Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що між нею та відповідачем 29.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що складений відповідний актовий запис № 605. У шлюбі в сторін народилася дочка - [PERSON], яка проживає з позивачкою в м. Городенка. Сторони проживали спільно до вересня 2015 року. З того часу відповідач поїхав жити і працювати в м. Житомир, а потім в м. Київ. Після чого шлюбні стосунки сторін фактично припинилися. Подальше спільне життя сторін не склалося з причин відсутності взаєморозуміння та втрати поваги один до одного. Майже три роки вони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, бажання і можливості відновити фактичні шлюбні відносини немає. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Майнового спору у сторін немає, часу на примирення вони не потребують. У зв'язку з наведеним, позивачка просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача судовий збір. Позивачка в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з наведених в позові підстав. Пояснила, що разом з відповідачем не проживають з вересня 2015 року, дочка [PERSON] проживає разом з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в підготовче засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заявленого позову не заперечує, просить його задовольнити. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позивачка позов підтримує, відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 29 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON], [INFO], зареєстрований 29.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 605. Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Андрушівського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 71 від 26.08.2014 р. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved