Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивачка звернулась із вказаним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що кв. [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] (чоловік позивачки), [PERSON] (донька позивачки), [PERSON] (онук позивачки), які учотирьох зареєстровані за даним місцем проживання. Однак [PERSON] разом зі своїми дітьми, [PERSON] та [PERSON] , виїхали з міста Маріуполя на постійне проживання до Російської Федерації, де вже з 2014 року постійно мешкають, не збираючись повертатись назад. Комунальні платежі відповідачі натомість не сплачують, в утриманні житла участі не беруть та їх особистих речей у квартирі не має, що створює для позивачки з чоловіком додаткові витрати з оплати комунальних платежів, позбавляючи права на оформлення субсидії, що порушує їх охоронювані законом права. Зараз позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про зняття з реєстрації в спірній квартирі відповідачів, оскільки у позасудовому порядку вирішити питання зняття їх реєстрації не має можливості. Так зазначала, що відповідачі уповноважили її на зняття їх з реєстраційного обліку з кв. [ADDRESS] нотаріально посвідченими довіреностями. Також під час звернення позивачки до Лівобережного районного відділу реєстрації проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради з вказаними довіреностями з`ясувалося, що зняти відповідачів з реєстраційного обліку за відсутністю довірителів не можна. Отже, на підставі викладеного просила суд зняти з реєстрації місця проживання в [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні представник позивача, [PERSON] , на задоволенні заявлених [PERSON] позовних вимог наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві про зняття осіб з місця реєстрації. Позивачка, [PERSON] , підтримуючи свої позовні вимоги, додавала в суді, що реєстрація відповідачів, доньки та онука позивачки відповідно, порушує її право на отримання субсидії за спірною адресою. При цьому зняти їх з реєстрації по [ADDRESS] є саме волею самих відповідачів. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явились. Суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що кв. [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 4 лютого 1999 року за наказом № 12046/п Управління міського майна Маріупольської міської ради. Зміна прізвища відповідачки, [PERSON] , з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом від 12 листопада 2011 року про розірвання її шлюбу із [PERSON] , актовий запис № 166 від 1 квітня 2010 року. Суд також встановив, що за відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 1 квітня 2021 року вбачається, що в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1963 р. н., [PERSON] , 1957 р. н., [PERSON] , 1978 р. н., [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довіреності від 16 червня 2020 року, посвідченої нотаріусом Гусак-Кришталевого нотаріального округу Володимирської області Російської Федерації, Бегуновою Н. В., реєстр № 33/82-н/33-2020-1-548, вбачається, що відповідачка, [PERSON] , уповноважила позивачку, [PERSON] , з вирішення питання зняття такої відповідачки з реєстрації з кв. [ADDRESS] . За паспортними даними відповідачки, [PERSON] , як громадянки РФ, вбачається, що вона зареєстрована була з 4 вересня 2019 року по [ADDRESS] . Також згідно із довіреністю від 20 червня 2020 року, посвідченої т. в. о. нотаріуса Гусак-Кришталевого нотаріального округу Володимирської області Російської Федерації, [PERSON] , реєстр № 33/82-н/33-2020-2-675, вбачається, що вже відповідач, [PERSON] , уповноважив позивачку, [PERSON] , з вирішення питання зняття такого відповідача з реєстрації з кв. [ADDRESS] . Відповідно до паспортних даних відповідача, [PERSON] , як громадянина РФ, вбачається, що він був зареєстрований з 10 лютого 2020 року по [ADDRESS] . Крім того допитані у судовому засіданні свідки, [PERSON] та [PERSON] , вказували, що були сусідами позивачки по будинку [ADDRESS] , зазначаючи, що за такою адресою в кв. [ADDRESS] мешкає позивачка разом зі своїм чоловіком. Натомість, донька та онук позивачки, [PERSON] та [PERSON] відповідно, у такій квартирі були лише прописані, однак фактично не мешкали, хоча часто навідувались до позивачки та її чоловіка. Зауважували при цьому, що з січня 2015 року [PERSON] разом зі своїми дітьми, [PERSON] та [PERSON] , виїхали на постійне проживання до Росії, звідки до теперішнього часу назад не повертались. Суд на підставі досліджених доказів встановив, що фактично протягом останніх шести років у кв. [ADDRESS] відповідачі не мешкають без поважних причин, оскільки вони за власною волею переїхали на постійне проживання до Російської Федерації. Суд вказує, що відповідно до п. 26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про зняття з реєстрації місця проживання особи. Згідно із ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини справи, суд зауважує, що зняття відповідачів, як власників кв. [ADDRESS] з реєстрації з такої адреси є їх особистим волевиявленням, що у повній мірі спрямоване на реалізацію гарантованого ст. 33 Конституції України їх права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, та, у свою чергу, не позбавляє їх первинного речового права власності на дану квартиру й відповідно права законного користування нею у будь-який час. На підставі переліченого обґрунтування, враховуючи забезпеченність місцем проживання відповідачів на території РФ, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню шляхом зняття з місця реєстрації [PERSON] та [PERSON] з кв. [ADDRESS] , що також усунить перепони для [PERSON] в частині реалізації її права на отримання субсидії та користування належним їй нерухомим майном.

Outcome: approved