Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном. Свій позов мотивувавши тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.1994 року, вона та її племінник [PERSON] являються спадкоємцями в рівних частинах спадкового майна після смерті [PERSON] , а саме житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З 2014 року відповідач разом зі своєю родиною проживають у вказаному будинку, проте останній почав здійснювати самовільне будівництво та перепланування житлового будинку. Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 04.03.2014 року визнано мирову угоду, укладену 27.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] . Позивачка неодноразово намагалася потрапити до належної їй власності, але [PERSON] встановив нові замки на вхідних дверях домоволодіння та на вхідних воротах, фізично перешкоджає позивачу зайти на території домоволодіння, вселив у частку позивача свою тещу та брата своєї дружини. [PERSON] в грубій та зухвалій формі відмовив [PERSON] у здійсненні права власності, користування та розпорядження житловим будинком. У зв`язку з чим, позивач просить суд зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди в здійсненні права володіння та користування Ѕ житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , передати їй ключі від вхідних дверей домоволодіння та вхідних воріт паркану, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати при подачі позову до суду та витрати на правничу допомогу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивачка [PERSON] надали суду пояснення аналогічні позову, заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Суду додатково пояснили, що [PERSON] неодноразово приходила до житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , проте відповідач її не впускав до приміщення. Двері будинку та воріт позивачці не відкривали. У дворі будинку постійно перебувають великі собаки, які також не дають можливість потрапити до домоволодіння. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що він надавав раніше позивачці ключі, проте остання їх втратила. З 2014 року він самостійно перебудував житловий будинок, замінив замки, зробив два входи, один для себе, один для позивачки. Переоформив документи на будинок. Він не має бажання проживати разом із позивачкою, оскільки остання має неврівноважений характер, конфліктна людина, постійно на нього скаржиться до різних державних органів. У будинку з ним проживає дружина та два її родича, які мають проблеми зі здоров`ям. Вважає, що проживання із позивачкою в одному будинку значно зашкодить стану їх здоров`я. Готовий надати позивачці повний комплект ключів у судовому засіданні. У дворі будинку дійсно перебувають три його собаки. Представник позивача адвокат Бурлай Д.В. заперечив задоволення позову, вважає, що всі питання, які є предметом розгляду, вже були вирішені в ухвалі Нововоронцовського району Херсонської області від 04.03.2014 року про затвердження мирової угоди і тому є підстави для закриття провадження по справі. Крім того, згідно документів про право власності, які є у відповідача і позивача, будинок за адресою: [ADDRESS] має різні площі, тому вважає, що по документам це є два різних будинки. До того ж відповідач жодним чином не перешкоджає позивачці у реалізації її прав, остання може в будь-який момент потрапити до будинку. У зв`язку із позицією позивачки і відповідача, який повідомив про можливість доступу позивачки до житлового будинку, суд оголосив технічну перерву у судовому засіданні з метою проходження позивачки разом із відповідачем до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Після технічної перерви сторони пояснили, що позивачка за допомогою відповідача відкрила вхідну хвіртку і потрапила на територію домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . До будинку вона не потрапила, оскільки ключі, надані відповідачем, не підійшли до вхідних дверей. За твердження відповідача, ці ключі були від іншої вхідної двері. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що позивачка є її рідною тіткою, а відповідач братом. Підтримує з обома нормальні стосунки. Дійсно бачила декілька разі [PERSON] у пригніченому стані. Остання до неї заходила і повідомляла, що [PERSON] її не пускає до спільного будинку. Особисто це не бачила, останнім часом із родичами мало спілкується. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.1994 року, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівних частинах спадкового майна після смерті [PERSON] , а саме житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 04.03.2014 року визнано мирову угоду, укладену 27.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] , згідно якої: 1) сторони домовляються між собою, що відповідно до цієї мирової угоди Відповідач не перешкоджає Позивачеві користуватися домоволодінням по [ADDRESS] та передає комплект ключів від вхідних воріт домоволодіння та житлового будинку; 2) сторони домовились, що порядок користування домоволодінням або поділ майна в натурі буде встановлений після узаконення самовільно реконструйованого житлового будинку, збудованих споруд та господарських будівель та після оформлення в спільну сумісну власність даного житлового будинку з господарськими спорудами (по Ѕ частки, кожній з Сторін) в установленому Законом порядку. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути , в тому числі, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4 цієї статті встановлено принцип непорушності приватної власності. Положеннями ст.ст.\~317,\~319 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Згідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 358 ЦК України\~визначений порядок здійснення права спільної часткової власності. Так, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Стаття 383 ЦК України\~визначає право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 року), ратифікованою\~Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позицію сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що сторони, як співвласники житлового будинку, не можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, позивач, як власник 1/2 частки спірного житлового будинку частка якої не виділена в натурі, має право на користування та володіння своїм майном, проте відповідач відмовляє останній в доступі до житлового будинку. Суд, з урахуванням принципу непорушності приватної власності, розцінює дії відповідача як перешкоджання співвласнику у здійсненні ним права володіння та користування своїм майном,\~\~а\~\~тому вимоги [PERSON] \~до\~\~ [PERSON] щодо усунення перешкод у здійсненні права власності, володіння та користування нерухомим майном підлягають задоволенню. Суд не погоджується з позицією представника відповідача про закриття провадження у справі, оскільки предмети цієї справи і справи, яка перебувала у провадженні Нововоронцовського районного суду Херсонської області у 2014 році, розгляд якої завершився укладення мирової угоди, мають ідентичну природу, оскільки з того часу змінився вказаний об`єкт нерухомого майна, відповідачем вчинені інші дії, які порушують права позивачки, тобто змінився предмет і підстави позову. Викладене унеможливлює захист прав позивачки у інший спосіб, ніж подача іншого позову до суду. Позивачем також заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Крім того, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved