Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що 19 липня 1997 року вона та відповідач уклали шлюб. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. В період вагітності відповідач матеріально сім»ю не забезпечував, постійної роботи не мав. Через три місяці після народження дитини пішов із сім»ї. Відтоді ухиляється від виховання сина, не надає жодної матеріальної підтримки, не піклується про нього, не цікавиться дитиною, не виявляє бажання спілкуватися з нею. Відповідач не проявляє уваги чи батьківської турботи по відношенню до своєї дитини. Інтереси сина повністю ігноруються. Таким чином, дитина знаходиться без будь-якого батьківського піклування з боку відповідача. 02 квітня 2004 року шлюб між мною та відповідачем розірвано. У вихованні сина позивачу весь час допомагали батьки та цивільний чоловік з яким, вона перебуває в цивільному шлюбі майже 10 років. Поведінка відповідача не відповідає інтересам дитини, що є підставою звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з»явився, скерував нотаріально посвідчену заяву в якій зазначив, що з позовними вимогами щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітнього сина, [PERSON], [INFO] згоден і не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Представник третьої особи за дорученням Молчанович Н.О. пояснила, що до органу опіки та піклування звернулася позивачка з заявою щодо підготовки висновку про позбавлення батьківських прав батька її малолітнього сина [PERSON]. На засідання опікунської ради батько дитини не з»явився, надав заяву про розгляд питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав без його участі. За результатами розгляду наданих заявницею матеріалів, члени комісії, одноголосно, зробили висновок про доцільність позбавлення громадянина [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON]. Прокурор м. Черкаси підтримав позовні вимоги та просив заяву задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 липня 1997 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. 02 квітня 2004 року шлюб позивачем та відповідачем розірвано. [PERSON] ухиляється від виховання сина, не надає жодної матеріальної підтримки, не піклується про нього, не цікавиться дитиною, не виявляє бажання спілкуватися з нею. Відповідач не проявляє уваги чи батьківської турботи по відношенню до своєї дитини. Інтереси сина повністю ігноруються. Таким чином, дитина знаходиться без будь-якого батьківського піклування з боку відповідача. На підтвердження цьому [PERSON] склав нотаріальну посвідчену заяву в якій зазначив, що з позовними вимогами щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина, [PERSON], [INFO] згоден і не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. 21 серпня 2013 року дана заява була посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С. Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 13.03.2014 р. № 112/30-03-03 [PERSON] тривалий час діє в супереч інтересам малолітнього сина, оскільки позбавив його права на належне батьківське виховання та утримання, орган опіки та піклування, захищаючи права та інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON]. Згідно з ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських права має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. [PERSON] своїх батьківських обов»язків, зокрема обов»язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved