Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що сімя розпалась і поновити її неможливо. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з причини втрати взаєморозуміння та виникаючих на цій підставі сварок та суперечок. Вони проживають окремо один від одного більше двох років, спільне господарство не ведуть, спільних неповнолітніх дітей не мають. В судове засідання позивачка не зявилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Не заперечують проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, судова повістка повернулася з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачкою було надано адресу [PERSON] за місцем його проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 12 квітня 2013 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис №6, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с.5/. Шлюбні відносини між сторонами припинені більше двох років у звязку із втратою взаєморозуміння та виникаючих на цій підставі сварок та суперечок, однією сімєю вони не проживають, спільне господарство не ведуть, спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивачки, а тому, законних підстав для надання строку на примирення сторін суд не вбачає та вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами. Відповідно ч.8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивачка при реєстрації шлюбу своє прізвище не змінювала, тому після розірвання шлюбу питання про зміну прізвища не ставилось. Оскільки від відповідача заяви про зміну прізвища після розірвання шлюбу не надходило, тому його прізвище слід залишити без змін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved