Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення виконкому Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва №894/11 від 26.02.1983 року їй на сім'ю з трьох осіб було видано ордер №37596 серії Б на жиле приміщення - двокімнатну квартиру [ADDRESS] жилою площею 26,30 кв.м. В подальшому назву проспекту було змінено на пр. [PERSON]. На теперішній час квартира не приватизована, у квартирі зареєстровано чотири особи - позивачка, її чоловік, донька, та син [PERSON] - відповідач у справі. З грудня 2005 року по теперішній час відповідач в квартирі не проживає, не користується комунальними послугами і не сплачує за них, місце свого проживання не повідомляє протягом 10 років. В квартирі він за цей час жодного разу не з'являвся, в зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Комунальні платежі за користування квартирою та прибудинковою територією нараховуються згідно з кількістю зареєстрованих осіб, тому позивачка змушена сплачувати більший розмір квартирної плати, т.т. в тому числі і за відповідача. [PERSON] вважає, що відповідач повинен бути визнаний судом таким, що втратив право користування квартирою, оскільки не проживає фактично в ній більше шести років, та повинен бути знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі на період його не проживання не існує. Позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги з тих же підстав, просили позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення. Треті особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких також зазначили, що з позовом згодні. Суд, вислухавши позивачку та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 71 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення являє собою двокімнатну ізольовану квартиру житловою площею 26,3 кв. м., яка знаходиться за адресою - [ADDRESS], є неприватизованою. Квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] на сім'ю з трьох осіб - неї, чоловіка [PERSON] та сина [PERSON], що підтверджується копією ордера №37596 серії Б від 13.01.1984 року виконкому Ленінградської районної Ради народних депутатів м. Києва (а.с.7-копія ордеру). З довідки по формі №3, виданої 11.05.2016 року комунальним концерном «Центр комунального сервісу» за №1500 (а.с.65), вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані чотири особи - позивачка [PERSON], відповідач [PERSON], [INFO], чоловік позивачки [PERSON] та дочка [PERSON]. Позивачка в суді стверджувала, що її син [PERSON] з грудня 2005 року в спірній квартирі не проживає, забрав свої речі і добровільно виїхав з квартири. З цього часу він квартирою не цікавиться, витрат по ній не несе, вселятися спроб не робив, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не створював. Ці обставини підтвердила в судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON], яка також показала, що з квартири відповідача не виганяли, він залишив квартиру добровільно і майже 10 років не проживає в ній. Згідно з актами ЖЕД-705 та КП «Синьоозерне» від 30.09.2015 року, 17.10.2008 року, 04.04.2008 року, 29.02.2008 року (а.с.8-11)[PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з грудня 2005 року. Як вбачається з матеріалів Подільського УП ГУНП в м. Києві від 03.06.2016 року за №8913/125/53/02-2016 (а.с.66-69), [PERSON] у період з грудня 2005 року по теперішній час з заявами про неможливість проживання в квартирі [ADDRESS] не звертався. В листі за №362 від 24.06.2016 року комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» (дільниця-4) зазначено, що [PERSON] у період з 01.04.2015 року по 24.06.2016 року на дільницю №4 з заявами про неможливість проживання в квартирі [ADDRESS] та з будь-яких питань не звертався. Отже, судом встановлено, що відповідач не проживає в спірному жилому приміщенні з грудня 2005 року, тобто понад шість місяців без поважних причин, а тому він втратив право користування цим жилим приміщенням. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved