Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку поділу спільного майна подружжя. В обґрунтування свої позовних вимог зазначає, що 27.06.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні. Сторони є батьками [PERSON] та [PERSON] . 22.12.2020 року Херсонським міським судом Херсонської області винесено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.10.2019 року, відповідачем було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивачка просить визнати за нею право власності на Ѕ частини спірної квартири у порядку поділу майна подружжя. Ухвалою від 15.02.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.06.2008 року, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №306, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу від 18.10.2020 року [PERSON] придбав квартиру загальною площею 57,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.04.2021 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Зважаючи на те, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, крім того, якщо дружина та чоловік не домовились про поділ майна, спір може бути вирішений судом. Суд дійшов висновку про можливість поділу майна подружжя. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за сторонами право власності по Ѕ частини квартири за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved