Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що від шлюбу із відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Просить суд задовольнити позов, для встановлення фіксованої суми оплати аліментів на утримання сина. Позивачка пояснила, що відповідач не завжди турбується про сина та не бере участі у виконанні батьківського обов'язку відносно виховання та утримання сина. Додала, що запропонованої відповідачем мирової угоди не визнає та не бажає її укладати. Відповідач протягом грудня 20114 року , січня 2015 року надавав допомогу по утриманню сина і тому вона просить стягувати аліменти з 01 грудня 2015 року. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти позову, однак на утримання сина допомагає регулярно. Пояснив, що мав намір укласти мирову угоду із позивачкою, однак вона відмовилась. Повідомив, що від сина не відмовляється ні в якому разі, обіцяє краще турбуватись про сина та сумлінно виконувати батьківський обов'язок. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] відповідач у свідоцтві про народження записаний батьком. Син проживає та перебуває на утриманні позивачки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. суд ввважає, що алііменти на утримання неповнолітнього сина підлягають стягненню в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки, дохід якої становвить біля 3500 гривень нна місяць , відповідача, який отримує заробітну плату від 3600 гривень до 5400 гривень, те, що позивачка витрачає на утримання сина біля 1000 гривень на місяць. Також суд враховує ту обставину, що відповідач доровільно має намір сплачувати додаткові витрати на утримання сина, те, що батьки в рівних частинах повинні нести витрати по утриманню та вихованню дітей. Відповідно до ст.. 84 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 243 гривень 60 коп. , що відповідає 0,2 частки від розміру мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial