Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 серпня 2017 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (ПрАТ «СК «ВУСО») та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 4334728-02-16-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Venza» з державним номером [NUMBER] (а.с.15). 26.12.2017 року по вул. Люстдорська дорога , 119, м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ» з державним номером [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] та транспортного засобу марки «Toyota Venza» з державним номером [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] В результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota Venza» з державним номером [NUMBER] отримав пошкодження, що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 03.01.2018 року (а.с.21). За постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно рахунку № СЧ-025924 від 03 січня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Venza» з державним номером « [NUMBER]», склала 20 860, 39 гривень. За заявою громадянина [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі страхового акту № 00344-02 від 11 січня 2018 року виплатило за ремонт автомобіля «Toyota Venza» страхове відшкодування у розмірі 20 860, 39 гривень. Крім того, справу про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина [PERSON] за правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП було закрито на підставі ст.38 КУпАП. У зв`язку з чим, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування у розмірі 20 860, 39 гривень, а саме: 11 січня 2018 року, підтвердженням чого слугує платіжне доручення № 675 від 11 січня 2018 року. Також, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди громадянином [PERSON] , договір добровільного страхування наземного транспорту не укладався, тому в наявності у нього не було. Відповідач, як особа з вини якої сталося ДТП, у добровільному порядку відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 860, 39 гривень не здійснив. 16 липня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та позивачем - ФОП [PERSON] був укладений договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, за яким страхова компанія відступила останній своє право вимоги відшкодування збитків у порядку регресу, завданих у вигляді сплаченого страхового відшкодування, в тому числі до відповідача. Отже, на підставі договору відступлення прав вимоги ФОП [PERSON] набула право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» у розмірі 20 860, 39 гривень. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, в зв`язку з чим відповідно до ст. 280 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 11 серпня 2017 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (ПрАТ «СК «ВУСО») та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 4334728-02-16-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Venza» з державним номером « [NUMBER] ». Справу про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина [PERSON] за правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП було закрито на підставі ст.38 КУпАП. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП було закрито. Згідно рахунку № СЧ-025924 від 03 січня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Venza» з державним номером « [NUMBER]», склала 20 860, 39 гривень. За заявою громадянина [PERSON] ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі страхового акту № 00344-02 від 11 січня 2018 року виплатило за ремонт автомобіля «Toyota Venza» страхове відшкодування у розмірі 20 860, 39 гривень. У зв`язку з чим право регресної вимоги виникло у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування у розмірі 20 860, 39 гривень, а саме: 11 січня 2018 року, підтвердженням чого слугує платіжне доручення № 675 від 11 січня 2018 року. Також, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди громадянином [PERSON] , договір добровільного страхування наземного транспорту не укладався, тому в наявності у нього не було. Відповідач, як особа з вини якої сталося ДТП, у добровільному порядку відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 860, 39 гривень не здійснив. 16 липня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та позивачем - ФОП [PERSON] було укладено договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, за яким страхова компанія відступила останній своє право вимоги відшкодування збитків у порядку регресу, завданих у вигляді сплаченого страхового відшкодування, в тому числі до відповідача. Отже, на підставі договору відступлення прав вимоги ФОП [PERSON] набула право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» у розмірі 20 860, 39 гривень. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В силу п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Беручи до уваги викладене та враховуючи те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на виконання договору страхування виплатило страхувальнику страхове відшкодування, в розмірі 20 860, 39 гривеньна рахунок ФОП [PERSON] за ремонт пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної-пригоди автомобіля марки «Toyota Venza» з державним номером [NUMBER] , відповідач до цього часу у добровільному порядку не компенсував останній понесені нею витрати, за договором про відступлення права вимоги № 16/07/2018 від 16 липня 2018 року право грошової вимоги ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» до відповідача перейшло до ФОП [PERSON] , тому суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця ФОП [PERSON] на відшкодування завданих збитків в порядку регресу 20 860, 39 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 704,80 гривень. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник ФОП [PERSON] адвокат [PERSON] надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 157, 20 гривень, що підтверджується копією витягу з договору про надання правової (правничої) допомоги № 010 від 16.07.2018, копією акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 010 від 16.07.2018 (а.с.30-31).

Outcome: approved