Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання, посилаючись на те, що 15.02.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області за актовим записом № 08 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилася спільна дитина дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, між ними є непорозуміння, шлюбні відносини припинені, шлюб носить формальний характер. Оскільки дитина залишатиметься на її утриманні, просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягувати з нього примусово аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму в місяць на дитину відповідного віку, та стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісячно, також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали повністю, просили справу слухати за їх відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, з поважної причини не з'явився до суду. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: не заперечив про задоволення вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, не визнав вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, мотивуючи це тим, що відповідач ніде не працює та не має можливості сплачувати такі аліменти. Суд, вислухавши представника відповідача, розглянувши заяву позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що предметом спору в даній справі є сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.02.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області за актовим записом № 08 (а.с. 4), від шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.10.2016 року сторонам надано строк на примириння на 3 місяці (а.с. 42). Примирення не відбулося, між сторонами склалися неприязні відносини, подальше спільне життя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та дитини. Дитина проживатиме біля матері, питання майнового характеру між сторонами буде вирішуватися в окремому порядку. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а тому позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач, хоча й не працює офіційно на даний час, але згідно його доводів, викладених в письмовому запереченні, він за час спільного проживання з позивачкою працював офіційно на Тальнівському цукровому заводі, й одночасно працював і по договорах у людей, двічі був на заробітках за кордоном, він не має інвалідності та на утриманні інших осіб також не має, тобто відповідач є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу. Але враховуючи той факт, що на даний час він офіційно не працює і має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки в частині стягнення аліментів на її утримання на підставі ст. 184 Сімейного Кодексу України у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно з час у подачі позову і до досягнення дитиною трьох років. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по справі за сплату судового збору в сумі 551,20 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 551,20 коп.

Outcome: partial