Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем знаходилась в шлюбних відносинах з 18.09.1999 року. На момент народження доньки вони проживали в м.Москва Російської Федерації. З вини відповідача сім»я розпалась в травні 2002 року, після чого вони з донькою переїхали на постійне місце проживання в м.Київ, де на теперішній час проживають. 25.06.2012 року рішенням мирового судді судової дільниці № 259 Хімкинського судового району Московської області Російської Федерації шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. З моменту переїзду на постійне місце проживання доньки та позивачки в м.Київ, відповідач перестав цікавитись їхнім життям. Розвиток дитини, матеріальне забезпечення, необхідність навчання та плата за це лягли на плечі позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Враховуючи, що у відповідача інших дітей немає, як немає і непрацездатних батьків та стягнень за виконавчими листами, позивачка вважає, що відповідач спроможний надавати доньці матеріальну допомогу . Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку ( доходу) до повноліття дитини, починаючи з дня подачі позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/5 частини його заробітку ( доходу). При цьому просив врахувати, що відповідач є непрацездатним, особою похилого віку, отримує лише пенсію, інших доходів немає, а позивачкою не надано доказів про стан здоров»я дитини та про доходи позивачки. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в шлюбі з 18 вересня 1999 року ( а.с.4). Рішенням Мирового судді судової дільниці № 259 Хімкинського судового району Московської області від 25 червня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано ( а.с.5). Від спільного життя подружжя мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. ( а.с.8- копія свідоцтва про народження). Як зазначає представник позивачки, відповідач грошові кошти на утримання дитини не надає, на її неодноразові звернення про допомогу в утриманні спільної дитини не реагує. Представником відповідача у судовому засіданні не надано будь- яких доказів того, що відповідач надає позивачці кошти на утримання спільної дитини, приймає участь у вихованні доньки. Суд критично ставиться до наданих представником відповідача товарних чеків та квитанцій про придбання певних товарів, предметів одягу ( а.с.53), оскільки з них не вбачається, що вказані в квитанціях товари були придбані саме відповідачем та для його доньки [PERSON]. Витяг з карткового рахунку відповідача ( а.с.38-52) також не підтверджує факт надання відповідачем матеріальної допомоги неповнолітній доньці. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Неповнолітня донька [PERSON] проживає з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Крім доньки інших осіб на утриманні позивачка не має. З довідки про доходи [PERSON] № 671370/15 від 22.05.2015 року вбачається, що відповідач перебуває на обліку в ГУ ГУПФР № 5 по м.Москва та Московській області, Управління по міському округу Хімки та йому встановлена пенсія за віком, розмір якої становить 7 286 руб.91 коп. ( а.с.54-55). Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він має, крім неповнолітньої доньки, інших осіб на утриманні. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище відповідача, те, що він має дохід, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню та про доцільність стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частини доходів до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає частковому задоволенню. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112, 113, 180 - 183, 191 СК України,

Outcome: partial