Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить суд стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON]. [INFO], та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 33 % з усіх видів його заробітку починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що від шлюбу з відповідачем народилося двоє дітей : донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. В березні 2015 року вони розірвали шлюб, і з цього часу відповідач не бере участі у вихованні дітей, кошти на утримання давав у словесній домовленості, а в даний час припинив допомагати. Після розірвання шлюбу він перейшов проживати до батьків. Зі слів знайомих відповідач пішов добровольцем в АТО, заробітну плату приховує. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог; від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності та часткове визнання позову. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Встановлено, що від шлюбу сторін - [PERSON] та [PERSON], [INFO] народилася донька [PERSON] та сина [PERSON], [INFO]. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою молодого віку, відсутність у такого на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 1/3 частини від доходів, але не менше 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи її вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити прожитковий мінімум. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved