Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. В період спільного проживання батьки на відведеній для будівництва земельній ділянці розпочали будівництво житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], яке закінчили через декілька років. Право власності на побудований житловий будинок з надвірними будівлями було визнано за батьком, як забудовником, на підставі рішення міської ради та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Як власник житлового будинку батько приватизував земельну ділянку площею 0,10 га, на якій розташований побудований батьками житловий будинок з надвірними будівлями. [INFO] батько позивачки помер. На майно померлого, яке складається з вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, відкрилась спадщина. Заповіту батько не залишив, але мати позивачки, як дружина померлого, та як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті батька. Позивачка не претендувала на спадщину, відмовилась від неї, написавши відповідну заяву до нотаріуса. За життя мати вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно померлого чоловіка та звернулась до Корюківської держнотконтори. Державний нотаріус видала матері свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в КРКП «Рампа» БТІ було зареєстровано право власності матері на це нерухоме майно. Але нотаріус відмовилась включити в свідоцтво про право на спадщину за законом спадкову земельну ділянку площею 0,10 га, на якій розташований успадкований житловий будинок з надвірними будівлями бо у технічній документації та у виданому на батька державному акті серії ЧН на право приватної власності на землю вказана адреса земельної ділянки: [ADDRESS], замість [ADDRESS], крім того не співпадали розміри земельної ділянки: в державному акті розмір земельної ділянки вказаний 0,10 га, а фактично її розмір становить 0,0962 га. Мати змушена була звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, Рішенням Корюківського районного суду від 13 березня 2012 року було визнано право власності матері на земельні ділянку площею 0,0962 га (0,0455 га забудова землі, 0,0507 га рілля), місце розташування якої: [ADDRESS], цільове призначення якої обслуговування житлового будинку. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла. На майно померлої відкрилась спадщина. Заповіту мати не залишила. Позивачка, як дочка померлої та як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, бо у передбачені законом строки звернулась до Корюківської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа. 21 листопада 2011 року державний нотаріус видала позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], було зареєстровано право власності матері на це нерухоме майно, але нотаріус відмовилась включити у свідоцтво про право на спадщину за законом успадковану померлою земельну ділянку площею 0,0962 га на якій розташований успадкований будинок, бо відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, яка діяла на час переоформлення матір'ю спадщини після смерті чоловіка, право власності на земельну ділянку посвідчувалося державним актом, але державний акт на успадковану земельну ділянку мати за життя не отримала. 12 грудня 2013 року державний нотаріус видала позивачці постанову про відмову у вчинення даної нотаріальної дії. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду. Просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю її матері [PERSON], померлій [INFO], у віці 73 роки, а саме: визнати її право власності на земельну ділянку площею 0,0962 га місцезнаходження якої: [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 7422410100:01:003:0852, що належала померлій на підставі померлій рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 13.12.2012 зареєстрованого у відділі Держкомзему у Корюківському районі 10.05.2012 за реєстровим номером №7422410100:01:003:0852. Позивачка в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить суд задовольнити позов. Представник відповідача Корюківської міської ради, в судове засідання не з'явився звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі, не заперечує проти задоволення вимог позивача. Третя особа, представник Корюківської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є її заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, у вирішенні позову повністю покладається на розсуд суду. В засідання учасники процесу не з'явились, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних підстав. По справі встановлено, що позивачка народилась [INFO] в с. Ховдіївка, Корюківського району Чернігівської області. 30 грудня 1982 року вона уклала шлюб з [PERSON], шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського РУЮ Чернігівської області, актовий запис № 138, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00006219033 від 29.10.2010. Батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого відділом РАЦС Корюківського РУЮ 29.10.2010. В період спільного проживання батьки на відведеній для будівництва земельній ділянці розпочали будівництво житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], яке закінчили через декілька років. Право власності на побудований житловий будинок з надвірними будівлями було визнано за батьком, як забудовником, на підставі рішення міської ради та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Корюківською держнотконторою Чернігівської області 13 червня 1974 року за реєстровим номером № 662. 13 березня 1976 року в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації було зареєстровано право власності батька на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями в реєстрову книгу за № 674/3. Як власник житлового будинку батько приватизував земельну ділянку площею 0,10 га, на якій розташований побудований батьками житловий будинок з надвірними будівлями, кадастровий номер 7422410100:01:003:0852. [INFO] батько позивачки помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 липня 2010 року. На майно померлого, яке складається з вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, відкрилась спадщина. Заповіту батько не залишив, але мати позивачки, як дружина померлого, та як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті батька. Позивачка не претендувала на спадщину, відмовилась від неї, написавши відповідну заяву до нотаріуса. За життя мати вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно померлого чоловіка та звернулась до Корюківської держнотконтори. Державний нотаріус видала матері свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], в КРКП «Рампа» БТІ було зареєстровано право власності матері на це нерухоме майно. Але нотаріус відмовилась включити в свідоцтво про право на спадщину за законом спадкову земельну ділянку площею 0,10 га, на якій розташований успадкований житловий будинок з надвірними будівлями бо у технічній документації та у виданому на батька державному акті серії ЧН на право приватної власності на землю вказана адреса земельної ділянки: [ADDRESS], замість [ADDRESS], крім того не співпадали розміри земельної ділянки: в державному акті розмір земельної ділянки вказаний 0,10 га, а фактично її розмір становить 0,0962 га. Мати змушена була звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, Рішенням Корюківського районного суду від 13 березня 2012 року було визнано право власності матері на земельні ділянку площею 0,0962 га (0,0455 га забудова землі, 0,0507 га рілля), місце розташування якої: [ADDRESS], цільове призначення якої обслуговування житлового будинку. [INFO] мати позивачки [PERSON] померла. На майно померлої відкрилась спадщина. Заповіту мати не залишила. Позивачка, як дочка померлої та як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, бо у передбачені законом строки звернулась до Корюківської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа. 21 листопада 2011 року державний нотаріус видала позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], було зареєстровано право власності матері на це нерухоме майно, але нотаріус відмовилась включити у свідоцтво про право на спадщину за законом успадковану померлою земельну ділянку площею 0,0962 га на якій розташований успадкований будинок, бо відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, яка діяла на час переоформлення матір'ю спадщини після смерті чоловіка, право власності на земельну ділянку посвідчувалося державним актом, але державний акт на успадковану земельну ділянку мати за життя не отримала. 12 грудня 2013 року державний нотаріус видала позивачці постанову про відмову у вчинення даної нотаріальної дії. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду. Просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю її матері [PERSON], померлій [INFO], у віці 73 роки, а саме: визнати її право власності на земельну ділянку площею 0,0962 га місцезнаходження якої: [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 7422410100:01:003:0852, що належала померлій на підставі рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 13.12.2012 зареєстрованого у відділі Держкомзему у Корюківському районі 10.05.2012 за реєстровим номером №7422410100:01:003:0852. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають право діти спадкодавця його дружина та батьки. У померлого батьків немає. Позивачка являється дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, отже є спадкоємцем майна померлого. Відповідно до ст.ст.1268,1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або який подав заяву до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спадкове майно - на земельну ділянку площею 0,0962 га місцезнаходження якої: [ADDRESS], призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 7422410100:01:003:0852, що належала померлій матері на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 13.12.2012 зареєстрованого у відділі Держкомзему у Корюківському районі 10.05.2012 за реєстровим номером №7422410100:01:003:0852:3:01 не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved