Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, та додаткових витрат, посилаючись на те, що з 03.02.2012 року по серпень 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Сторони досягли усної домовленості про те, що відповідач буде добровільно надавати аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, проте, відповідач допомогу на утримання дитини не надає з серпня 2015 року по цей час, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частин від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, позивачка просить стягнути аліменти за минулий період, оскільки сторони досягли домовленості про сплату аліментів у розмірі 1000,00 грн., проте, відповідач аліментів не платив. Також позивачка просить стягнути на її користь понесені нею витрати на лікування дитини у розмірі 5088,37 грн. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує додаткових витрат через хворобу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що аліменти мають складати 1/4 частину його доходу, оскільки він має мінімальний заробіток, утримує нову родину та надає допомогу батькам. Вимоги про стягнення додаткових витрат та аліментів за минулий період вважає не обґрунтованими. Вислухавши пояснення позивача, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судом встановлено, що 03.02.2012 року по серпень 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вирішуючи питання про розмір частки аліментів, суд виходить з наступного: батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст. 180 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів та позивачки (ст. 182 СК України). Розмір заробітної плати відповідача складає 1400,00 грн. (а.с.30), розмір заробітної плати позивачки перевищує дохід відповідача, відтак, суд визначає аліменти у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Стягуючи аліменти за минулий період, суд виходить з правового змісту ч. 2 ст. 191 СК України, оскільки відповідач визнав, що зобовязався сплачувати аліменти, втім, свідомо їх не сплачував, оскільки мав конфлікт з позивачкою. Проте, судом не встановлено, що сторони досягли твердої домовленості про розмір аліментів у 1000,00 грн., оскільки у період, який передував серпню 2015 року, з якого відповідач перестав сплачувати аліменти, він пересилав різні суми (а.с. 32-41). Визначаючи суму до стягнення, суд виходить з захищеного законодавчо 30% відсоткового мінімуму на дитину відповідного віку: серпень-жовтень 2015 року 398,10 грн., листопад-грудень 406,80 грн., 2016 рік 436,50 грн. - за 6 місяців до подачі позову, що становить 2444,40 грн. Стягненню підлягають витрати, понесені позивачкою самостійно на лікування дитини, оскільки дитина страждає на синдром гіперактивності з аутистичним спектром порушення ЗПРР, згідно висновку спеціаліста невролога (а.с.55). Така дитина потребує лікування, яке було призначене, корегування поведінки та реабілітації. Позивачка згідно призначень та чеків придбала ліків на 10176,75 грн., лікування дитина отримувала та потребує його у подальшому (а.с.57), половину цієї суми необхідно стягнути з відповідача. Заперечення відповідача суд не приймає до уваги, оскільки його незгода з поставленим діагнозом не позбавляє його участі у лікуванні дитини, оскільки він не був позбавлений можливості звернутися до спеціалістів з дитиною для спростування або підтвердженні діагнозу, зазначені дії вчинені не були. Крім того, лікування дитини, її соціалізація та розвиток є батьківським обовязком. Зволікання у лікуванні неврологічних розладів не відповідає інтересам дитини. Суд також не бере до уваги ствердження, що відповідач утримує батьків та нову дружину, оскільки ним не було надано допустимих та належних доказів, що ці особи не мають самостійного заробітку. За змістом п.3 ч.1 ст. 80, ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при предявленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial