Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] року померла її подруга [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] у Центральному (Жовтневому) районі м. Маріуполя. Позивачка зазначає, що з 2001 року мешкали разом з однією родиною з [PERSON], вели спільне господарство, вона доглядала та піклувалась про неї, бо остання хворіла на онкологічне захворювання. Крім того організовувала поховання та поминання померлої. У зв'язку з вищенаведеним просила суд встановити факт проживання однією родиною зі спадкодавцем не менше п'яти років до моменту відкриття спадщини. Оскільки нотаріус їй відмовила в оформленні спадкових прав, наразі загублені правовстановлюючі документи на квартиру і вона позбавлена можливості в інший спосіб отримати права на спадщину, просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] у Центральному (Жовтневому) районі м. Маріуполя в порядку спадкування за законом як спадкоємцем четвертої черги. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, просив суд вирішити справу на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, допитавши свідків, суд дійшов висновку про те, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання і зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 липня 2008 року, чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 частка квартири [ADDRESS] у Центральному (Жовтневому) районі м. Маріуполя на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.08.2011р. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивачка постійно мешкала однією родиною з [PERSON] з 2001 року по день смерті останньої, вони вели спільне господарство. Спадкоємців після померлої [PERSON] інших черг немає, спадкова справа після її смерті не заводилась, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру, надана приватним нотаріусом Саховою М.А. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як зазначено у п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої 03 березня 2004 р. наказом Міністерства юстиції України, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Частиною 2 ст.3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, законодавець чітко визначив 3 юридичні ознаки, які складають поняття сім'ї: 1) спільне проживання, 2) пов'язання спільним побутом, 3) наявність взаємних прав і обов'язків. Частиною 2 ст.3 СК України визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Надані суду фотографії, квитанції про сплату комунальних послуг, квитанції про оплату ритуальних послуг, а також покази свідків у своїй сукупності свідчать про те, що позивачка дійсно проживала однією родиною зі спадкодавцем з 2001 року, тобто понад п'ять років, що дає підстави суду задовольнити вимоги про встановлення факту мешкання [PERSON] однією сім'єю не менше п'яти років до моменту відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] У зв'язку із зазначеним в силу вимог ст. 1264 ЦК України [PERSON] має право на спадкування за законом у четверту чергу як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Проаналізувавши докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] є такою, що в силу вимог ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому відсутні підстави вважати, що позивачка пропустила шестимісячний строк, передбачений ст.1272 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулася до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав, проте отримала відмову, оскільки не встановлено факт родинних відносин, не визначений додатковий строк на прийняття спадщини, відсутні документи про підтвердження права власності, внаслідок чого роз'яснено права на звернення до суду. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно спадкодавця у позивачки відсутні, що унеможливлює оформити спадкові права у нотаріуса. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог позивачки.

Outcome: approved