Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] , земельної ділянки, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 0,0706 га (кадастровий номер 5124110100:02:001:0142) та квартири по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, спадкоємців першої черги немає. Пізніше, 25.07.2019 р. позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , померла - [INFO] ; свідоцтво про смерть [PERSON] , помер - [INFO] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] »; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] »; заява [PERSON] до нотаріальної контори про прийняття спадщини від 27.02.2019 р, спадкова справа 60/2019; заява [PERSON] до нотаріальної контори про прийняття спадщини від 26.11.2014 р, спадкова справа 293/14; договір дарування від 09.09.1994 р., згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] ; договір про право будівництва житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою [PERSON] від 15.12.1954 р.; акт про закінчення будівництва та вводу до експлуатації житлового будинку по [ADDRESS] від 22.10.1967 р.; технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , власники - [PERSON] та [PERSON] , самочинних споруд не має; довідка Ренійського БТІ від 28.08.2015 р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 492064, власник - [PERSON] ; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; технічний паспорт на квартиру по [ADDRESS] , власник - [PERSON] ; свідоцтво про право власності на житло від 29.09.1998 р., згідно якого власником квартири по [ADDRESS] є [PERSON] ; звіт про проведення незалежної оцінки вартості Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 0,0706 га (кадастровий номер 5124110100:02:001:0142) За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у зв`язку з чим спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцем першої черги за законом була донька [PERSON] , яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справа, спадкова справа № 293/41. Таким чином [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак не оформила її. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] , земельної ділянки, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 0,0706 га (кадастровий номер 5124110100:02:001:0142) (успадкувала після смерті [PERSON] ) та квартири по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є донька спадкодавця [PERSON] , позивачка по справі, інших спадкоємців першої черги не має. 27.02.2019 р., тобто у встановлений законодавством строк, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 60/2019. Пізніше, 25.07.2019 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що за життя спадкодавцем втрачені оригінали правовстановлюючих документів. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті матері, шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців першої черги не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. Інших спадкоємців першої черги не встановлено. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved