Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 12.05.2007 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у виконкомі Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є малолітньою. Вказує, що з часу народження доньки відповідач почав погано до неї відноситися, як дружину не поважав, не допомагав її по господарству, в нетверезому стані безпричинно обзивав її нецензурними словами, забороняв провідувати її батьків. Вона захворіла і потрапила на операцію, кошти за яку відповідач вимагає повернути. Відповідач, повернувшись з роботи з-за кордону, почав зловживати спиртними напоями, скандалити, своєю поведінкою негативно впливати на виховання доньки. З кінця листопада 2016 року вони разом не проживають, за цей період відповідач не провідував доньку, не цікавився її життям. Подальше спільне проживання із відповідачем стало неможливим, а тому просила шлюб розірвати, місцем проживання дитини визначити її місце проживання та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Також просила стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судове засідання Позивачка [PERSON] не з'явилася, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був двічі належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представник Відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує щодо задоволення позову, однак обставини викладені Позивачкою в позовній заяві не відповідають дійсності. Просив розгляд справи провести без його участі та без участі його довірителя. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 травня 2007 року між Позивачкою та Відповідачем у виконкомі Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 3), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). За час перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, а Відповідач в судове засідання не з'явився, проте його представник [PERSON] не заперечив щодо задоволення позову, суд вважає, що місцем проживання малолітньої [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання її матері - [PERSON] (Позивачка). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. У зв'язку з цим з Відповідача слід стягнути на користь Позивачки витрати понесені нею за послуги щодо надання правової допомоги в сумі 400,0 грн. (квитанція № 002771 від 09.12.2016 року а.с. 9). Крім цього, враховуючи те, що позивачка на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача також слід стягнути на користь держави - судовий збір у встановленому законодавством розмірі, який діяв на момент подачі позову (551,20 грн.). На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved