Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що її шлюб з відповідачем було розірвано рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.12.2007 року. Після розірвання шлюбу їх спільна дитина - [PERSON] залишилася проживати з позивачкою. Також, позивачка зазначає, що після того, як відповідач почав проживати окремо, він зовсім не приділяє уваги дитині, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. У зв'язку з цим позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], 2006 року народження. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала, що є недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.12.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02.06.2006 року міським відділом РАЦС м. Херсона, актовий запис № 265 - розірвано. [PERSON] залишилася проживати та проживає до цього часу разом з матір'ю. З виконавчого листа, виданого 04.07.2011 року вбачається що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.12.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою подано до суду довідку-розрахунок, з якої вбачається, що заборгованість по аліментах у [PERSON] станом на 01.09.2015 року становила 7 102,90 грн., постанову Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, якою відмовлено у відкритті кримінальної справи відносно [PERSON] за несплату їм аліментів, але відповідно до довідки державного виконавця, за період з 01.09.2015 року по 01.12.2016 року відповідачем сплачено 8 189,80 грн. аліментів на отримання доньки. Таким чином, переплата по аліментах складає 1086,90 грн. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка раніше була сусідкою позивачки, пояснила, що відповідач раніше цікавився життям своєї доньки. Коли [PERSON] було приблизно 7 років [PERSON] приїздив до неї додому та вітав її з Новим роком, коли бачив свідка в місті, він питав як живе його донька. З 2014 року свідок змінила адресу і чи спілкується відповідач зі своєю донькою не знає. Свідок [PERSON] пояснила, що була викладачем у групі, яку відвідувала [PERSON]. На протязі 2011-2013 років [PERSON] по батька не згадувала, які відносини були між батьками не знає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що зі слів свого сина - відповідача знає, що йому перешкоджають спілкуватися з донькою. Також свідок вказала, що відповідач бачив доньку останній раз, колі [PERSON] було 6 років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні не заперечував того факту, що відповідач намагався відвідувати доньку в минулому. Але, на даний час у [PERSON] відсутнє бажання на спілкування з батьком. При цьому, суд критично ставиться до показів свідка [PERSON], оскільки, остання в судовому засіданні вказала, що вона є заінтересованою у вирішенні справи особою. З листа КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського» № 1.4-1511 від 18.08.2015 року вбачається, що згідно результатів психологічної діагностики на момент обстеження [PERSON] виявлено те, що дівчинка відчуває себе в даній сім'ї гармонійно, членами своєї сім'ї вважає себе та маму, де переважає позитивне відношення, батько на малюнку відсутній, в зв'язку з цим можна припустити, що біологічного батька дівчинка не вважає членом своєї сім'ї, можливо відсутній емоційний зв'язок дівчинки з батьком. З листа КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського» № 1.4-0242 від 10.02.2016 року вбачається, що з [PERSON] проведено 4 психоаналітичні консультації, спрямовані на прийняття батьківської фігури та рекомендовано психологічні консультації матері та батьку по вихованню дитини, спільне проведення дозвілля матері з донькою, спільне проведення дозвілля батька з донькою, узгодження правил спілкування з дитиною між батьками. Таким чином, психологом встановлена необхідність спілкування [PERSON] з батьком, зладженої участі обох батьків у її вихованні та доцільність усунення психологічних перешкод для спілкування батька та дитини. Ствердження відповідача про його бажання спілкуватися з [PERSON], приймати участь у її виховані підтверджується дослідженою в суді заявою до служби у справах дітей, в якій [PERSON] зазначає, що мати дитини не надає йому можливості займатися вихованням доньки і просить надати дозвіл спілкуватися з [PERSON] кожні два дні в тижні. З висновку Комсомольської районної у м. Херсоні ради № 6-09-36 від 11.02.2016 року вбачається, що виконавчий комітет Комсомольської районної у м. Херсоні ради вважає за недоцільне на даний час позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки - [PERSON] Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачка вже зверталася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, але рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06.04.2009 року в задоволенні позову відмовлено, хоча висновком Дніпровської районної у м. Херсоні ради № 2-28/1773 від 12.11.2008 року, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що з боку відповідача мала місце недостатня участь у вихованні доньки, але, поряд з цим, позивачка не довела суду, що спілкування відповідача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої, не доведена умова винної поведінки відповідача, що є необхідним для позбавлення особи батьківських прав, немає беззаперечних, об'єктивних доказів про свідоме ігнорування та ухилення [PERSON] від своїх батьківських обов'язків щодо доньки. Також слід зазначити, що сторони по справі характеризуються цілком позитивно, що свідчить з наданих ними характеристик. Щодо відповідача, то відсутні дані про те, що він веде антигоромадський спосіб життя, вживає спиртні та нарктичні засоби, має негативні соціальні зв'язки, що свідчить про відсутність можливостей негативного впливу на дитину. Крім цього, суд вважає, що певні складні стосунки, які склалися у сторін, впливають на зв'язки батька та дитини, а такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав відповідача, не виправдовує мети забезпечення прав дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed