Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання незаконними розпорядження голови Попільнянської РДА Житомирської області від 18.06.2014 року за № 2 - дс щодо оголошення [PERSON] догани та розпорядження голови Попільнянської РДА Житомирської області від 25.06.2014 року за № 25-к щодо звільнення [PERSON] з посади директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Попільнянського району з 25.06.2014 року за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновити її на посаді директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Попільнянського району з 25.06.2014 року, стягнення з Попільнянської РДА Житомирської області на її користь її середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21932,46 гривень за період з 26.06.2014 року по 03.12.2014 року та моральної шкоди. На обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що розпорядженням голови Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області від 11.12.2012 року за № 48-к її було призначено на посаду директора територіального центру соціального обслуговування Попільнянського району з посадовим окладом згідно штатного розпису. Позивачка зазначає, що пропрацювала на даній посаді до 25.06. 2014 року, в подальшому розпорядженням голови Попільнянської РДА Житомирської області від 25.06.2014 року за № 25-к була звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. В позовній заяві містяться посилання на те, що попередньо позивачкою було подано заяву від 05.05.2014 року про надання чергової відпустки та відпустки за свій рахунок з 19.05.2014 року по 06.06.2014 року включно. Відпустка була погоджена особисто головою адміністрації 06.05.2014 року. На підставі вказаної заяви було видано 06.05.2014 року наказ за № 37-к про відбуття у щорічну відпустку у вищевказаний термін. В період її відпустки заздалегідь, з метою оздоровлення, нею було придбано путівку до санаторію ТОВ «Закарпатський оздоровчий комплекс «Сонячний», що знаходиться в с. Поляна, Свалявського району, Закарпатської області. В даному закладі вона перебувала з 17.05.2014 року по 06.06.2014 року. Позивачка зазначає, що з незрозумілих обставин 15.05.2014 року з'являється лист, в якому повідомляється, що голова адміністрації Андрійчук Микола Васильович в зв'язку із виробничою необхідністю відкликає своє погодження щодо її відпустки з 19.05.2014 року. В свою чергу, наказ № 37-к від 06.05.2014 року залишається чинним, ніким не оспореним та не скасованим, окрім цього, позивачка зазначає, що її з відпустки ніхто не відкликав та такої пропозиції до неї не надходило та відповідно в період з 19.05.2014 року по 06.06.2014 року включно вона перебувала у відпустці за межами Житомирської області. Позивачка та її представник в судовому засіданні зменшили позовні вимоги та просили визнати незаконними розпорядження голови Попільнянської РДА Житомирської області від 18.06.2014 року за № 2 - дс щодо оголошення [PERSON] догани та розпорядження голови Попільнянської РДА Житомирської області від 25.06.2014 року за № 25-к щодо звільнення [PERSON] з посади директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Попільнянського району з 25.06.2014 року за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновити її на посаді директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Попільнянського району з 25.06.2014 року, стягнути з Попільнянської РДА Житомирської області на її користь її середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21932,46 гривень за період з 26.06.2014 року по 03.12.2014 року. В свою чергу, позивачка не наполягала на позовній вимозі щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000,00 гривень. Представник відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення посилаючись на обставини, які зазначені в його запереченнях. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER], розпорядження голови Попільнянської РДА № 48-к від 11.12.2012 року [PERSON] 11.12.2012 року була призначена на посаду директора територіального центру та 26.05.2014 року звільнена з посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно розпорядження голови Попільнянської РДА № 25-К від 25.06.2014 року [PERSON] було звільнено з посади директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Попільнянського району 25.06.2014 року за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка зверталася до голови Попільнянської РДА з заявою про надання їй чергової відпустки на 17 календарних днів з 19 .05.2014 року по 04.06.2014 року та 2 дні (5, 6 червня) відпустки за власний рахунок. Відповідно до наказу № 37-к від 06.05.2014 року позивачка відбула у щорічну основну відпустку тривалістю 10 календарних днів з 19.05.2014 року по 28.05.2014 року та додаткову відпустку за ненормований робочий день відповідно до умов колективного договору на 7 календарних днів з 29.05.2014 року по 04.06.2014 року за період роботи 11.12.2013 року по 10.12.2014 року та відпустку за власний рахунок на 2 календарних дні з 05.06.2014 року по 06.06.2014 року. Як вбачається із листа № 983/02-27 від 15.05.2014 року, в зв'язку з виробничою необхідністю голова Попільнянської РДА Андрійчук М. В. відкликає своє погодження щодо відпустки позивачки з 19.05.2014 року. Згідно листа голови комісії по соціальному страхуванню було перенесено заїзд по путівці № 1404/58 з 14.04.2014 року на 17.05.2014 року в зв'язку з виробничою необхідністю. Відповідно до актів від 30.05.2014 року та від 02.06.2014 року було встановлено, що директор територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Попільнянського району - [PERSON] була відсутня на роботі протягом робочого дня 30.05.2014 року та 02.06.2014 року. Відповідно до зворотного талону до путівки серії І № 1404158 [PERSON] з 17.05.2014 року по 06.06.2014 року перебувала у ТОВ «Закарпатський оздоровчий Комплекс «Сонячний», за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, с. Поляна, вул. Курортна, 3а. Так, Розпорядженням голови Попільнянської РДА № 25-к від 25.06.2014 року та викладеним у ньому обставини з посиланням на розпорядження голови Попільнянської РДА № 2-дс від 18.06.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи. Так, в розпорядженні № 2-дс від 18.06.2014 року зазначено, що [PERSON] проігнорувала вказівку голови райдержадміністрації щодо відкликання в зв'язку з виробничою необхідністю погодження дозволу надання їй відпустки, а також була відсутня на роботі 30.05.2014 року та 02.06.2014 року. Однак, в період з 19.05.2014 року по 06.06.2014 року позивачка перебувала у щорічній відпустці згідно до наказу № 37-к від 06.05.2014 року, який по даний час є чинним і у вищевказаний період, зокрема, 30.05.2014 року та 02.06.2014 року, вона була відсутня на роботі саме перебуваючи в відпустці. Відповідно до приписів ч. 8 ст. 79 КЗпП України відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства, установи, організації з додержанням вимог частини шостої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки. Отже, чинним законодавством України не передбачено процедури відкликання погодження, що стосується відпусток, а діє процедура відкликання працівника з відпустки за вище перелічених підстав. Виходячи з вищевикладеного, відсутні жодні підстави порушення позивачем трудової дисципліни, щодо оголошення їй догани та підстави в контексті систематичного невиконання нею без поважних причин трудових обов'язків. Таким чином, розпорядження голови Попільнянської РДА Житомирської області від 18.06.2014 року за № 2 - дс щодо оголошення [PERSON] догани та розпорядження голови Попільнянської РДА Житомирської області від 25.06.2014 року за № 25-к щодо звільнення [PERSON] з посади директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Попільнянського району з 25.06.2014 року за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не грунтуються на приписах чинного законодавства. Відповідно до приписів ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно приписів ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Враховуючи вищезазначене, з відповідача - Попільнянської РДА Житомирської області підлягає стягнення на користь позивача 21932 гривні 46 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме: як вбачається з матеріалів справи звільнення позивачки з роботи відбулось 25.06.2014 року, а отже до розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосовується заробітна плата за травень та квітень місяці 2014 року. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи. Як вбачається з довідки № 64 від 29.09.2014 року, яка видана територіальним центром соціального обслуговування в квітні заробіток позивачки становив - 3834, 00 гривень, в травні - 3861,72 гривні. Так, в квітні 21 робочий день, в травні 19 робочих днів, отже: (3834,00 гривні - за квітень + 3861,72 гривні - за травень): (21 + 19 робочих днів) = 192,39 гривень. Період вимушеного прогулу з 26.06.2014 року по 03.12.2014 року складає 114 робочих днів (червень 2014 року - 3 робочі дні, липень 2014 року - 23 робочі дні, серпень 2014 року - 20 робочих днів, вересень 2014 року - 22 робочих дні, жовтень 2014 року - 23 робочі дні, листопад 2014 року - 20 робочих днів, грудень 2014 року - 3 робочих дні). Отже, 114 робочих днів Ч 192,39 гривень = 21932,46 гривень. Згідно приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд критично відноситься до посилань представника відповідача, які зазначені у запереченнях на позовну заяву. Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, позивачку звільнено з роботи незаконно і вона підлягає поновленню на роботі, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Outcome: approved