Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай). Позивачка просить визнати її право на земельну частку(пай) в СТОВ»Дружба». В уточнюючій позовній заяві озивачка посилається на те,що вона народилася в 1930 році . З 1958 року,по час виходу на пенсію працювала в колективному сільськогосподарському підприємстві ім..Леніна. В 1992 році , відповідно до протоколу №3 загальних зборів, колективне сільськогосподарське підприємство було перейменоване в колективне сільськогосподарське підприємство «Дружба»,а в 2000 році- було реорганізоване сільськогосподарське ТОВ»Дружба». СТОВ «Дружба» є правонаступником всіх прав та обов»язків КСП «Дружба», а,відповідно, і КСП ім..Леніна. Як пенсіонер колгоспу, членом якого вона залишалася, вона має право на земельну частку(пай) та повинна бути включена до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримати земельний пай в натурі. Їй відомо,що коли відбувалося розпаювання земель, то членам КСП були виділені земельні частки площею 5.8 га згідно схеми розпаювання. Відповідно до Земельного кодексу Україн и(в ред.. 1992 року),Указів Президента «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»,Закону України «Про встановлення у натурі(на місцевості) земельних ділянок власником земельних часток(паїв) вона отримала право на земельну частку (пай), як пенсіонер сільськогосподарського виробництва. У зв»язку з тим,що вона проживає в м. Бориспіль, вона не знала ,що вона не включена до списку осіб, які мають право на земель ну частку (пай) для проведення розпаювання СТОВ»Дружба» і довідалася про це пізніше. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток(паїв) у разі виявлення після розробки проекту ф а к т у не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (па),до списків власників земель них часткок(паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи адміністрація приймає одне з рішень(розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); АБО НАДАННЯ ЗАЗНАЧЕНИМ громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У земельному законодавстві немає жодного положення, яке б обмежувало право на земельну частку(пай) місцем проживання. Так Державний комітет України по земельних ресурсах у листі від 8 липня 1998 року №720 «Про порядок паювання земель,переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»право на земельну частку-пай мають тільки ті члени недержавного сільськогосподарського підприємства, а надання права на земельну частку-пай здійснюється не за місцем проживання, а відповідно до встановленого членства в підприємстві(за місцем роботи або виходом на пенсію). Отже, невнесення до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) особи, яка є членом КСП не позбавляє її права на земельну частку(пай). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення осіб до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай),яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку(пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель,переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу. В даній уточненій позовній заяві позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай) по Вовчківській сільській раді як пенсіонеру з числа членів колгоспу СТОВ»Дружба». Виділити належну їй земельну частку(пай) із земель запасу чи резерву Вовчківської сільської ради, у разі неможливості виділити із земель іншої сільської ради поближче до її місця проживання. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] позов підтримала і пояснила, що її мати, [PERSON] все життя пропрацювала в колгоспі і пішла на колгоспну пенсію. В 1989 році вони забрали матір в м.Бориспіль. Вони навіть не скористалися правом на відселення з зони безумовного(обов»язкового )відселення. Вони дізналися,що їх мати має право на пай. Хто виділить пай її матері: сільська рада, чи бувший колгосп (СГВК»Дружба» їй все одно. Вона взагалі нічого не хоче, але мати має право на пай. Дізнатися, чи існує на даний час сільськогосподарське підприємство,де працювала її мати, вона не може, так як там ,окрім голови ліквідаційної комісії Лук»яненка О.Д.,немає нікого. На запитання чому позивачка не звернулася в Вовчківську сільську раду для отримання земельної частки, представник позивачки не пояснила. В сільській раді також нікого не знайдеш. Відповідач - Вовчківська сільська рада,- до суду не з»явився. Подали заяву. В якій позов визнають та просять розглядати справу у відсутності представника. Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави, суд позов задовольняє. Як слідує з заяви Вовчківської сільської ради Вовчківська сільська рада позов [PERSON] визнає. Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель,переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08. 1995 року ( Далі-Указ Президента № 720/95 від 08.08. 1995р.) передбачає,що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя,передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським колективам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших держаних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки(паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу,сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до п.2 Указу Президента № 720/95 від 08.08. 1995р. право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства,сільськогосподарського кооперативу,сільськогосподарсьбкго акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства,кооперативу,товариства, відповідно до списку,що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно Трудової книжки [NUMBER] слідує,що [PERSON], [INFO] працювала з 1958 року по 1984 рік в колгоспі ім..Леніна села Вовчків Поліського району Київської області дояркою.( а.с. 3-4). Отже, відповідно до Трудової книжки колгоспника [NUMBER] [PERSON] , як член колгоспу ім..Леніна села Вовчків Поліського району Київської області може претендувати на включення її до списку осіб, які мають право на земельну частку(пай), у разі передачі цієї землі у колективну власність колгоспу ім..Леніна( або його правонаступникам), а також збереження членства в сільськогосподарському підприємстві. З довідки Голови ліквідаційної комісії О.Д.Лук»яненка від 28.03. 2014 року слідує,що [PERSON] в СТОВ»Дружба» села Вовчків ні земельного, ні майнового паю не отримувала, так як на момент розпаювання не проживала на території і не являлася членом КСП «Дружба» с.Вовчків.( а.с. 5). Отже, з відповіді Голови ліквідаційної комісії Лук»яненка суд приходить до висновку, що земля в колгоспі ім.. Леніна, який невдовзі був перейменований в КСП «Дружба»,потім реорганізований в СТОВ»Дружба» все ж передавалася у колективну власність, а потім проводилося паювання( а.с. 5), але позивачка не включена до списку,так як на час паювання не являлася членом КСП. Чи являлася позивачка членом КСП з Трудової книжки не вбачається, оскільки надано лише один аркуш, але з копії Посвідчення [NUMBER] слідує,що [PERSON] з 1988 року є колгоспним пенсіонером. Отже, з Указу Президента № 720/95 від 08.08. 1995р. слідує,що паюванням земель сільськогосподарського призначення має займатися с/г підприємство, де працювала особа. Позивачкою заявлено позов до Вовчківської сільської ради Поліського району, яка не є правопреємником СТОВ»Дружба». З матеріалів справи також слідує, що СТОВ «Дружба» села Вовчків Поліського району в дійсності існує, але у стані ліквідації. Мається печатка. На пропозицію суду притягнути до участі у справі в якості відповідача СТОВ»Дружба» представник позивачки категорично відмовилася. Позивачка правильно посилається на земельне законодавство України ,а також на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,відповідно до якої невнесення осіб до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай),яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку(пай). При неможливості НАДАТИ такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, як те,що позивачка вийшла на пенсію колгоспника, що за нею збереглося членство в СТОВ»Дружба», що в СТОВ «Дружба» маються чи немає на даний час вільних земельних ділянок, чи має СТОВ»Дружба» землі запасу, чи слід виділяти з резервного фонду, а тому в позові слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 373 Цивільного кодексу України, ст.ст. 116-118 Земельного кодексу України, п.п. 1,2,7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08. 1995 року ,

Outcome: dismissed