Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій вказала, що 12.03.2004 р. вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований Горлівським міським відділом РАЦС Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 190. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] [PERSON] вказує, що з відповідачем по справі проживали декілька років після народження їхньої дитини в квартирі, розташованій в [ADDRESS]. Але подружнє життя не склалося та в березні 2014 р. сторони стали проживати окремо один від одного, позивач виїхав, а позивачка залишилася проживати разом з неповнолітньою дитиною в її квартирі. Після чого відповідач не надавав матеріальної допомоги на виховання дитини та не цікавився його станом здоров'я. В телефонній розмові відповідач відмовив [PERSON] надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, тому вона звернулася до суду з позовом та просить надати їй дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] за кордон без згоди батька дитини - [PERSON] до повноліття дитини та дозволити їй та її офіційному представнику без згоди батька оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої дитини [PERSON] до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення повноліття. Позивачка в судовому засіданні та її представник підтвердили вище викладене та просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки та оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок та оздоровлення дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пункт 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітньому [PERSON] за кордон без згоди батька. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved