overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання розміру аліментів на утримання однієї дитини. У позові позивач зазначила, за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2010 року справа № 2-1365/09 на її корись з [PERSON] на утримання їх спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до їх повноліття було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення почалося з 16.02.2008 року . Таким чином суд визначив аліментні частки на утримання їхніх дітей по 1/6 рівній частці за кожну дитину в єдиній, 1/3 частці від доходу відповідача, при цьому для такого правила обмежена певним строком - досягненням найстаршою дитиною повноліття, тобто 18 - ти річного віку народження. [INFO] старшою дочкою, [PERSON], було досягнута повноліття і у зв'язку з цим стягнення аліментів на її утримання припинилося. Рішенням Саксаганського суду м. Кривого Рогу від 03.02.2012 року на її користь з відповідача на утримання вже повнолітньої доньки [PERSON], на період навчання починаючи з 15.11.2011 року до 30.06.2014 року було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх доходів відповідача. Стягнення закінчилося в указаний в рішенні суду період. Таким чином зараз на утримання молодшої дочки, [PERSON] вона отримує 1/6 частину від доходів відповідача.. Вона працює КК ДНЗ №261 на посаді вихователя, та отримує зарплатню в розмірі в середньому 2000 грн., інших доходів не має. Відповідач є пенсіонером і отримує стабільні пенсійні виплати розмір яких їй на разі не відомий. Дана обставина встановлена при розгляді вищевказаної справи №2-3857/11. На утримані відповідача окрім нашої молодшої дочки, інших осіб немає. Тому просить суд, визначити розмір аліментів, що стягуються на користь позивача за рішенням Саксаганського суду м. Кривого Рогу від 14.06.2010 року з відповідача [PERSON] у вигляді 1/3 частини всіх видів його доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка вказала, що у них з відповідачем молодша дочка [PERSON], вона сама не спроможна утримувати дитину. Просить суд задовольнити позовні вимоги частково, визначити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму. Відповідач, в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти позовних вимог. Дослідивши матеріали, суд приймає до уваги, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Стягнення аліментів у розмірі які в судовому засіданні змінила позивачка та як це не суперечить вимогам законодавства. Обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей передбачений ст.. 180 СК України. Розмір аліментів не перевищує передбачений законодавством. Тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково. В силу ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, оскільки позивач була звільнена від сплати на момент звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є її сином, зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинку [ADDRESS]. Після одруження син перейшов проживати до своєї дружини, в її будинку не проживає більше десяти років. На даний час син з дружиною не проживає, місце перебування його невідоме. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Тому просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно у судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач, який є сином позивачки - власника житлового будинку [ADDRESS] - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, при цьому зареєстрований у спірному будинку. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право спадщину за законом від 09.04.2003 р. (а.с.4), витягом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.05.2003 р. (а.с.5), довідкою виконкому Підліської сільської ради (а.с.3), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.10). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідач є її чоловіком, зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинку [ADDRESS]. Десять років тому відповідач залишив сім'ю і пішов проживати до своєї матері по [ADDRESS], протягом всього цього часу відповідач не проживає в її будинку. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Тому просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивачка у судове засідання не з'явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, просив справу розглянути в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач, який є чоловіком позивачки - власника житлового будинку [ADDRESS], не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року. Відповідач, вибравшись з будинку позивачки, не знявся з реєстрації, що порушує права і інтереси позивачки як власника житла. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є її колишнім зятем, який зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинку № 11 по вул. Дружна в с. Радча Тисменицького району Івано-Франківської області. У 2014 році відповідач вибрався з її будинку і з того часу не проживає. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, позбавляє її можливості отримати субсидію по оплаті комунальних послуг. Тому просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задоволити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не зявився повторно, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач, який є колишнім зятем позивачки власника будинковолодіння № 11 по вул. Дружна в с. Радча Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у житловому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з 2014 р. Відповідач, вибравшись з будинку позивачки, не знявся з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси позивачки як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: довідкою Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.4), копією свідоцтва про право власності на жилий будинок від 05.03.1991 р. з реєстраційним написом Івано-Франківського ОБТІ від 05.03.1991 р. про реєстрацію за позивачкою права власності на спірне будинковолодіння (а.с.5), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.18). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, зареєстрований у належному позивачці на праві приватної власності будинку [ADDRESS]. У 2000 р. після розірвання з нею шлюбу відповідач залишив сім'ю, забрав свої речі і вибрався з будинку. Формальна реєстрація відповідача перешкоджає їй в отриманні субсидії по сплаті комунальних послуг. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідач як колишній член сім'ї позивачки - власника житлового будинку [ADDRESS] - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з 2000 р. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.12), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14), технічним паспортом (а.с.7-11), копією рішення суду про розірвання шлюбу від 15.04.1988 р. (а.с.6), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5), довідкою виконкому Черніївської сільської ради Тисменицького району (а.с.15), адресною довідкою (а.с.20). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, який зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинку № 8 по вул. Л. Українки в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. Рішенням Тисменицького районного суду від 27.09.2010 р. шлюб між розірваний, у 2012 р. відповідач вибрався з її будинку і з того часу не проживає. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, позбавляє її можливості отримати субсидію по оплаті комунальних послуг. Тому просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивачка у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не зявився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач, який є колишнім чоловіком позивачки власника житлового будинку № 8 по вул. Л. Українки в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з 2012 р. Відповідач, вибравшись з будинку позивачки, не знявся з реєстрації, що порушує права і інтереси позивачки як власника житлового приміщення. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: договором дарування житлового будинку від 23.10.1996 р. з відповідним написом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності від 21.11.1996 р. за реєстровим № 307 (а.с.3), копією рішення Тисменицького районного суду від 27.09.2010 р. (а.с.4), довідкою Старолисецької сільської ради (а.с.5), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Тому відповідача слід визнати таким, який втратив право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідач є її чоловіком, який зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинковолодінні № 24 по вул. Довбуша в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області. У лютому 2014 р. відповідач покинув сім'ю, вибрався з її будинку і з того часу не проживає. Оскільки відповідач залишився зареєстрованим у належному їй будинку, це створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, позбавляє її можливості отримати субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг. Тому просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала і просила його задоволити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не зявився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач, який є чоловіком позивачки власника будинковолодіння № 24 по вул. Довбуша в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у будинковолодінні без поважних причин більше одного року, а саме з 2014 р. Відповідач, вибравшись з будинку позивачки, не знявся з реєстрації, що порушує права та інтереси позивачки як власника житлового приміщення. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.02.2015 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2015 р. (а.с.8-10), довідками Чукалівської сільської ради від 10.06.2016 р., 10.09.2016 р. (а.с.12-13), актом сільської ради від 12.06.2016 р. (а.с.14). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що вона є власником будинковолодіння № 35 по вул. Лепкого в смт. Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області згідно свідоцтва про право на спадщину на ? частину від 31.03.1990 р. після смерті батька та свідоцтва про право на спадщину на ? частину від 13.08.2013 р. після смерті матері. Відповідач є її зятем, шлюб між її дочкою та відповідачем не розірвано, однак з 2008 р., коли дочка виїхала на роботу за кордон, вони фактично припинили сімейні стосунки. У вересні 2012 р. відповідач вибрався з її будинку та повернувся до своїх батьків в с. Ямниця, вул. Галицька, 6/8, Тисменицького району Івано-Франківської області. При цьому відповідач залишився зареєстрованим у належному їй будинку, що створює певні труднощі у користуванні будинком, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Тому просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивачка у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві позов визнав, не заперечував щодо його задоволення, просив справу розглянути в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач, який є зятем позивачки власника житлового будинку № 35 по вул. Лепкого в смт. Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з вересня 2012 р. Відповідач, вибравшись з будинку позивачки, не знявся з реєстрації, що порушує права і інтереси останньої як власника житла. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що вона є власником домоволодіння № 6 по вул. Стефанчука в с. Павлівка Тисменицького району Івано-Франківської області згідно договору купівлі-продажу садиби від 12.12.2006 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ від 13.12.2006 р. Відповідач є її рідним братом, який зареєстрований у належному їй будинку, однак вже протягом трьох років у будинку не проживає. Просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повторно у судове засідання не зявився, не повідомив суду про причини неявки. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідач, який є рідним братом позивачки власника домоволодіння № 6 по вул. Стефанчука в с. Павлівка Тисменицького району Івано-Франківської області, не проживає у вказаному будинку без поважних причин більше одного року, а саме з 2013 р. Відповідач, вибравшись з будинку позивачки, не знявся з реєстрації місця проживання, що порушує права і інтереси останньої як власника житла. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідка [PERSON] та наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу садиби від 12.12.2006 р. (а.с.5-6), витягом Івано-Франківського ОБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.12.2006 р. (а.с.7), довідкою Павлівської сільської ради Тисменицького району (а.с.28), довідкою про реєстрацію місця проживання фізичної особи (а.с.22). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання таким, який втратив право на користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що вона та її матір [PERSON], яка померла 26.08.2015 р., є власниками на праві спільної часткової власності будинковолодіння № 89 по вул. Незалежності в с. Ганнусівка Тисменицького району Івано-Франківської області згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2000 р., право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.01.2015 р. Відповідач є її зятем, шлюб між її дочкою та відповідачем не розірвано, однак з 2014 р. вони фактично припинили сімейні стосунки. Два роки тому відповідач вибрався з її будинку, при цьому залишився зареєстрованим у будинку, що створює певні труднощі у користуванні ним, зокрема, утруднює отримання субсидії по оплаті комунальних послуг. Тому просила визнати відповідача таким, який втратив право на користування житлом. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що позивачка є власником на праві спільної часткової власності ? частини будинковолодіння № 89 по вул. Незалежності в с. Ганнусівка Тисменицького району Івано-Франківської області, власником другої половини була її матір [PERSON], яка померла 26.08.2015 р. Відповідач, який є зятем позивачки, не проживає у спірному будинку без поважних причин більше одного року; вибравшись з будинку позивачки, не знявся з реєстрації, що порушує права і інтереси останньої як власника житла. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються показаннями свідка [PERSON] та наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. З відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати у розмірі 951,20 грн., що складаються з 551,20 грн. сплаченого судового збору (а.с.1) та 400 грн. витрат на правову допомогу (а.с.2). На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved