Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею у житловому будинку [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.02.2001 року належить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами розташований за адресою [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований відповідач, але він не проживає у даному приміщенні з січня 2001 року по теперішній час, його речей там немає. Вона не може сплачувати за нього комунальні послуги та скористатись своїм право власності. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.02.2001 року, позивачка є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту про не проживання, відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS], але не проживає з січня 2001р., його особистих речей у будинку немає, комунальні послуги він не сплачує. При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS].

Outcome: approved