Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.09.2009року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №537, мотивуючи тим, що з квітня 2015року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, зясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає примирення неможливим. Позивачка вточнила позовні вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], 28.02.2012року народження, а саме: просить стягувати щомісячно з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитини повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку аліменти на утримання дитини не надає. Просить допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з клопотанням справу розглянути за її відсутності уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву з клопотанням справу розглянути за його відсутності, уточненні позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 26.09.2009року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №110804 від 26.09.2009року, від шлюбу є дитина [PERSON], 28.02.2012року народження, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №306665 від 13.03.2012року, яка проживає з позивачкою. Згідно довідки про склад сімї від №10 від 25.06.2015року дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З квітня 2015року шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що через деякий час після реєстрації шлюбу між ними стали виникати протиріччя з різних питань, зясувалось, що вони мають несумісні характери та різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати, а також задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитини повноліття. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і повинні бути задоволені. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved