Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання договорів купівлі продажу удаваними (недійсними), визнання договору довічного утримання та його розірвання. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 28 серпня 2012 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу : житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Дружби,6 в селі Бабин Гощанського району Рівненської області за ціною 39600 грн. - договір ВРХ № 475758; земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована в с.Бабин вул.Дружби, 6 та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку за ціною 27700 грн. - договір ВРХ № 475759); земельної ділянки площею 0,1487 га, що розташована в с.Бабин вул.Дружби, 6 та надана для ведення особистого селянського господарства за ціною 12077 грн. - договір ВРХ № 475760, які були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Гощанського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та здійснено їх державну реєстрацію. Укладені договори купівлі-продажу позивачка вважає удаваними , так як насправді при укладанні вищевказаних договорів воля обох сторін була спрямована не на купівлю-продаж житлового будинку і земельних ділянок, а на укладення договору довічного утримання. Тобто, договори купівлі-продажу укладалися з метою приховати договір довічного утримання, який вони насправді уклали. Такий намір сторін підтверджується тим, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усвідомлюючи удаваність вчинених правочинів та переслідуючи кожен особисту зацікавленість, обидві сторони до цього часу істотні умови договорів купівлі-продажу не виконали. Так, позивачкою - продавцем житловий будинок і земельні ділянки не звільнено і не передано у володіння відповідачки продавця, що підтверджується довідками Бабинської сільської ради №№1433,1435 від 06.07.2015 року про те, у житловому будинку за адресою с.Бабин, вул.Дружби , 6 в період з 01.09.2012 по 01.07.2015 року зареєстрована та проживає одна позивачка. Позивачка і надалі продовжує сплачувати за користування житловим будинком комунальні послуги , що підтверджується листом Гощанського РЕМ №35/5-06/2444 від 02.07.2015 року, згіно якого споживачем електроенергії за адресою с.Бабин, вул.Дружби, 6 є [PERSON], і з якою 29.10.2010 укладено відповідний договір . Також згідно листа РОВКП ВКГ „Рівнеоблводоканал №2438 від 03.07.2015 за адресою с.Бабин, вул.Дружби, 6 споживачем послуг по водопостачанню є [PERSON] Відповідачкою ж не прийнято спірне майно у володіння та не сплачено за нього ціну, обумовлену в договорах і вона зареєстрована та проживає за адресою [INFO], що підтверджується довідкою Бабинської сільської ради №1434 від 06.07.2015 року. Знаючи, що договори купівлі-продажу укладено для виду, з метою приховати договір довічного утримання, який є неоплатним, відповідач [PERSON] і не сплатила позивачу вартість майна, обумовлену в договорах, не стала проживати у ніби-то придбаному житловому будинку та користуватися ніби-то придбаними земельними ділянками. Згідно вимог законодавства покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві ціну переданого товару. Факт неприйняття відповідачкою [PERSON] майна підтверджує те, що вона фактично не сплатила позивачці [PERSON] передбачені у договорах кошти. Таким чином, жодних правових наслідків, які мали виникнути у сторін, виходячи із умов договорів купівлі-продажу, не настало. Водночас, насправді між сторонами виникли правовідносини, які передбачені договором довічного утримання. Підписуючи нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, позивачка [PERSON] не мала наміру фактично відчужувати житловий будинок та інше нерухоме майно (земельні ділянки), оскільки інше житло у неї відсутнє, вона одинока, похилого віку (83 роки), дітей, родичів чи інших близьких осіб, у яких вона змогла б проживати, у неї немає. Згідно з довідкою Гощанського територіального центру соціального обслуговування Гощанської РДА №003-15/334 від 07.07.2015 року позивачка [PERSON] перебуває на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома з 20.06.2006 по даний час. Договори купівлі-продажу позивачка підписувала лише з наміром передати у власність відповідачки [PERSON] житловий будинок і земельні ділянки за умови отримання від неї догляду довічно. Починаючи із липня 2012 року до лютого 2013 року відповідачка доглядала позивачку , допомагала їй по господарству, за кошти останньої зробила поточний ремонт в двох кімнатах будинку. Однак, з весни 2013 року такий догляд став епізодичним, а влітку 2013 року зовсім припинився. Тобто, умови договору довічного утримання, який насправді сторони уклали, відповідачкою перестали виконуватися і позивачка просить його розірвати , скасувати право власності відповідачки на нерухоме майно та зареєструвати право власності за позивачкою. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві і збільшили позовні вимоги та просять ще, окрім предявлених вимог , визнати право власності на нерухоме майно за позивачкою. Також у судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що влітку 2012 року вона зустрілася з відповідачкою, яка сказала, що її зять буде доглядати позивачку. Через деякий час [PERSON] повезла її до нотаріуса, де вони уклали договори. Коли підписували договори, то позивачка вважала, що відповідачка буде її доглядати за те, що підписала договори. А, крім того, остання казала у нотаріуса, що не „обідить її до смерті. Ніяких грошей від відповідачки позивачка не отримувала, а навпаки, давала у нотаріуса для [PERSON] 800 грн. Спочатку [PERSON] допомагала їй, навіть ремонт зробила у двох кімнатах, хоча на ремонт відповідачці гроші давала вона. Навесні 2013 року відповідачка ще трохи допомагала, але не завжди і позивачка змушена була наймати людей, яким платила, щоб обробляли для неї город та допомагали по господарству. Крім того, їй постійно допомагає соціальний працівник, яка і білить, і обробляє город, а сусіди іноді приносять їсти, так як цього року вона захворіла і переміщається за допомогою стільця. Їй важко себе обслуговувати, а ще вона має у господарстві курей , а відповідачка їй не допомагає. Відповідачка у судовому засіданні позову не визнала і пояснила, що позивачка, перед тим як продати будинок, покликала її до себе додому і сказала, що хоче, щоб будинок дістався комусь із „своїх, так як вона хоче піти через рік-два у монастир, після того як вигодує і продасть двоє свиней, які мала у своєму господарстві. Відповідачку влаштовувало те, щоб позивачка пожила ще у будинку і що за це дешевше продає господарство. Також відповідачка зазначила, що їй було відомо, що [PERSON] писала заповіти на різних людей, щоб їй допомагали , а потім їх змінювала, як хтось інший починав їй допомагати. Тому вона сказала, що потрібно піти до нотаріуса і оформити будинок і землю нотаріально, щоб потім позивачка не змінила думки. У нотаріуса позивачка добровільно підписувала договори купівлі-продажу і ще давала їй 800 грн. на оформлення договорів, а вона потратила на оформлення десь 3400-3600 грн., хоча квитанцій у неї немає. Купила відповідачка будинок та земельні ділянки за 80000 грн., бо була вигідна пропозиція , так як позивачка сказала , що продає за оцінкою БТІ. Гроші позивачці відповідачка давала після того, як оформили договори у нотаріуса без будь-яких свідків, бо позивачка казала, що не хоче, щоб хтось знав, що у неї є гроші. Всі документи, після оформлення договорів купівлі-продажу майна, залишилися у відповідачки позивачці нічого нотаріус не давала. На купівлю нерухомості вона позичила 30000 грн. у [PERSON], якого вона доглядає та допомагає йому часом попере, дасть їсти, так як він немає власного житла і є одиноким. З ним вона і купувала будинок і мала в майбутньому з ним жити та доглядати його. Ще 5000 грн. вона позичила у сусідки, а решту суми 55000 грн. були її особисті кошти. Так як вона дозволила позивачці жити у будинку, то і з добрих спонукань їй старалася допомагати та доглядати її - возила позивачку на бджололікування, збирала її на весілля до родичів. Також вона зробила за свої кошти ремонт у двох кімнатах будинку переробили грубку, поміняли частину підлоги і пофарбували. Можливо і на фарбу позивачка давала свої кошти. За комунальні послуги платить позивачка, так як у неї є пільги і тому відповідачка не переуклала договорів на водопостачання та електропостачання. Десь рік позивачка її не чіпала з приводу проданого майна поки не дізналися сусіди і соціальний працівник [PERSON], що будинок проданий. З тих пір позивачка сама не допускає її до господарства і восени 2013 року вже судилася з нею за придбане майно, але їй було відмовлено у задоволені позову, так як відповідачка правомірно купила це майно. Відповідачка не переходить проживати у придбаний будинок по вул.Дружби, 6 в с. Бабин , тому що позивачка її туди не пускає і бється. Доказів неправомірної поведінки позивачки з цього приводу у неї немає, так як у суд щодо усунення перешкод у користуванні майном чи в правоохоронні органи вона не зверталася. Просить відмовити у задоволенні позову, так як вона не укладала договору довічного утриманя з позивачкою. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась , але направила заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог реєстраційної служби Гощанського районного управління юстиції в судове засідання не зявився , але направив заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою відповідачки і зустрівши якось [PERSON] вона сказала, що позивачка шукає когось, щоб її доглянув до смерті, а потім успадкує її майно. Відповідачка через неї звязалася з онукою чоловіка позивачки від першого шлюбу чи не будуть ці родичі заперечувати, щоб та доглядала [PERSON] Згоди ті родичі так і не дали, але позивачка всім казала в селі, що як вона помре, то все залишиться для відповідачки, бо вона її буде доглядати. Їй відомо зі слів відповідачки, що вона робила ремонт у будинку [PERSON], а також [PERSON] казала їй, що вона будь-кого догляне до смерті, аби успадкувати житло, бо її дочці немає де жити. [PERSON] казала, що не ходить до позивачки допомагати, бо будинок і так її, а допомагати для позивачки вона немає змоги. Як сусідка відповідачки, свідок пояснила, що остання весь час жалілася, що у неї немає грошей, то вона сумнівається, що [PERSON] могла мати гроші на придбання нерухомості. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є внучкою покійного чоловіка позивачки за першим шлюбом. Якось їй по телефону [PERSON] повідомила, що [PERSON] хоче доглядати за позивачкою і щоб вона запитала у свого батька та дядька-синів покійного чоловіка позивачки, чи можна відповідачці доглядати позивачку. Вона ж нічого не сказала для відповідачки і більше з цього приводу до неї ніхто не звертався . До літа 2015 року вона не знала, що позивачка продала будинок і землю для відповідачки. Сама ж вона немає можливості доглядати за позивачкою в силу сімейних обставин. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки і знає її дуже [PERSON] весь час хотіла, щоб хтось її доглянув до смерті. Десь три роки назад вона бачила, що у позивачки появляється [PERSON] і допомагає їй обробляла город, обкошувала, робила ремонт . Взимку 2013 року [PERSON] прозимувала у холоді і в голоді , а вона носила для неї істи. [PERSON] вже тоді не допомагала позивачці не відкидала снігу, не носила дров, хоча зима тоді видалася дуже суворою. Сварки між позивачкою та відповідачкою почалися десь восени 2013 року, казала відповідачка, що відправить позивачку в Остріг чи в будинок престарілих. Мови про те, що позивачка мала йти жити в монастир ніколи не було, бо позивачка весь час утримує якесь підсобне господарство. Так як відповідачка не допомагає позивачці, то та наймає людей і платить їм. З травня 2015 року вона сама допомагає позивачці садити грядку, приносить воду, міряє тиск, купує за її гроші ліки, приносить їсти. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює соціальним працівником і вже більше 10 років допомагає позивачці. За весь цей час позивачка жодного разу не казала, що хоче продати будинок. Також [PERSON] десь влітку 2012 року говорила, що її буде доглядати [PERSON] На це свідок позивачці говорила, щоб та хоч би не оформляла договору дарування, бо будинок уже не буде її. Дійсно , навесні 2013 року відповідачка разом з нею білили у позивачки кухню, обробляли город. Свідок пояснила, що якби відповідачка заплатила для позивачки 80000 грн. за будинок, то вона б про це знала, так як позивачка їй усе розказувала, а так навпаки, як відповідачка робила ремонт у будинку позивачки, то після того [PERSON] жалілася, що всі гроші з пенсії пішли на ремонт. Також всі платежі за будинок як платила раніше позивачка, так і платить по сьогоднішній день Восени 2013 року, коли було потрібно оформляти субсидію, то потрібні були документи на будинок і виявилося, що документів у позивачки немає. [PERSON] сказала, що всі документи у [PERSON], так як їй після смерті позивачки перейде все майно. Тоді вона взяла у відповідачки документи і виявилося, що будинок разом із землею було продано, про що вона сказала позивачці. З тих пір між сторонами постійно сварки і відповідачка не допомагає позивачці. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачку , свідків, дослідивши інші обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу : житлового будинку з надвірними будівлями по вулиці Дружби,6 в селі Бабин Гощанського району Рівненської області за ціною 39600 грн. - договір ВРХ № 47575 [PERSON] 8; земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована в с.Бабин вул.Дружби, 6 та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку за ціною 27700 грн. - договір ВРХ № 475759); земельної ділянки площею 0,1487 га, що розташована в с.Бабин вул.Дружби, 6 та надана для ведення особистого селянського господарства за ціною 12077 грн. - договір ВРХ № 475760, які були нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Гощанського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та здійснено їх державну реєстрацію. У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. Позивачка заперечує факт укладення саме договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості, а натомість підтверджує факт укладення договору довічного утримання. У відповідності ст. 235 ЦК України правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили є удаваним. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона ( відчужувач) передає другій стороні ( набувачеві) у власність, житловий будинок , квуартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. З огляду на добуті докази, суд вважає, що між сторонами було укладено договір довічного утримання. Факт укладення договору довічного утримання підтверджується поясненнями самої позивачки, яка вважала, що взамін укладеного у нотаріуса договору , відповідачка догляне її до смерті буде допомагати по господарству, надавати іншу фізичну допомогу. Про те, що між сторонами було укладено договір довічного утримання свідчать і пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що позивачка весь час казала, що хоче, щоб хтось її доглянув і тоді після смерті її майно перейде тій людині, що її догляне. Також свідки, як і позивачка, підтвердили, що відповідачка [PERSON] здійснювала певний час догляд за [PERSON] робила ремонт у будинку, допомагала обробляти земельну ділянку, чого не заперечувала і сама відповідачка. Відповідачка [PERSON], заперечуючи факт укладення договору довічного утримання, разом з тим, спростувала свої заперечення , так як мотивом для укладення нотаріально посвідчених спірних договорів послужило і те, що позивачка раніше змінювала зроблені нею заповіти на інших людей, а тому, щоб вона не передумала вони уклали договір купівлі-продажу, що підтверджується і її письмовими запереченнями. Також відповідачка у своїх поясненнях та письмових запереченнях на позов підтвердила, що їй було відомо, що позивачка немає іншого житла, окрім проданого, і що відповідачка дозволила їй дожити вік у своєму будинку по вулиці Дружби,6 в селі Бабин Гощанського району Рівненської області , хоча відповідно до ст.662 ЦК України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором і одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо). Так як товар (майно) не було передане і у договорі купівлі-продажу від 28 серпня 2012 року відсутній строк передачі товару , то відповідно мали б застосовуватися положення ст.530 ЦК України, згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений , кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги. Відповідачка посилається на те, що не переходить проживати у придбаний будинок по вул.Дружби,6 в с. Бабин , тому що позивачка її туди не пускає і бється. Доказів неправомірної поведінки позивачки з цього приводу у неї немає, так як у суд щодо усунення перешкод у користуванні майном чи в правоохоронні органи вона не зверталася, як і не зверталася про витребування майна від позивачки та передання його відповідно до договору купівлі-продажу, що свідчить про те, що договір купівлі-продажу є удаваним. Доказом того, що позивачка мала на меті укладення 28 серпня 2012 року договору довічного утримання, а не купівлі-продажу є і те, що відповідачка підтвердила той факт, що позивачка почала з нею сваритися після того, як соціальний працівник [PERSON] брала у неї документи на будинок, щоб оформити для позивачки субсидію, так як усі документи і примірники договорів купівлі-продажу були у [PERSON] і [PERSON] не мала у себе копії жодного примірника договору купівлі-продажу, а [PERSON] сказала для [PERSON], що будинок продано. Після цього позивачка почала з відповідачкою судитися, а вона перестала допомагати позивачці . Відповідачка, заперечуючи позовні вимоги позивачки, посилається на те, що насправді було укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна, так як вони є оплатні, бо вона позивачці заплатила за майно 80000 грн. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобоязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачка посилалася на те, що 30000 грн. вона позичила у [PERSON], а ще 5000 грн. вона позичила у сусідки, а решту суми 55000 грн. були її особисті кошти. У відповідності до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачка посилаючись на те, що позичила 35000 грн. на купівлю нерухомості , не надала суду належних на те доказів, а саме розписки позичальника або іншого документа, що посвідчував би одержання [PERSON] грошей, як того вимагає ст.1047 ЦК України. Так як за законом обставини позички грошей відповідачкою повинні підтверджуватися письмовими доказами, а не поясненнями свідків чи іншим чином, то суд вважає недоведеною обставину наявності певної суми у відповідачки для оплати згідно договорів купівлі-продажу. Також факт оплати за договорами купівлі-продажу від 28 серпня 2012 року нерухомого майна спростовується і іншими доказами. Так, згідно договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 28 серпня 2012 року „Продавець, яким значиться позивачка, отримала кошти від „Покупця відповідачки „повністю до підписання договорів. Позивачка заперечила факт отримання коштів від відповідачки за майно, а сама ж відповідачка пояснила, що гроші для позивачки давала вже після того, як оформили нотаріально договори , що суперечить змісту договорів, а тому суд вважає недоведеним укладення оплатних договорів між сторонами, якими є договори купівлі-продажу. Пунктом 2 частини 1 статті 755 ЦК України передбачено розірвання договору довічного утримання ( догляду) за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Позивачка посилається на те, що відповідачка не допомагає їй, починаючи з осені 2013 року коли вона дізналася, що між ними укладено договори купівлі-продажу, а лише свариться з нею. Догляд за нею здійснюють сусіди та знайомі. Відповідачка ж посилається на те, що якби позивачка не вела агресивно себе по відношенню до неї, то вона б допомагала і надалі їй, що суперечить її поясненням щодо того, що позивачка перешкоджає користуватися їй придбаним майном . З аналізу та оцінки, наданих сторонами, доказів суд вважає доведеним неналежне виконання відповідачкою [PERSON], як набувачем майна за договором довічного утримання від 28 серпня 2012 року, своїх обовязків , незалежно від її вини, а тому договір підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 3 ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в дохід держави , оскільки позивачку звільнено від його сплати.

Outcome: approved