Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що подружнє життя не склалось, збереження його неможливе. Також просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Від позивачки надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Від відповідача надійшло до суду заперечення, де просить винести рішення, враховуючи те, що він визнає позовні вимоги позивачки в частині розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб з [PERSON], в частині позову про стягнення аліментів він не заперечує, але не згоден з розміром - ? частини від заробітку, вважає за доцільне стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини, бо у нього є ще донька, яка продовжує навчання та якій він у добровільному порядку платить аліменти. Крім того, у нього погіршився стан здоров'я, для поліпшення якого він був вимушений брати кредитні кошти в банку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02.07.2011 року Фрунзенським відділом державної РАЦС Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 190, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с. 6/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 7/. Згідно довідки голови квартального комітету № 94 Мелітопольської міської ради від 12.03.2015 р. /а.с. 8/ [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Як вбачається з позовної заяви та заперечення, шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2011 року, у подружжя різні погляди на життя, однією сім'єю вони не проживають з 30 жовтня 2011 року, спільне господарство не ведуть. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини є неможливим, і відповідно до вимог ст.. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні відповідач в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, починаючи з березня 2012 року по грудень 2014 рік, що підтверджується наданими копіями квитанцій (а.с. 27 - 32). Проте, в теперішній час відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку позивачці не надає. Згідно наданих суду доказів, а саме довідки з Сектору фінансових ресурсів та бухгалтерського обліку Харківського міського управління ГУМВС України в Харківський області за № 30/7-357 від 19.03.2015 року /а.с. 9/ [PERSON] - відповідач по справі - працює співробітником в ОСУ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та отримує грошове забезпечення, аліменти з нього не утримуються, що свідчить про відсутність будь-яких стягнень. Відповідач в добровільному порядку надає допомогу своїй доньці - [PERSON], [INFO], (а.с. 33), яка навчається в Харківському національному університеті на першому курсі денного факультету іноземних мов (а.с. 35). Однак, як вбачається з довідки КУ Мелітопольської міської дитячої лікарні № 186 від 20.05.2015 року (а.с. 53) [PERSON], [INFO], з 17.05.2013 року перебуває під наглядом лікаря-педіатра як часто хворіюча дитина, яка з вересня 2014 року перенесла гострий обструктивний бронхіт та потребує в консультації пульмонолога. Згідно довідки № 100 від 20.08.2014 року (а.с. 54) [PERSON], [INFO], потребує домашнього догляду, в зв'язку з чим, позивачка позбавлена можливості працювати в даний час. Відповідно до ст.. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 59 ЦПК України, передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, суд, дослідивши наявні докази, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище як дитини так і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення, та вважає, що з відповідача - [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини.

Outcome: approved