Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача вказуючи, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № 5659 від 08.10.1998р.; свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2009р.; свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2002р.; договору дарування 1/9 частки квартири від 27.08.2002р. належить квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації. В квартирі зареєстровані: позивачка, її сестра [PERSON], племінник - [PERSON]\~ З 01 травня 2014 року та по теперішній час відповідач в зазначеній квартирі не проживає, станом квартири не цікавиться, його речей в квартирі немає, добровільно з реєстрації не знімається. Зазначає, що їй, як власнику вищевказаної квартири, реєстрація відповідача [PERSON] складає незручності, цей факт порушує її права в розпорядженні квартирою, перешкоджає їй оформлення субсидії, в звязку з чим вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Позивачка [PERSON], та її представник в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника. На позовних вимогах наполягають, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявних у справі документах та зі згоди позивача ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню через наступне. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачці [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло № 5659 від 08.10.1998р.; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.07.2009р.; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.05.2002р.; договору дарування 1/9 частки квартири від 27.08.2002р. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації. Судом встановлено, що згідно довідки з сектору адресно-довідкової роботи управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області відповідач\~[PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO].\~ Відповідно до акту від 22.03.2016р. складеного МКП «Основаніє» за участю трьох сусідів, [PERSON], [INFO], зареєстрований, але фактично не проживає з 01 травня 2014р. в квартирі [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично з 01 травня 2014року, тобто понад один рік в спірній квартирі не проживає і не користуються нею, його речей в квартирі немає, він не цікавиться помешканням, не сплачує комунальні послуги. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст.\~\~317,\~\~383 ЦК України\~\~та\~\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] не надав суду заперечень проти вимог позову та викладених в ньому обставин, тому обставини, на які посилається позивачка за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, тому що її інтереси \~порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає. \~Щодо позовних вимог про зняття [PERSON] з реєстрації в квартирі позивача, то суд вважає за необхідне позов в цій частині залишити без задоволення через наступне: Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний\~\~вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання\~\~здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу\~\~реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про\~\~позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування\~\~житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою),\~\~свідоцтва про смерть. Аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що підставою для\~\~зняття з реєстрації є рішення суду, що набрали законної сили, зокрема, про позбавлення\~\~права користування житловим\~\~приміщенням.\~\~ Виходячи з вищевикладеного та діючого законодавства, питання щодо\~\~реєстрації місця проживання або зняття з реєстрації не входять до компетенції\~\~суду.\~\~ Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial