Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги про розірвання шлюбу мотивовані наступним. У позивачки та відповідача різні погляди на життя і рішення сімейних питань. Подальше сумісне проживання та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Спільне життя не склалось. Спільне господарство не ведеться. З січня 2020 року сторони проживають окремо. У сторін відсутнє взаєморозуміння, примирення між ними неможливе. В судове засідання позивачка не з`явилась, однак надала суду разом з позовом заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій він вказав, що визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 02.11.2018 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 3172, серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення сімейних відносин є те, що у сторін відсутнє взаєморозуміння, несумісність характерів, виникають постійні сварки на підставі протилежних поглядів на сімейне життя. Між сторонами на сьогоднішній день втрачено почуття любові та взаємоповаги. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. З січня 2020 року сторони проживають окремо. На примирення позивачка не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення родини є неможливим, шлюб існує формально. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами і дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач визнав позов повністю, що підтверджується заявою. Згідно даної заяви відповідачу наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Визнання позову - це розпорядницька дія відповідача, його згода на задоволення заявлених позовних вимог, спрямована на закінчення розгляду судом заявленої вимоги шляхом винесення рішення про її задоволення. Визнання позову є розпорядницькою дією відповідача і означає безумовну згоду з вимогами позивача та з винесенням судом рішення на користь позивача незалежно від наявності і доведеності фактів, що входять у підставу позову. Визнання факту є різновидом пояснень відповідача як засобу доказування і спрямоване на підтвердження наявності певної обставини, доказування якої згідно з правилами про розподіл тягаря доказування покладається на позивача. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При вказаних обставинах суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка вирішила прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просив заявник, та не потребує вчинення додаткових дій щодо його виконання.

Outcome: approved