Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вони з відповідачем перебували в шлюбі, 25.12.2013 року шлюб між ними був розірваний. Від шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Батько з сином не спілкується та добровільно коштів на його утримання не надає. Так як вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільного господарства, а син [PERSON] , [INFO] , проживає з нею та знаходиться на її утриманні, постало питання щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Прожитковий мінімум для дітей згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» віком від 6 до 18 років, починаючи з 1 грудня 2019 р. встановлений в розмірі 2218грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму. Сторони перебували в шлюбі, який рішенням Тиврівського районного суду від 25.12.2013 року в справі № 145/1829/13-ц було розірвано (а.с. 6). В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується його свідоцтвом про народження ( а.с. 5). Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сім`ї, виданою виконавчим комітетом Ворошилівської сільської ради № 5/19 від 03.09.2019 року (а.с. 7) Позивачка сама не взмозі забезпечувати сина самим необхідним. Відповідач молодого віку, працездатний, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved