Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до АПК «Старосільський» про розірвання договору оренди землі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 грудня 2013 року мати позивачки [PERSON] уклала договір оренди землі з АПК «Старосільський», згідно якого надала в оренду земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,54 га, яка знаходиться на території Андріївської сільської ради Городнянського району. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Строк дії договору 15 років. Проте [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері позивачка успадкувала належну матері земельну ділянку площею 5,54 га. За умовами укладеного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору. Позивачка бажає розірвання договору оренди землі, оскільки таке право їй надано умовами договору. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Пояснив, що в порядку спадкування після смерті матері позивачки [PERSON] до позивачки перейшло право власності на земельну ділянку, що здавалася спадкодавцем [PERSON] в оренду відповідачу. Позивачка як новий власник не бажає здавати успадковану земельну ділянку в оренду, має право використовувати земельну ділянку на власний розсуд. Право розірвати договір оренди у разі зміни власника земельної ділянки передбачено умовами договору. Враховуючи це, просив вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, двічі повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, заяви про розгляд справи в його відсутність не надав, надав письмовий відзив на позов. З наданого відповідачем відзиву виходить, що позовні вимоги відповідач не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову, бажає, щоб укладений матір'ю позивачки договір продовжував діяти після смерті останньої та пропонував змінити умови договору в частині орендодавця. В обґрунтування заперечень відповідач послався на положення ст. 148-1 ЗК України, в силу якої до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди. (а.с.22). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивачки, з'ясувавши позицію відповідача, викладену письмово, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 грудня 2013 року між [PERSON] з однієї сторони та Агропромисловим кооперативом «Старосільський» з іншої сторони, укладено договір оренди землі, за яким [PERSON] надала, а АПК «Старосільський» прийняв в строкове користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області. (а.с.4, 7-8). Договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. а.с.7зв) За умовами п. 2 договору в оренду передана земельна ділянка загальною площею 5,5371 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Договір укладено на 15 років (п.9 договору). Пунктом 38 вказаного договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору. Крім того, п.37 вказаного договору передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, за виключенням випадків, встановлених в договорі (а.с.5). Дослідженням свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2017 року серії НМІ 364986 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що спадкоємцем земельної ділянки площею 5,54 га, що розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області з кадастровим номером [NUMBER] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], є її дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7-8). У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). При цьому, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Частиною 2 ст.792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди. В силу ч. 4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Аналіз вказаних норм у їх сукупності призводить до висновку, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Пунктом 38 договору оренди землі, укладеного 09 грудня 2013 року між [PERSON] та АПК «Старосільський», передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни або розірвання договору. Як встановлено судом, позивачка не повідомляла відповідачеві своїх платіжних реквізитів для сплати орендної плати, не виявила наміру змінити сторону орендодавця в договорі, має намір розірвати договір. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За правилами ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Вирішуючи справу, суд не погоджується із доводами відповідача, що викладені в письмовому відзиві на позов, оскільки такі доводи не ґрунтуються на умовах укладеного договору. Так, пункт 38 договору оренди від 09.12.2013 року є самостійною підставою для його зміни або розірвання, що не зв'язана з виконанням орендарем умов договору. У разі відсутності волі позивачки як нового власника земельної ділянки змінити умови договору, вказаний договір передбачає її право на його розірвання у випадку зміни власника земельної ділянки. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що оскільки до позивачки перейшло право власності на орендовану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті матері (орендодавця) [PERSON], та враховуючи, що п.38 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи може бути підставою для розірвання договору; при цьому позивачка як власник даної земельної ділянки має право у відповідності до ст.41 Конституції України, ст.316, 317, 319 ЦК України володіти, користуватися, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, виявила категоричне бажання розірвати договір, тому позовні вимоги ґрунтуються на укладеному договорі та положеннях ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, судові витрати по сплаті судового збору по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved