overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 23.09.2011 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 82. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 23.09.2011 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 82, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини більше шести місяців, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 01.08.2014 року за №1401/05-6, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 23.11.2012 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом №04. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: сина [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 23.11.2012 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Тепеницької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом №04, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 05.12.2014 року за №212, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 24.01.2004 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Зважаючи на дані обставини суд приходить до висновку про розгляд справи в заочному порядку. В судовому засіданні встановлено, що сторони 24.01.2004 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції в Житомирській області за актовим записом № 07, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі тривалого часу не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 16.06.2014 року (а.с. 11), а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 24.02.2011 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №12 Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: сина [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 24.02.2011 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №12, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини більше шести місяців, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 24.04.2014 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом №09. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: сина [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 24.04.2014 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом №09, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 03.09.2015 року за №203, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 24.05.1996 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони 24.05.1996 року уклали шлюб, який був зареєстрований Олевським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області за актовим записом № 29, що стверджується свідоцтвом про одруження. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі тривалого часу не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 24.06.2014 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 24.11.2012 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №99. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 24.11.2012 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №99, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини близько трьох місяців, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 23.11.2015 року за №296, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 25.07.2009 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Зважаючи на дані обставини суд приходить до висновку про розгляд справи в заочному порядку. В судовому засіданні встановлено, що сторони 25.07.2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 38, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі тривалого часу не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 16.06.2014 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved