Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовуючи їх тим, що з 15.10.2011 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що шлюб з відповідачем не склався через відсутність взаєморозуміння і злагоди, втрату почуттів, на яких будувалася сім'я. Позивачка зазначає, що примирення між нею та відповідачем не можливе, а збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Також позивачка просить вирішити питання про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої доньки. Позивачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечила проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, і зі згоди позивачки, та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ст. 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 15.10.2011 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №538 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 9). Згідно довідки № 234 від 25.04.2017 року, виданої виконкомом Новоградівської сільської радою Бобринецького району Кіровоградської області дитина - [PERSON] проживає біля матері - позивача по справі [PERSON] (а.с. 10). Оскільки шлюбні стосунки між сторонами припинилися з березня 2017 року і їх відновлення суперечить інтересам позивачки, остання не бажає примирення з відповідачем, оскільки це буде суперечити її інтересам, суд враховуючи викладені обставини справи приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню, також підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки сплачені нею та документально підтвердженні судові витрати в загальній сумі 640 грн., та судовий збір на користь держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved