Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права на частку у спільно нажитому майні подружжя. В позові посилається на те, що між нею та відповідачем 20.10.1990 року було зареєстровано шлюб, про що Стеблівською сільською радою було зроблено відповідний актовий запис за №17. Оскільки сімейне життя між сторонами не склалося, рішенням Хустського районного суду від 21.06.2018 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторонами по справі було набуто нерухоме майно, яке було зареєстровано на відповідача, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS]. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано в Хустському бюро технічної інвентаризації 26.10.2006 року в реєстровій книзі №5 за реєстровим №642. Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. Оскільки, майно було придбане позивачкою та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм на праві спільної сумісної власності. Позивачка просить визначити за нею 1/2 ідеальної частки домоволодіння, в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, ч.1 ст.60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як зазначено ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина і чоловік не домовились між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують, просять суд їх задоволити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач суд не повідомляв. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.10.1990 року. Рішенням Хустського районного суду від 21.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторонами по справі було набуто нерухоме майно, яке було зареєстровано на відповідача, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами [ADDRESS]. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за [PERSON] в Хустському бюро технічної інвентаризації 26.10.2006 року в реєстровій книзі №5 за реєстровим №642, на підставі розпорядження голови Хустської РДА №468 від 23.10.2006 року. Будинок за адресою [ADDRESS] завершений будівництвом у 2006 році, що стверджується актом державної приймальної комісії про готовність закінченого будівництвом об»єкта до експлуатації №185 від 09.10.2006 року. Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як зазначено ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина і чоловік не домовились між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За наведених обставин позов [PERSON] підлягає до задоволення. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved