Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом в березні 2018 року, посилаючись на те, що відповідачка з березня 2017 року відсутня у її житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратила право користування будинком № [ADDRESS] Представник позивачки подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з'явилася. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] що підтверджується копією договору дарування 19 січня 1995 року. Як вбачається з довідки Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 339 від 13 березня 2018 року та з відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Київській області від 18 липня 2018 року [PERSON] з 06 червня 2008 року зареєстрована в будинку [ADDRESS] що належить позивачці. Відповідачка у вказаному будинку з 2017 року не проживає, витрат по його утриманню не несе. Згідно акту обстеження по факту проживання (не проживання) особи від 01 березня 2018 року, складеного депутатом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області на момент обстеження будинку [ADDRESS] [PERSON] в житловому приміщенні прописана, але 15 березня 2017 року в ньому не проживає. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована, але без поважних причин не проживає за вищевказаною адресою з березня 2017 року. Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній у житловому приміщенні позивачки більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивачки вимагати визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України. Таким чином, пред'явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved