Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 15 червня 2007 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. [PERSON] час шлюбу у них народився син [PERSON], 11 листопада 2009 р. Останнім часом відповідач взагалі перестав приймати участь в утриманні їхньої сімї та їхнього неповнолітнього сина. Відповідач не допомагає матеріально, кожен день вживає алкогольні напої, вчиняє сварки та скандали. Фактично, вона одна утримує їхнього сина, забезпечує його повноцінним харчуванням, купує одяг, оплачує навчання, тощо, що є непомірним фінансовим тягарем для неї. Її середньомісячний дохід за останні 6 місяців складає приблизно 3500,00 грн., в той час як середньомісячний дохід відповідача за 2015 рік складає 4500,00 грн. Тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 30 % від його середньомісячного доходу, щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач подав до суду заперечення на позов в яких посилався на те, що позивачка з серпня 2007 року фактично постійно проживає за адресою [INFO] і їхній син також з дня свого народження. Всі комунальні послуги та податки сплачує він. Він також возить до школи їхнього сина, де всі витрати по утриманню транспортного засобу здійснює він за власний кошт. Усе облаштування кімнати їхнього сина та усі витрати на харчування всієї сімї, ремонт та обслуговування побутової, сан-техніки, господарських будівель і споруд по місцю їхнього проживання, ведення особистого домашнього господарства, здійснюється виключно за його рахунок. Витрати на одяг, лікування, розваги, шкільне харчування та приладдя їхнього сина сплачувалися в рівних долях ним з позивачкою. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання позов визнав частково, та пояснив суду, що він згідний сплачувати аліменти, але в розмірі 20-25 відсотків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, які відповідач не надає. Але разом з тим суд вважає, що позивачкою не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення аліментів з відповідача в розмірі 30 % всіх видів його заробітку \\ доходу \\ щомісячно. Відповідач дійсно в даний час не працює, але доказів тому, що він заробляє в місяць суму з якої б можна було б утримати аліменти в розмірі 30 % в судовому засіданні позивачем надано не було. А тому враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивачки та відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої дитини мають бути стягнуті аліменти, але в розмірі меншому, ніж це просить позивачка. На думку суду розмір аліментів має складати 25 % всіх видів його заробітку \\ доходу \\ в місяць. Крім того з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial