Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя та припинення права на частку у спільному майні. Звернення до суду мотивує тим, що перебувала з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2007 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який страждає на атипичний аутизм, згідно з медичним висновком від 28.09.2011 року є дитиною-інвалідом та перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2014 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з Позивачкою. Позивачка зазначає, що у період шлюбу, у зв'язку з необхідністю постійного відвідування дитиною реабілітаційних центрів для дітей-аутистів, які знаходяться у віддалених частинах міста, сторонами був придбаний за рахунок спільних коштів та за за рахунок коштів за кредитним договором легковий автомобіль маркиHyundaiі20, 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], колір світло сірий, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 111500 грн.. Кошти у сумі 100350 грн. були отримані у ПАТ «АСТРА БАНК», правонаступником якого є «Дельта Банк», на підставі кредитного договору №300468043281004 від 28.02.2013 року, укладеному між Відповідачем та Банком. Позивачка вказує на те, що на даний час ринкова вартість спірного автомобіля, з урахуванням терміну та інтенсивності його експлуатації як таксі, становить 190000,0 грн.. Таким чином, вартість 3/4 частки автомобіля складає 142500,0 грн.. Тому зурахуванням ту обставину, що на її утриманні знаходиться двоє дітей малолітнього та малолітнього віку, один з яких є дитиною інвалідом, Позивачка просить визнати за нею право на ? частки спірного автомобіля, провести поділ спільного сумісного майна подружжя - спірного автомобіля, виділивши у власність Відповідача спірний автомобіль, та стягнути з Відповідача на її користь грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля у сумі 142500,0 грн. (а.с.1-3). В судовому засіданні Позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд задовольнити їх та провести поділ спільного сумісного майна подружжя - спірного автомобіля. Відповідач в судове засідання не явився за невідомих суду обставин. У зв'язку із цим за згодою Позивачки та її представника судом проведено заочний розгляд справи, що не суперечить вимогам ч.1 ст.224 ЦПК України. Представник Третьої особи -1 - Дніпропетровське МРЕВ-1 - в судове засідання не явився за невідомих суду обставин. Його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті. Третя особа-2 [PERSON], яка є матір'ю Відповідача, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала. Просила суд залишити позов без задоволення. Суду пояснила, що саме вона певний час сплачувала кредитні кошти за спірний автомобіль і тому також має право на частку автомобіля. З приводу неявки в судове засідання Відповідача у справі - її сина [PERSON] суду пояснила, що той, нібито, мешкає окремо від неї і не може прибути в судове засідання за тієї обставини, що Позивачка викрала у нього усі документи. Також надала суду квитанції за 2013-2015 рокипро сплату кредиту на загальну суму 53584,83 грн., в тому числі з яких особисто нею сплачено 18664,83 грн., а Відповідачем -34920,0 грн.(а.с.35-58). З наданих квитанцій слідує те, що останній платіж по кредиту було здійснено саме нею 24.07.2015 у розмірі 350,0 грн. (а.с.38). Позивачка заперечує проти стверджень Третьої особи про сплату кредитних коштів за спірний автомобіль, оскільки та здійснювала платежі саме за їхні сумісні з Відповідачем грошові кошти, які вони надавали Третій особі-2 за для погашення кредиту. Як слідує з матеріалів справи, Третьою особою-2 за період з 04.01.2014 по 03.10.2014 (рішення про розірвання шлюбу між сторонами від 06.10.2014, набрало чинності 17.10.2014 - а.с.1) було сплачено 9208 грн.. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст.10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятками тих, які виключені з цивільного обороту. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а також мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2007 року, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2014 року(а.с.6). Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який страждає на атипичний аутизм, згідно з медичним висновком від 28.09.2011 року є дитиною-інвалідом та перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра(а.с.4, 9). У період шлюбу, у зв'язку з необхідністю постійного відвідування дитиною реабілітаційних центрів для дітей-аутистів, які знаходяться у віддалених частинах міста, сторонами був придбаний за рахунок спільних коштів та за рахунок коштів за кредитним договором легковий автомобіль маркиHyundaiі20, 2012 року випуску, номер кузову [NUMBER], колір світло сірий, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 111500 грн.. За даними Позивачки, які не підтверджені документально Третьою особою-2, кошти у сумі 100350 грн. були отримані у ПАТ «АСТРА БАНК», правонаступником якого є «Дельта Банк», на підставі кредитного договору №300468043281004 від 28.02.2013 року, укладеному між Відповідачем та Банком. Дійсна вартість спірного автомобіля на момент розгляду судом справи не встановлена за тих обставин, що згідно з поясненнями Третьої особи-2 Відповідач не має можливості надати спірний автомобіль у експертний заклад для проведення судової авто товарознавчої експертизи з приводу встановлення його дійсної вартості, оскільки на нього накладено арешт державною виконавчою службою і сам автомобіль знаходиться в іншому місті у двохстах кілометрах від Дніпропетровська. Позивачка вказує на те, що на даний час ринкова вартість спірного автомобіля, з урахуванням терміну та інтенсивності його експлуатації як таксі, становить 190000,0 грн. і що за її підрахунками вартість 3/4 частки автомобіля на сьогоднішній день складає 142500,0 грн.. При цьому свої вимоги обґрунтовує наданими нею даними з Інтернету, за якими вартість аналогічного автомобіля Hyundaiі20 складає 10500 доларів США, що у підрахунку на гривню складає саме 190000,0 грн.. Таким чином, право Позивачки є порушеним і тому підлягає захисту. За переліченими вище обставинами суд враховує саме цю вартість спірного автомобіля через неможливість встановити його справжню ціну, а також зурахуванням того, що на її утриманні знаходиться двоє дітей малолітнього та малолітнього віку, один з яких є дитиною інвалідом, вважає за можливезадовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, визнати за Позивачкою право на ? частки спірного автомобіля, провести поділ спільного сумісного майна подружжя - спірного автомобіля, виділивши у власність Відповідача спірний автомобіль, та стягнути з Відповідача на її користь грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля у сумі 142500,0 грн.. Також суд згідно ст.88 ЦПК України стягує з Відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,2 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved