Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері, [PERSON], на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 64,3 кв.м, житловою площею 47,4 кв.м. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що, [INFO] померла її матір, [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок мати набула за договором дарування від 28.12.2004 року, за яким [PERSON] подарувала матері вищевказаний будинок. Разом з цим, через те, що за життя матір не зареєструвала за собою в органах державної реєстрації право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна, вона позбавлена можливості отримати вказаний будинок у спадок, що змушує її звернутись із даним позовом до суду. В судове засідання представник позивача - [PERSON] не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що, підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник відповідача - Територіальної громади міста в особі Дніпродзержинської міської ради не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про смерть, виданого Заводським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [INFO] померла [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, наданої суду Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями [PERSON] є: чоловік померлої - [PERSON], та донька померлої - позивачка [PERSON], від імені якої до нотаріуса, на підставі нотаріально посвідченої довіреності звернувся [PERSON]. Постановою від 05.12.2014р. нотаріус Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері, [PERSON], посилаючись при цьому на відсутність даних про право власності померлої в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.23 Постанови Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Як вбачається з постанови нотаріуса від 05.12.2014р., нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальної дії та рекомендував останній звернутись до суду для вирішення питання про прийняття спадщини у судовому порядку. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначає позивач, спадковим майном, є: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 64,3 кв.м, житловою площею 47,4 кв.м. Як вбачається з наданої суду позивачем копії договору дарування від 28.12.2004 року, укладеного між [PERSON] та матір'ю позивачки - [PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Разом з цим, своє право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON] в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна - не зареєструвала, про що свідчить інформація, надана 19.09.2014р. ОКП «Дніпродзержинське БТІ» за вих.№ 485, згідно якої право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON]. Наведена обставина свідчить про те, що, набувши право власності за договором дарування на вищевказаний будинок, [PERSON] своє право власності в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна - не зареєструвала, що, в свою чергу, позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на спадкування, та змушує останню звернутися до суду. Водночас, згідно ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З наведеної норми діючого законодавства суд вбачає, що, житловий будинок, право власності на який [PERSON] набула за нотаріально посвідченим договором, входить до складу спадщини після смерті останньої. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заповіт [PERSON] за життя не вчиняла, відповідно до чого, право на спадкування за законом після померлої [PERSON] одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, а саме: позивачка [PERSON], яка є донькою померлої, та чоловік померлої - [PERSON]. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів спадкової справи чоловік померлої - [PERSON], надавши нотаріусу заяву від 17.06.2014р., відмовився від належної йому по закону частки у спадщині на користь доньки померлої - позивачки [PERSON]. При цьому, доказів, підтверджуючих факт усунення спадкоємця - позивачки [PERSON] від права на спадкування, неприйняття нею спадщини або відмови від її прийняття - матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, та, встановивши в ході розгляду справи що, отримати у досудовому порядку Свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], позивачка не має можливості, суд приходить до висновку, що, позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved