Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивачка звернулася до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23.11.2015 року та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття сина [PERSON] , після чого стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що на теперішній час стягуваних по рішенню суду коштів недостатньо для утримання дитини та вони визначені у розмірі меншому ніж встановлено діючим законом. Тепер у дітей збільшилися потреби в навчанні, розвитку та іншому. Син сторін [PERSON] на сьогодні є особою з інвалідністю дитинства і хворіє дитячім аутизмом та потребує постійного стаціонарного і амбулаторного лікування, на що необхідні додаткові витрати. У зв`язку з викладеним, позивач вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення позивача до суду з аналогічним позовом немає. 20.07.2019 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Ухвалою судді від 01.08.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання. 23.10.2019 року судове засідання було відкладене до 13.11.2019 року через неявку всіх учасників. Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд даної справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі і просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце проведення судових засідань, про що свідчать поштові конверти, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання». Будь-яких заяви, чи відзиву проти позову, пояснень, відповідач до суду не надав. Частина ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідачі вважаються повідомленими про судові засідання. Враховуючі неявку у судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. На підставі викладеного, з письмової згоди позивачки, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. З`ясувавши позицію позивача та перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 28.01.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №19, який було розірвано на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2015 року (а.с. 13). Відповідач [PERSON] є батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю [PERSON] , про що свідчать: свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.02.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 9); свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 22.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 10); довідка №1046 видана 16.07.2019 року Курилівським сільським головою (а.с. 17). Син сторін [PERSON] особа з інвалідністю з дитинства і хворіє дитячім аутизмом, що підтверджується ксерокопією посвідчення серії [NUMBER] від 20 лютого 2018 року (а.с. 11), відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 31 січня 2018 року потребує постійного стаціонарного і амбулаторного лікування (а.с. 12). Згідно рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23.11.2015 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 30.07.2015 року (а.с. 14-15). На підставі цього рішення, тим же судом 23.11.2015 р. виданий виконавчий лист (а.с.16). 17.07.2019 року позивач звернулась з позовом про зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів в сумі 1000,00 грн., щомісяця, на 1/3 частину від усіх доходів відповідача, щомісячно і до повноліття старшої дитини, а потім стягувати 1/4 частину всіх доходів до повноліття молодшої дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи, що на даний час ч.2 ст. 182 СК України встановлений мінімальний розмір аліментів, який не може бути нижче 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Розмір присуджених з відповідача аліментів є вкрай малим. Також, спільний син [PERSON] являється особою з інвалідністю з дитинства та потребує додаткових витрат на утримання та лікування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в розмірі 1000,00 грн., на двох дітей, значно підвищилася вартість життя. У зв`язку з чим, вищевказаний розмір аліментів на утримання синів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дітей, оскільки даний розмір не повинен бути менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи законодавчо встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, а також розмір мінімальної заробітної плати і ті обставини, що суду не надано доказів неможливості сплати відповідачем аліментів у розмірі, до якого просить збільшити позивач, суд дійшов висновку, що заявлені аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, є обґрунтованими, прийнятними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а також будуть достатніми для задоволення потреб дітей відповідного віку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні, а відтак позов підлягає задоволенню. Слід зазначити, що законом прямо передбачено проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. А саме, положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію,

Outcome: approved