Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачка звернулась у суд позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В заяві послалась на те, що з 17.10.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння в сім'ї в них погіршилися відносини, що призвело до припинення шлюбних стосунків. Просить шлюб розірвати. Оскільки дитина проживає із нею та знаходиться на її утриманні просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, згідний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони з 17.10.2009 року перебувають у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського МУЮ Львівської області, актовий запис № 133. Від подружнього життя у сторін народилась дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про її народження. Судом встановлено, що на протязі тривалого часу сімейні стосунки між сторонами погіршились. Сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного господарства не ведуть. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, збереження сім'ї не відповідало б їхнім інтересам. Що стосується позову в частині стягнення аліментів, то суд вирішив наступне. Як встановлено судом, позивач добровільно коштів на утримання дитини не дає, проживає окремо. Остання проживає з позивачкою та фактично перебуває на її повному утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що сторони згідні на розірвання шлюбу, відповідач визнає позов про стягнення аліментів, то суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved