Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав, за наступними підставами. Як вказує позивачка, вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, протягом останніх п`яти років, позивачка та відповідач проживають окремо, кожен створив нову сім`ю. При цьому, увесь цей час, як зазначає позивачка, відповідач не цікавиться життям та здоров`ям своєї дитини, [PERSON] , не приймає жодної участі у її вихованні, не проявляє до неї жодної батьківської уваги, також не вітає зі святами і взагалі з дитиною не спілкується. Сама дитина про існування біологічного батька не згадує, своїм батьком вважає вітчима, [PERSON] , який має намір її всиновити. Відповідач добровільно надав свою згоду на усиновлення його дочки [PERSON] . На підставі викладеного позивачка просить позбаити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Фоменко О.С. наполягають на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачем відзиву на позов надано не було, проте у судовому засіданні від проти позову заперечував, вказуючи на те, що він насправді бажає приймати участь у вихованні своєї дочки, спілкуватися з нею та підтримувати родинний зв`язок. Проте, відповідач зазначає,що не має такої змоги, оскільки йому в цьому перешкоджає позивачка, яка доклала масу зусиль, щоб викреслити його з життя дитини. При цьому, ані до органів опіки, ані до суду з метою захисту своїх прав як батька відповідач не звертався, оскільки є юридично необізнаною людиною та мав надію вирішити це питання з позивачкою особисто. Також відповідач пояснив, що дійсно підписав згоду на усиновлення своєї дочки, піддавшись на умовляння позивачки, однак потім усвідомив, що накоїв, і на теперішній час категорично заперечує проти цього. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала повністю, пояснивши, що після вивчення ситуації органом опіки та піклування приходить до висновку про те, що батько дитини, [PERSON] , протягом усіх п`яти років після розлучення з позивачкою мав реальну можливість приймати участь у житті своєї дитини, навіть при запереченні цього з боку позивачки. Проте, відповідач нехтував цією можливістю, не шукав зустрічей і спілкування з дочкою, не цікавився її вихованням, розвитком та станом здоров`я, до органу опіки та піклування із заявою про встановлення йому часу спілкування з дитиною звернувся лише після звернення позивачки до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного, представник третьої особи вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дочки, [PERSON] , [INFO] . Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Так, у судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому щлюбі. Від цього шлюбу мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач по справі. Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина, за взаємною згодою, залишилася проживати разом з матір`ю. На теперішній час позивач та відповідачка мешкають окремо, кожен створив нову сім`ю. Вказані факти не оспорюють ся сторонами у судовому засіданні, тому, на підставі положень статті 82 ЦПК України, суд вважає їх достовірно встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. При цьому, позивачка стверджує, що протягом останніх п`яти років відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не цікавиться її здоров`ям та розвитком, взагалі з нею не спілкується, тобто грубо і свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини. Внаслідок цього, дочка вважає своїм батьком вітчима, який повністю обов`язки по її утриманню і вихованню та має намір всиновити дитину. Також позивачка вказує на те, що відповідачем було подано добровільно нотаріально посвідчену заяву про відмову від дитини і надання згоди на усиновлення дочки її вітчимом. Проте, відповідач заперечує це, зазначаючи, що має і намір і бажання спілкуватися зі своєю дочкою та приймати участь у її вихованні, однак позивачка цьому всіляко перешкоджає. Однак, свідки зі сторони відповідача - його дружина, [PERSON] , мати, [PERSON] та брат, [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що про заборону позивачки відповідачеві бачитися з дочкою їм відомо саме зі слів самого відповідача, особисто вони не бачили, щоб відповідач шукав зустрічей з дитиною, намагався дізнатися про її стан здоров`я, відвідати дочку у лікарні, дитячому садочку чи школі. Також їм невідомо про придбання відповідачем будь-яких речей чи подарунків для дочки, його намагання вирішити питання щодо зустрічей з дитиною через органи опіки та піклування. Єдине, про що зазначили свідки, це про декілька дзвінків відповідача позивачці для надання можливості спілкування з дитиною, в ході розмов позивачка відповідачеві у побаченнях з дочкою нібито відмовила. Свідки сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що вони є, відповідно, сусідкою, тіткою та братом позивачки, дуже близько спілкуються з позивачкою та її дочкою [PERSON] . Їм відомо про те, що після розірвання шлюбу з позивачкою відповідач повністю самоусунувся від виховання дитини, ніколи не цікавився її життям, не навідував дочку під час її знаходження у лікарні, не приймав жодних заходів, щоб побачитися з дитиною у дитячому садочку чи школі. Жодного разу не поздоровив дитину зі святом, не передав їй жодного подарунку. Також з пояснень самого відповідача у судовому засіданні випливає, що він не обізнаний про стан здоров`я своєї дочки [PERSON] , не знає про її декілька тривалих перебувань на лікуванні, дійсно не намагався їй передати якісь речі чи подарунки, відвідати її у садочку, чи прийти на свято у школі. Крім того, у судовому засіданні, за участі дитячого психолога [PERSON] , за відсутності і позивачки і відповідача, була опитана сама неповнолітня дитина, [PERSON] , 2011 року народження, яка назвала відповідача «бувшим татом», сказала, що батьком вважає [PERSON] (вітчима), відповідача взагалі не знає і не пам`ятає, нещодавна він підійшов до неї на вулиці, проте вона його навіть не впізнала. Психолог [PERSON] пояснила, що з пояснень дитини не вбачалося, що вона говорила з чужих слів, те, що вона казала, їй не нав`язано дорослими, дитина була щира. Відповідача як батька не ідентифікує і жодного бажання спілкуватися з ним не виявляє. Також пояснення відповідача в частині того, що він не мав змоги здійснювати свої батьківські обов`язки щодо дитини лише через перешкоджання цьому позивачкою, спростовані наданою копією нотаріально посвідченої згоди відповідача на усиновлення його дочки [PERSON] Опосередковано це також спростовується тим, що, під час слухання справи у суді, відповідач звернувся до органу опіки та піклування з клопотанням про встановлення йому часу для спілкування з малолітньою дитиною, [PERSON] , і його клопотання було задоволено, тобто йому було офіційно надано можливість приймати участь у вихованні дочки. При цьому пояснити, чому він не робив цього протягом останніх п`яти років, відповідач не зміг. Крім того, в ході судового розгляду були досліджені письмові докази: -копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області 04 жовтня 2001 року, актовий запис № 26 (а.с. 6); -копію нотаріально засвідченої заяви відповідача [PERSON] , зареєстровану в реєстрі за № 174 31 січня 2019 року, згідно якої він не заперечує проти удочеріння його малолітньої доньки гр. [PERSON] [PERSON] (а.с. 8); -довідку, видану акушеркою Кирилівського фельдшерсько-акушерського пункту Якимівського району Запорізької області 02 лютого 2019 року згідно якої гр. [PERSON] , [INFO] . перебуває на обліку за місцем проживання матері. За весь цей час на огляд до лікаря з дитиною ходить та займається лікуванням тільки мати. Батько [PERSON] медичний заклад не відвідував, станом здоров`я не цікавився (а.с. 9); -довідку, видану 31 січня 2019 директором Кирилівської ЗОШ-С І ступеня «Золота рибка», згідно якої дитини [PERSON] відвідувала дитячий садок, а з 01 вересня 2018 року навчається у 1 класі Кирилівської ЗОШ-С І ступеня «Золота рибка». Батько дитини, [PERSON] , освітній заклад та батьківські збори дитини не відвідував (а.с. 10); -копію свідоцтва про шлюб між [PERSON] та позивачкою, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області 21 листопада 2016 року, актовий запис № 16 (а.с. 11); -копію свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Якимівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 14, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12); -довідку № 612, видану 03 липня 2018 року виконавчим комітетом Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, згідно якої позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14); -консультаційний висновок спеціаліста щодо стану здоров`я дитини [PERSON] (а.с. 31); -копію рішення та додаток № 1 до рішення Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 22 березня 2018 року про утворення органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради, затвердження персонального складу органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради, затвердження Положення про роботу органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради (а.с. 32-34); -акт обстеження з метою перевірки житлово-побутових умов проживання родини Бєлових за адресою: [ADDRESS] , складений 15 травня 2019 року органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області (а.с. 35); -акт обстеження з метою перевірки житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складений 20 травня 2019 року органом опіки та піклування при виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області (а.с. 36); -висновок засідання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, складений 21 травня 2019 року, згідно якого орган опіки та піклування не заперечує щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] (а.с. 37); -характеристику відносно позивачки [PERSON] , складену 10 травня 2019 року Кирилівським селищним головою, згідно якої позивачка характеризується позитивно, компрометуючими матеріалами відносно неї Кирилівська селищна рада не володіє (а.с 39); -копію висновку засідання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради, складеного 21 червня 2019 року, згідно якого орган опіки та піклування визначив часи побачень відповідачу [PERSON] з дитиною [PERSON] та зобов`язав відповідача нести персональну відповідальність за життя і здоров`я дитини під час побачень (а.с. 50). Крім того, судом також прийнято до уваги пояснення позивачки та представника третьої особи у судовому засіданні з приводу того, що після встановлення відповідачеві 21.06.2019 року часу побачень з неповнолітньою дочкою, він жодного разу у встановлені час не з`явився до місця проживання дитини для побачення з нею. Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно до статті 164 СК України, невиконання цих обов`язків батьків може бути позбавлено батьківських прав. З позовом про позбавлення батьківських прав має право звернутися, зокрема, один з батьків дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», де суд зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Таким чином, на думку суду, у судовому засіданні було повно та всебічно досліджені усі докази, надані сторонами, і достеменно встановлено факт злісного ухилення протягом тривалого часу (останніх п`яти років) відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків щодо його неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , а саме те, що він тривалий час свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про цілковиту обґрунтованість і повну відповідність інтересам дитини у даному випадку такого заходу як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки. На підставі викладеного,

Outcome: approved