Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась у суд позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В заяві послалась на те, що з 15.10.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння в сім'ї в них погіршилися відносини, що призвело до припинення шлюбних стосунків. Просить шлюб розірвати. Оскільки діти проживають з нею і знаходиться на її утриманні просить стягувати з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітків (доходів) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. Так, 23.10.2014 р. за зареєстрованим місцем проживання відповідача йому було надіслано ухвалу про відкриття провадження по справі із викликом у судове засідання на 17.11.2014 р. та матеріали справи, які відповідач отримав 30.12.2014 року, що стверджується його підписом. Окрім цього, 18.11.2014 р. відповідач повторно викликався у судове засідання на 02.12.2014 р., однак рекомендований лист повернувся із відміткою за закінченням терміну зберігання, що у відповідності до положень абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Як передбачено ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони з 15.10.2008 року перебувають у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] актовий запис № 415. Від подружнього життя у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про їх народження. Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні стосунки, останні не підтримують шлюбних відносин на протязі останніх років, проживають окремо, не ведуть спільного побуту. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, збереження сім'ї не відповідало б їхнім інтересам. Як встановлено судом, позивач добровільно коштів на утримання дітей не дає, проживає окремо. Діти проживають разом із позивачкою та фактично перебувають на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved