overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.11.2004 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємопорозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя. Позивачка у судове засідання не з'явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій він зазначив, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 2004 року виконкомом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис №36, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1- ЖД №130767. Від даного шлюбу у сторін народилась донька, [PERSON], 25.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №055785, зареєстрованого Дачненською сільською радою Біляївського району Одеської області11.09.2006 року, актовий запис №76. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно - сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтування якого виклала в позовній заяві та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 18 травня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 11; дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] для подальшого проживання залишити із нею; після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, що вона позовні вимоги підтримує, не проти заочного розгляду справи. Відповідач двічі будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи в судове засідання не прибув, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали між собою шлюб 18 травня 2002 року. Від даного шлюбу в подружжя народилося двоє неповнолітніх дітей. Сімейне життя не склалося по тій причині, що вони мають різні характери та різні погляди на сімейне життя. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалась, збереження її неможливо, що дає підстави до задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. Сторони перебували у шлюбі до 03 вересня 2013 року, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає. Позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки, позов визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно свідоцтва про народження (а.с.7), сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Неповнолітній син мешкає з позивачкою, що підтверджено довідкою з місця проживання на а.с.10. Суд вважає, що відповідач має можливість платити аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу на утримання неповнолітньої дитини, проти чого він сам не заперечує. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що зазначена квартира належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. З 2011 року в квартирі зареєстрований колишній чоловік її доньки [PERSON] , який з 2011 року в квартирі не проживає. Речі відповідача в квартирі відсутні, перепон в проживанні йому ніхто не чинив. Позивачка в судове\~засідання не\~з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.46). Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомляв, будь яких заяв не надходило, відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності учасників справи, про що не заперечувала позивачка (а.с.32).\~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири (а.с. 3). Відповідач є колишнім чоловіком доньки позивачки, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу від 08.11.2012 р., та має зареєстроване місце свого проживання в зазначеній квартирі з 2011 р., що підтверджується відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № Н3-123643-ф/л. [PERSON] , з часу реєстрації, а саме з 2011 р., за зазначеною адресою не проживав. Перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] у зв`язку з не проживанням в квартирі понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати [PERSON], 22.05.1997р.н., такою, що втратила право користування домоволодінням № 123-А по вул. Курській в м. Одесі, посилаючись на те, що зазначене домоволодіння належить їй на праві приватної власності. З 1997 року в квартирі зареєстрована її онука [PERSON], яка в будинку не проживає і ніколи не проживала. Речі відповідачки в будинку відсутні, перепон в проживанні їй ніхто не чинив. Відповідачка про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомляла, заява про розгляд справи за її відсутності не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України про що не заперечувала позивачка. Представник третьої особи надала письмові пояснення по справі. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння № 123-А по вул. Курській в м. Одесі, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на житло. Відповідачка є онукою позивачки, та має зареєстроване місце свого проживання в зазначеному домоволодінні з 1997р. [PERSON] з 2003р. проживає окремо зі своєю матірю. Перешкод в проживанні їй ніхто не чинив, особисті речі відповідачки в будинку відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд вважає, що [PERSON], [INFO], втратила право користування домоволодінням № 123-А по вул. Курській в м. Одесі у звязку з не проживанням в будинку понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування домоволодінням № 123-А по вул. Курській в м. Одесі є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що 714/1000 частини зазначеної квартири належить їй на праві власності. З 2009 року в квартирі зареєстровані її онучки [PERSON] , та [PERSON] , які з часу реєстрації в квартирі не проживають. Речі відповідачів в квартирі відсутні, перепон в проживанні їм ніхто не чинив. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.24). Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.29,30), причини неявки не повідомляли, заява про розгляд справи у їх відсутність не надходила, відзив на позов не подавали. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності учасників справи, про що не заперечував представник позивачки (а.с.24). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] є власницею 714/1000 частини квартири [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 25.04.2008р. (а.с.9). Відповідачі є онучками позивачки, та мають зареєстроване місце свого проживання в зазначеній квартирі з 2009 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 14.01.2020р. (а.с.7). [PERSON] (після зміни імені [PERSON] та [PERSON] (після зміни імені [PERSON] з часу реєстрації в квартирі не проживають. Перешкод в проживанні їм ніхто не чинив, особисті речі відповідачів в квартирі відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] у зв`язку з не проживанням в квартирі понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилалась на те, що вона є членом сім`ї наймача зазначеної квартири Її син має зареєстроване місце проживання в квартирі з 2002 року. З червня 2014 року [PERSON] , добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті не несе, його особистих речей в кімнаті не має, місце фактичного проживання відповідача не відоме. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.45). Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про повернення без вручення ухвали суду у зв`язку із не проживанням відповідача за місцем реєстрації (а.с. 44). Треті особи в судове засідання не з`явились, про місце та час його проведення повідомлені належним чином (а.с. 39-43), причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходили. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України за відсутності учасників справи, про що не заперечувала позивачка (а.с. 45). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що кв. [ADDRESS] належить місцевій раді. [PERSON] є членом сім`ї наймача та має зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі. В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання син позивачки [PERSON] . З червня 2014 року відповідач добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідач не несе, його особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , втратив право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилалась на те, що вона є наймачем зазначеної квартири. Колишній чоловік її матері, яка була основним наймачем та померла [INFO] , має зареєстроване місце проживання в квартирі з 24.06.1981 року. В 1995 році [PERSON] , добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті не несе, його особистих речей в квартирі не має, місце фактичного проживання відповідача не відоме. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.36). Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.36), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав (а.с.31). Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, надали до суду заяви в яких не заперечували проти задоволення позову, просили розглянути справу у їх відсутність (а.с.34,35). Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності учасників справи, про що не заперечувала позивачка (а.с.37). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що квартира [ADDRESS] належить місцевій раді. [PERSON] є наймачем та має зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі разом зі своїми дочками - [PERSON] , [PERSON] . В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання чоловік її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , яка була основним наймачем вищевказаної квартири. З 1995 року відповідач добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідач не несе, його особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кімн. [ADDRESS]. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що вона є наймачем зазначеної кімнати. Її колишній чоловік має зареєстроване місце проживання в кімнаті з 2009 року. З листопада 2013 року [PERSON], добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті не несе, його особистих речей в кімнаті не має, місце фактичного проживання відповідача не відоме. Відповідач та третя особа про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомляли, заява про розгляд справи за їх відсутності не надходили. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України про що не заперечувала позивачка. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що кімн. [ADDRESS] належить корпорації «Украгропромбуд». [PERSON] є наймачем та має зареєстроване місце проживання в зазначеній кімнаті. В зазначеній кімнаті має зареєстроване місце проживання колишній чоловік позивачки [PERSON]. З 2013р., відповідач добровільно залишив місце проживання, перешкод в проживанні йому ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідач не несе, його особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], 1976 року народження, втратив право користування жилим приміщенням в кімн. [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про [PERSON], 1976 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved