Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом, у якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони на протязі більше пів року вони разом з відповідачем не проживають, між ними немає злагоди, взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейне життя, відповідач взагалі не піклується ні про неї, ні про дитину, не надає їм ніякої допомоги. Надання строку на примирення теж не виправить стан шлюбних відносин. Позивачка [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позовну заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився. Від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, в якому він позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Строк для примирення просить не надавати та слухати справу в його відсутності. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. Позивачка [PERSON] , 18 липня 2018 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано у Ладижинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №78 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] від 11.03.2019 року). В судовому засіданні встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згодний на розірвання шлюбу. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір та відповідно до ст.141 ЦПК України решту судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору слід стягнути на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved