Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на її користь в інтересах дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - аліменти з батька [PERSON] у розмірі по 1000 гривен на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Діти знаходяться повністю на утриманні позивачки, добровільно матеріальної допомоги відповідач не надає, хоча має таку можливість. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що з часу розірвання шлюбу, діти повністю перебувають на її утриманні. З відповідачем була домовленість, що в рахунок сплати аліментів на утримання дітей він, відповідач свою ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], де вони з дітьми постійно проживають, оформить на ім'я дітей шляхом укладення договору дарування. Однак, протягом всього часу, відповідач надав допомогу доньці в розмірі 2 000 гривен при закінченні школи, придбав їй мобільний телефон, та сину купив одну пару брюк. У всьому іншому відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків. Жодним іншим чином, окрім зазначеного, фінансово не допомагає, нічим дітей не забезпечує, крім того не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їх життям, станом здоров'я, навчанням. Вона позивачка працює головним економістом Бюджетного відділу Фінансового управління Болградської районної державної адміністрації, отримує середню заробітну плату біля 3 000 гривен на місяць, але коштів, які вона заробляє не достатньо для утримання двох дітей, враховуючи, що старша донька вже є студенткою, та потребує ще більших затрат. Син також росте, розвивається, а тому і витрати збільшуються. Допомогу вона з дітьми отримує лише від своїх батьків, проте рідному батьку діти байдужі, і являються лише тягарем. Вважає, що такі ж обов'язки по утриманню і вихованню дітей має нести і батько, який свідомо ухиляється від їх виконання. Відповідач позовні вимоги не визнав категорично. При цьому не заперечував, що є батьком дітей [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Пояснив, що проживає в Саратському районі, постійного місця роботи не має, працює механізатором по найму у приватних осіб, в середньому на місяць заробляє 1 000 - 2 000 гривен, які витрачає виключно на свої потреби. Підтвердив, що інвалідом не являється, протягом останніх двох років до лікарів не звертався, інших дітей, чи осіб на утриманні не має. Розглянувши подані документи та матеріали, пояснення сторін по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19.04.2003 року, який було розірвано рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30.04.2014 року (а.с.6). [INFO] року від цього шлюбу народилася донька [PERSON], та [INFO] року народився син [PERSON], батьками яких є позивачка та відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] (а.с.7), [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до довідки № 280 від 23.02.2016 року, виданої виконкомом Болградської міської ради Одеської області - разом з позивачкою зареєстровані та знаходяться на її утриманні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9). На підставі пояснень сторін, та досліджених доказів суд вбачає, що позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі та має необхідність в отриманні аліментів, оскільки несе усі витрати по утриманню дітей: купує одяг, взуття, продукти харчування, засоби особистої гігієни для дітей, канцелярські приналежності та усі інші витрати. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як відносно позивачки, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд приймає критично твердження відповідача про неможливість виплати аліментів на утримання дітей в розмірі більшому, а ніж 450.00 гривен на кожну дитину, в зв'язку з відсутністю роботи, та не отриманням заробітної плати, оскільки як було встановлено судом відповідач [PERSON] інвалідом не являється, не хворіє, аліментів на утриманні інших дітей чи будь-яких осіб не сплачує, працює механізатором по найму у приватних осіб. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав. Слід зазначити, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 1455.00 гривен. Таким чином, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в даній справі складає 436.50 гривен. Тобто, розмір аліментів не може бути меншим ніж зазначена сума. З огляду на те, що діти знаходиться на повному утриманні матері, яка несе усі витрати фінансового характеру на утримання, навчання, виховання і лікування дітей, тощо, а також те, що прожитковий мінімум в державі змінюється в сторону збільшення декілька разів на рік, вважає за необхідне вимоги позивачки задовольнити частково, та стягнути аліменти в розмірі 600.00 гривен щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Суд зважає також на те, що старша донька [PERSON] через декілька місяців, а саме [INFO] року досягне повноліття, та аліменти на її утримання відповідач буде сплачувати всього 4 (чотири) місяці. У відповідності зі ст.ст.81, 88 ЦПК України також підлягає стягненню на користь держави з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 551.20 гривен. На підставі викладеного і

Outcome: partial