Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №96 в будинку №76 в по вул. Січових Стрільців в місті Івано-Франківську. В позові вказано, що позивачка та третя особа є співвласниками квартири № 96 в будинку №76 в по вул. Січових Стрільців в м. Івано-Франківську на підставі договору купівлі-продажу квартири. Вказана квартира належала відповідачці [PERSON] з 08.12.2005 року до моменту відчуження, тобто до 29.01.2016 року. В квартирі зареєстровані відповідачка [PERSON] та її повнолітні діти відповідачі [PERSON] та [PERSON] З часу відчуження квартири відповідачі в квартирі не проживають. Реєстрація відповідачів в квартирі порушує право на розпорядження житлом та створює перешкоди в користуванні майном . Позивачка та третя особа на стороні позивачки просили про розгляд справи без їх участі, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі позов визнали та просили про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Квартира №96, будинок №76 в по вул. Січових Стрільців у місті Івано-Франківську належить на праві спільної часткової власності позивачці та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON]. Відповідачі зареєстровані у спірній квартирі. Позивачка вказує, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.01.2016 року відповідачі зобовязалися знятись з реєстрації. Згідно наданих заяв, відповідачі позов визнали повністю, зазначили, що в спірній квартирі зареєстровані, однак не проживають. В ст.20 ЦК України вказано, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В ст.316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином припинення права власності на житло припиняє і право користування попереднього власника на відповідне житло та припиняє право членів його сім`ї, яке є похідним від речових прав попереднього власника. Отже, позов обґрунтовано належними на те правовими підставами. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: approved