Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі ј частини усіх видів його доходів, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення ним 23 років за умови, що син буде продовжувати навчання. В обґрунтування позову зазначила, що 27 грудня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який є студентом денної форми навчання бюджетної основи Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, син мешкає разом з нею та потребує матеріальної допомоги на придбання учбової літератури, щоденне користування транспортом. Позивачка та третя особа в судове засідання надали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву в якій позовні вимоги визнав, проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина не заперечував та просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, суд встановив, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає що необхідно ухвалити рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 08.06.2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 282. ( а. с. 4) 14.04.20004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23.10.2013 року серії [NUMBER] . ( а. с. 5) Прізвище після розірвання шлюбу присвоєно [PERSON] - [PERSON] . 26.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу дружині- [PERSON] . Згідно довідки № 189/12 від 04.06.2021 року, наданої Харківським національним університетом міського господарства ім. Бекетова О.М. , [PERSON] є студентом 1 курсу факультету архітектури, дизайну та образотворчого мистецтва, строк навчання з 14.09.2020 року по 30.06.2024 року. ( а. с. 11) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частина 1 ст. 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] є студентом 1 курсу денної (бюджетної) форми навчання Харківського національного університету міського господарства ім. Бекетова О.М. , в зв`язку з продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] , [INFO] працездатний, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку щодо задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Таким чином, дослідивши докази, а також враховуючи те, що дитина сторін [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач є працездатним, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved