Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом у якому вказує, що 14 червня 1997 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Андрушівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, актовий запис № 35. Від шлюбу вони мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами не склались через відсутність взаєморозуміння, наявність постійних сварок, наслідки від яких негативно впливають на обидві сторони та виховання дітей. Сторони не підтримують подружніх відносин, ведуть роздільний спосіб життя та на даний час шлюб між ними носить суто формальний характер. Позивачка вважає, що збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, тому просить їх шлюб із відповідачем розірвати. Позивачка в підготовче засідання не зявилась, оскільки надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в підготовче засідання не зявився, оскільки надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відповідності до ч.3\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~\~\~\~ У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Факт укладення шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.06.1997 року (а.с.3). На даний час сторони подружні стосунки не підтримують, шлюб носить формальний характер. Відповідно до п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. В ході підготовчого засідання встановлено, що розірвання шлюбу відповідає інтересам кожного з подружжя. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає встановленим, що збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливе, позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Відповідно до ст.113 СК України, позивачці залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається [PERSON].

Outcome: approved