Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з цим позовом і повідомила, що 20.02.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 25. Спільно вони проживали до 22 травня 2014 року. Від шлюбу з відповідачем у них є малолітній син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, через різні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час ведення між ними спільного господарства припинено. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї стали неможливими. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20.02.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 25. Після розірвання шлюбу позивачка просила відновити їй дівоче прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце проведення судового засідання, не з'явився, будь-якого повідомлення про причини неявки не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений шлюб зареєстрований 20.02.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 25. Від шлюбу у них є малолітній син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сім'я фактично розпалася. Ведення спільного господарства припинено. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї стали неможливими. Дані факти стверджуються сукупністю доказів. З свідоцтва про шлюб видно, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. З копії свідоцтва про народження, видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. За таких обставин, суд вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 243,60 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 174, 212, 213, 215 ЦПК України,

Outcome: approved