Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з 08липня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей не мають. Сімейні стосунки припинені у звязку із відсутністю взаєморозуміння з червня 2017 року. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про поділ майна не виникає. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін. В судове засідання позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, відзиву на пред'явлений позов не надав. З урахуванням наведених обставин, що позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.223,280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 липня 2015 року, який зареєстрований у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 277, свідоцтво про шлюб серії І-НО № 433152 видане 08.07.2015 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають.Сімейні стосунки припинені з червня 2017 року, сторони спільне господарство не ведуть. Спорів про поділ майна не виникає. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання, відновлення сімї, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і є неможливим, в звязку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином,\~СК України\~передбачає, що право на відновлення свого дошлюбного прізвища має особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, оскільки позивачка при реєстрації шлюбу прізвище не змінювала заявлена вимога про залишення прізвища без змін задоволенню не підлягає. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: partial