Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві позивачка вказує, що 07 серпня 1986 року помер її дідусь [PERSON], якому на праві власності як голові колгоспного двору належав житловий будинок № 70 по вул. Фрунзе в с. Терпіння Мелітопольського району. Членами сімї дідуся позивачки були [PERSON] (цивільна дружина) та [PERSON] (неповнолітня донька). Отже, кожному члену сімї належало по 1\\3 частині вказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] спадщина на долю померлого, як члена колгоспного двору, не відкривалась, а перейшла до інших членів колгоспного двору, тобто [PERSON] та [PERSON], яка є матірю позивачки. Позивачка вказує, що її мати [PERSON] 05 листопада 1988 року зареєструвала шлюб із [PERSON] і її прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]. Після цього її мати переїхала мешкати в с. Семенівка Мелітопольського району, питання про поділ колгоспного двору не ставила, а тому втратила долю у майні колгоспного двору, так як більше трьох років не приймала участі у веденні господарства. Позивачка зазначає, що з 1999 року і по 22 вересня 2012 року у вказаному будинку мешкала лише її бабуся [PERSON], яка померла 22 вересня 2012 року. [PERSON] за своє життя 09 жовтня 2001 року склала заповіт, яким на час своєї смерті заповіла все своє майно позивачці. [PERSON] вказує, що після смерті її бабусі відкрилася спадщина на житловий будинок № 70 по вул. Фрунзе в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області. У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено через не підтвердження права власності на спадкове майно. Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок № 70 по вул. Фрунзе в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області. В судове засідання сторони не з?явились. Від представників позивачки [PERSON] та [PERSON] до суду надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги позивачки підтримують в повному обсязі. Від відповідачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв представників позивача та відповідача про слухання справи у їх відсутність фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], (відповідачки по справі) є [PERSON] та [PERSON]. \\а.с. 12\\ [PERSON], [INFO], помер 07 серпня 1986 року. \\а.с. 11\\ 05 листопада 1988 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], її прізвище після укладення шлюбу [PERSON]. \\а.с. 14\\ 09 жовтня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно, що буде належати їй на день смерті, вона заповіла [PERSON] \\а.с. 16\\ [PERSON] померла 22 вересня 2012 року. \\а.с. 13\\ Право власності на житловий будинок № 70 по вул. Фрунзе в с. Терпіння Мелітопольського району зареєстровано в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок б\\н від 22.04.1988 року, який є головою колгоспного двору. Членами сімї його є [PERSON] дружина та [PERSON] дочка. \\а.с. 18, 19, 22\\ Згідно довідки Голови Семенівської сільської ради Мелітопольського району від 24.11.2015 року, [PERSON] мешкає по вул. Первомайській, 170\\1 в с. Семенівка Мелітопольського району. \\а.с. 32\\ У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. \\а.с. 48\\ 15 серпня 2015 року приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу [PERSON] була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовлено [PERSON] в оформленні спадщини після померлої 22 вересня 2012 року гр. [PERSON] та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 70 по вул. Фрунзе в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області. \\а.с. 62\\ Судом встановлено, що за час свого життя [PERSON] не зареєструвала вищевказаний житловий будинок в органах державної реєстрації нерухомого майна. У відповідності до ст. 346 п.11 ЦК України не допускається після смерті власника реєстрація правовстановлюючих документів на право власності. Згідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. У встановлений чинним законодавством строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Тому суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на житловий будинок № 70 по вул. Фрунзе в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 22 вересня 2012 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved