Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони перебували в цивільному шлюбі. Від спільного проживання мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, хоч і офіційно працює та має регулярний дохід. В зв`язку з цим, позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача та просить стягнути аліменти за минулий час з 31.01.2018 року по 16.12.2019 року, оскільки вона зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу, але було відмовлено у видачі. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надавала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, через оголошення на веб-сайт Судова влада України. Від відповідача до суду відзиву не надходило. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та існуванням умов передбачених ст.. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.06.2007р. (а.с. 9). Копією ухвали Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу по стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, задовільнивши вимогу яка стосується стягнення аліментів на дитину в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовна вимога, яка стосується стягнення аліментів за минулий час з 31.01.2018 року по 16 грудня 2019 року задоволенню не підлягає, оскільки із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів [PERSON] звернулась до суду 31.01.2018 року, а 15.02.2018 року їй було відмовлено у видачі судового наказу про що слідує копія ухвали суду. Від дня винесення ухвали суду про відмову у видачі судового наказу про стягнення аліментів та до моменту подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів пройшло майже 1 рік 10 місяців, даний період не підтверджується доказами того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180-182, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial