Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду зазначивши, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 14 липня 2001 року. Сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO],доньок [PERSON], [INFO],та [PERSON],[INFO] року народження. Заявляючи про розірвання шлюбу, позивачка посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Починаючи з 2014 року подружжя стали проживати окремо. Зазначаючи, що спору про поділ майна немає, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити їй прізвище без змін - «[PERSON]» та стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 704,8 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги ,наполягаючи на розірванні шлюбу через те, що сторони тривалий час, близько 4 років , проживають окремо, чоловік уникає спілкування з нею та дітьми, залишився проживати на території АТО, не повідомляє про своє фактичне місце перебування. Позивачка посилалась, що ще до 2014 року відповідач пропонував розірвати шлюб, тому, ймовірніше за все, він створив іншу сім'ю та не має наміру відновлення подружніх стосунків. Позивачка запевнила, що за цей час вони з чоловіком стали чужими один до одного, почуття охололи, накопичились образи, недовіра, тому збереження сім'ї неможливе. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про судове засідання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Олександрівського районного суду Донецької області, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав . Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України ,у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Позивачка в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи . Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив таке. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2001року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецької області , актовий запис №116. а.с.12 Подружжя мають трьох неповнолітніх дітей: - сина [PERSON] ,[INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецької області , актовий запис №19 від 03 лютого 2004 року, - доньку [PERSON], [INFO], про що зазначено у свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданому відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецької області , актовий запис №1 від 06 січня 2009 року, - доньку [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції Донецької області , актовий запис №82 від 04 травня 2011 року а.с.13-15 Спору про поділ майна сторони не мають. Суд приймає до уваги, що подружжя фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо , не спілкуються. Вирішуючи позов, суд зважає на те, що сторони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо біля чотирьох років. Подружжя не мають наміру вживати заходів для збереження сім`ї, спільне майбутнє не планують. За таких обставин реальна перспектива збереження сім`ї втрачена. Діти проживають разом з матір'ю, знаходяться на її утриманні. Як зазначила позивачка, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей,але він їх не сплачує. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За статтею 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України , суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд, враховуючи ступінь вини кожної із сторін у розпаді сім'ї, вважає за необхідне стягнути понесені позивачкою судові витрати з відповідача.

Outcome: approved