Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить суд стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], 2001 року народження, в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі до лютого 2008 року, від якого у них син [PERSON], 2001 року народження. Ще до розірвання шлюбу відповідач припинив надавати кошти на утримання сина. Через насильство, яке він вчиняв, щодо неї та сина, у вересні 2008 року вони були змушені залишити дім, і з того часу проживають окремо. Вона працює дитячою медсестрою у МККПП №1, з посадовим окладом 1200 грн. її зарплати не вистачає для забезпечення сину належного утримання та розвитку, особливо після того, як вони були змушені залишити дім, переїхати в інше місто, повністю змінити своє життя, що і спричинило також значне збільшення витрат. Відповідач має можливість сплачувати аліменти. Він неофіційно працює у різних місцях, їздить на заробітки та має значні доходи. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Додатково пояснила, що відповідач є батьком для сина [PERSON], його заперечення про своє батьківство є безпідставними і спрямовані для того, щоб уникнути батьківських прав та обов'язків. Разом з тим, вважає, що такий має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн.. Відповідач проти позову заперечив, пояснивши, що впевнений, що не є батьком для [PERSON], з приводу встановлення батьківства була проведена експертиза від 15.05.2014 року, однак такому висновку не вірить, так як позивачка підкупила всіх. Якщо б була проведена експертиза, якій він довіряє, де б виявилось, що це його син, він не відмовляється від його утримання. Разом з тим, він офіційно не працює, утримує брата, який є інвалідом І групи, сплачує кредит, стягнення по виконавчим листам немає. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного: Встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 20.03.2009 року, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], відповідач записаний батьком дитини (а.с.2-3). Також судом встановлено і сторонами не оспорюється, що протягом тривалого часу тривають спори, ініціатором яких є [PERSON] з приводу оспорювання батьківства. Так у межах цивільної справи Франківського районного суду №1326/4795/2012, за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення актового запису про батьківство, була проведена ДНК-експертиза, складено висновок 15.05.2013 року, який як вважає [PERSON] не відповідає нормам чинного законодавства ( а.с.40, 61-67). Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03.12.2014 року у справі №1326/4795/2012 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення актового запису про батьківство у позові відмовлено. Таким рішенням встановлено, що згідно звіту про тест №37748щ від 15.05.2013 року проведеного ДНК Цент, результатом дослідження батьківства, що виконано на зразках донорів (учасників), вказує, що [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач ствердив, що дане рішення ним оскаржено, однак належних доказів цьому не надано. Разом з тим, на момент винесення рішення факт батьківства не оспорено та не спростовано. Відповідно до ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122,125 цього Кодексу. Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Разом з тим, розмір аліментів у твердій сумі визначається судом відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також; за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обов'язок по утриманню дитини до повноліття покладений на обох батьків. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, яка проживає разом з нею (а.с.7), тому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, виховує дитину і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку, спроможний платити аліменти, відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей, офіційно не працює, має на утриманні брата, який є інвалідом І групи, сплачує кредит, стягнення за виконавчими листами не проводяться зі слів відповідача), розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості, і визначає їх в розмірі по 450 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved