Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 17.09.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1279. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, несумісність характерів, що в кінцевому результаті призвело до розпаду сім`ї. Вже тривалий час шлюбні відносини вони не підтримують, проживають окремо і будь-яких дій для примирення не вчиняють. Спільне сумісне майно у них відсутнє, в зв`язку з чим спору щодо його поділу не має. Позивачка переконана, що за вказаних обставин збереження сім`ї є неможним та суперечитиме її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 05.02.2021 року позивачка [PERSON] подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутності. 08.02.2021 року до суду, засобами поштового зв`язку, надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, сторони по справі зареєстрували шлюб, про що 17.09.2010 року складено відповідний актовий запис за №1279. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки,встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розклад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений один із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом в якому наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вона та відповідач фактично припинили подружні стосунки, а їх шлюб існує формально. Відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, категоричність рішення позивачки розірвати шлюб, визнання позову відповідачем, та відсутність у сторін бажання вчиняти дії для збереження сім`ї, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки про розірвання шлюбу. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, поверненню позивачці з державного бюджету підлягають 454 гривні судового збору. Решта 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом, що становить 454 гривні, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved