Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування свого позову позивачка посилається на те, що вона з 15 березня 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вона має на меті тимчасово виїхати з дитиною до Російської Федерації до своїх родичів. Відповідач в даний час перебуває в Сведловській ВК Луганської області, де відбуває покарання призначене згідно з вироком Карабельного районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2014 року. Відповідач не заперечує проти тимчасового виїзду за межі України його доньки, однак надати нотаріально завірений дозвіл на виїзд доньки не має можливості в звязку із складною ситуацією на сході України. Відповідач не заперечує проти виїзду дитини до Росії, на що надав дозвіл, але прикордонна служба України пояснила, що даний дозвіл є незаконним, так як не визнається печатка луганської області. Вона вважає, що згідно із діючим законодавством України, яке регулює даний вид правовідносин, вона має право на отримання дозволу на тимчасовий виїзд за межі держави Україна зі своєю дитиною, без згоди та супроводу батька. Просила суд надати дозвіл дитині [PERSON], [INFO] на тимчасовий виїзд за межі держави Україна разом з її матірю [PERSON], [INFO], яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON], на строк до 13 травня 2018 року, тобто до закінчення строку дії проїзного документу дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала письмову заяву, відповідно до якої просить суд задовольнити вимоги позивача в повному обсязі та розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки перебуває в Сведловській ВК №38 Луганської області, надав заяву в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, справу просив розглядати у його відсутності. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 15 березня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Згідно довідки відділу по КВСР Свердловської виправної колонії Луганської області №38 від 18.01.2016 за №32/133 року, [PERSON], [INFO], засуджений 03 березня 2014 року Корабельним районним судом м. Миколаїв за ч.4 ст.187 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Закінчення строку відбування покарання 15 червня 2019 року (а.с.11). Згідно з рішенням ВПС «Дергачі» МАПП «Гоптівка» від 02 грудня 2015 року про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який не досяг шістнадцятирічного віку, [PERSON], 14 жовтня 2013 року відмовлено у перетині державного кордону у супроводі матері [PERSON], у звязку з відсутністю нотаріально посвідченої згоди другого з батьків із зазначенням в ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі (а.с.12). Заявою від 11 березня 2015 року №32/11 [PERSON] надає згоду на тимчасовий виїзд до Росії своїй малолітній доньці [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO], з 01 квітня 2015 року по 01 квітня 2016 року, яка по закінченню зазначеного строку, забезпечує повернення дитини в Україну. Зазначена заява посвідчена начальником Свердловської ВК №38 Луганської області 06 березня 2015 року(а.с.9). На підставі п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», № 57 від 27 січня 1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі предявлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно із п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідач не заперечує проти виїзду своєї дитини [PERSON], [INFO], до Росії та у зворотному напрямку з метою тимчасового проживання, про що надана заява, завірена начальником Свердловської виправної колонії управління ДПС України в Луганській області (а.с.9). У випадках, якщо в населених пунктах немає нотаріусів, а також в місцях позбавлення волі, на морських суднах, в лікарнях посадові особи органів місцевого самоврядування, начальники виправних колоній, капітани морських суден, головний лікар можуть вчиняти дії, які прирівнюються до нотаріальних дій. Також, в судовому засіданні встановлено, що Сердловська виправна колонія відносить себе до управління виконання покарань Міністерства Внутрішніх Справ Луганської Народної Республіки (а.с.11). Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про відсутність можливості на даний час отримати від відповідача нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за межі України, в звязку з невизнанням Україною дій незаконно створених органів Луганської Народної Республіки та відсутністю на окупованій території України печатки України для засвідчення зяви відповідача, яка б прирівнювалася до нотаріально посвідченої. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено будь-яких обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] Таким чином, враховуючи, що виїзд дитини за кордон відповідає її інтересам, суд вважає за можливе та доцільне надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої [PERSON], з матір'ю [PERSON], без дозволу та супроводу батька [PERSON] до Російської Федерації на період до закінчення строку дії проїзного документу дитини, тобто до 13 травня 2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved