в судове засідання не з»явився, від них надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність їх представника згідно з чинним законодавством. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебувала у шлюбі з 21 вересня 2012 року по 21 серпня 2015 року, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу(арк.с.7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ( арк. с. 6). Син позивачки на даний час знаходиться на її утриманні. Позивачка бажає виїхати з дитиною в літку 2016 року на відпочинок до Туреччини, однак відповідач не дає дозволу на виїзд дитини за кордон. Згідно\~ст. 141 СК України, - батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 150 СК України, - батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України\~визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзду неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноваженихними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.(пункт. 4) З огляду на встановлені факти і положення закону відмова відповідача у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон в літку 2016 року для відпочинку у Туреччину суперечить інтересам дитини та обовязкам батька. Відмова відповідача вочевидь суперечить правам дитини на відпочинок та оздоровлення. Всупереч положенням ст.ст. 59-60 ЦПК України\~відповідач не надав належних і переконливих доказів того, що відпочинок дитини у Туреччині буде їй на шкоду чи є інші істотні перешкоди у такому відпочинку дитини тощо. Посилання відповідача на те, що дитина буде вивезена за кордон на завжди суд вважає безпідставними. Таким чином слід надати дозвіл на виїзд дитини за кордон та на оформлення проїзних документів на період літа 2016 року, тобто до 01.10.2016 року. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали наданню дозволу для виїзду дитини за кордон, тому суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. \~\~\~\~Крім того, у відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved