Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано 17.07.2007 року. Від шлюбу вони мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та досягши повноліття, продовжує навчання в Національному авіаційному університеті, є студентом денної форми навчання, п`ятого курсу, термін навчання до 31.12.2021 року. Згідно з п. 3.1 Договору № 20-1/ОФ-2415 від 14.09.2020 року, який укладений між нею та Національним авіаційним університетом, загальна вартість освітньої послуги становить 35\~000 грн. Особисто нею сплачено 25000 грн. без будь-якої допомоги відповідача. Син не має доходів, навчається у м.Києві, а тому потребує матеріальних витрат на оплату проживання у гуртожитку, їжу, підручники, витрати на транспорт, послуги інтернету. Відповідач є працездатним, займається ремонтом транспортних засобів, від чого отримує прибуток, має земельну ділянку та житловий будинок, транспортний засіб та має змогу надавати допомогу синові, тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 2300 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Ухвалою суду від 05.03.2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. 15.04.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначив, що позов не визнає у повному обсязі, він постійно надає синові матеріальну допомогу, хоч має дуже скрутний фінансовий стан. З матір`ю-позивачкою по справі, син не проживає, проживає у м.Києві, бо навчається на денній формі навчання. Крім того, він має дитину від іншого шлюбу, яка також потребує допомоги та на утримання якої він сплачує аліменти. Він дійсно займався ремонтом автомобілів, але на теперішній час, через хворобу, такою роботою не займається, офіційно ніде не працює, тому не має можливості надавати синові матеріальну допомогу на період його навчання. Просив у задоволенні позову відмовити. 16.04.2021 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Біліченка О.О. до суду надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що [PERSON] не проживає постійно у м.Києві, а перебуває там тимчасово у зв`язку з навчанням. Жодного доказу, який підтвердив би доводи відповідача, викладені у відзиві на позов у частині того, що хворіє його друга дитина, потребує лікування а аткож що він сам потребує лікування, відповідачем не надано, як не надано і доказів того, що відповідач свій автомобіль здає в оренду за 5000 грн. на місяць. Відповідач надає позивачці грошові кошти для утримання сина, яких недостатньо, що також підтверджує його можливість надання такої допомоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Біліченко О.О. у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що [PERSON] навчається у м.Києві, проживає у гуртожитку, через що, крім оплати за навчання, потребує додаткових витрат. Відповідач, сплачує грошові кошти на утримання сина, але їх замало. Крім того, за період з травня по грудень 2020 року [PERSON] не надавав допомоги синові взагалі. [PERSON] сплачує грошові кошти на утримання сина, чим підтверджує, що може їх сплачувати. Термін навчання дитини спливає 31.12.2021 року, дитина потребує допомоги, тому просив задовольнити позов у повному обсязі. У наступне судове засідання представник позивача не з`явився, надавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Байда М.О. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі. Суду пояснила, що відповідач постійно надає синові матеріальну допомогу у розмірі, який встановила сама позивачка. Крім того, у відповідача є друга дитина, 2011 року народження, на утримання якої він також сплачує аліменти. Відповідачу відомо, що син сам собі заробляє грошові кошти, але надати доказів цього, вона не може. Відповідач допомагає двом дітям, лікується сам, здає в оренду автомобіль і цих грошей живе. Відповідач звільнився з роботи у 2007 році та з цього часу офіційно ніде не працює, здає в оренду автомобіль за 5000 грн. і з цього живе. Просила відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. У наступне судове засідання представник відповідача не з`явилася. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе ухвалити рішення по справі у відсутності сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказах, з урахуванням пояснень представників позивача та відповідача у судовому засіданні. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.16). З копії паспорту гр. України [PERSON] вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.05.2015 року ( а.с. 17-18), разом з матір`ю- позивачем [PERSON] ( а.с. 11-13). [PERSON] навчається на 5 курсі денного відділення Національного авіаційного університету, що підтверджується довідкою №22/016 від 03.02.2021 року, термін навчання з 21.09.2020 року по 31.12.2021 року (а.с.21), а також договором № 20-1/ОФ-2415 від 14.09.2020 року ( а.с.19-20). З довідки про доходи НАУ від 03.02.2021 року № 42 вбачається, що за період з 21.09. 2020 року по 31.01. 2021 року [PERSON] доходів не має ( а.с.24). Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком, повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ст.\~182\~СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] працевлаштована та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою ГУПФУ в Запорізькій області та довідкою про доходи- отриману пенсію ( а.с. 116,117). Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у відзиві на позов зазначив, що син сам собі заробляє гроші, але жодного доказу у цій частині суду не надав. Направивши суду відзив на позов, відповідач [PERSON] також зазначив, що він постійно надає синові матеріальну допомогу, хоч має дуже скрутний фінансовий стан. З матір`ю-позивачкою по справі, син не проживає, проживає у м.Києві, бо навчається на денній формі навчання. Жодного доказу у цій частині суду також не надав. Крім того, є загальновідомим той факт, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), навчання у школах, середніх та вищих учбових закладах, проводилися дистанційно, що не потребує доказування у розумінні ст. 82 ЦПК України. Доказів проживання [PERSON] на період оголошених карантинних заходів у м.Києві, відповідач суду не надав. Заперечуючи проти задоволення позову у повному обсязі, відповідач зазначив, що він дійсно займався ремонтом автомобілів, але на теперішній час, через хворобу, такою робою не займається. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] , відповідач 31.03.2007 року був звільнений з роботи- з ТОВ «Будівельна компанія «ОАЗІС», та з цього часу офіційно ніде не працює ( а.с. 95-101). Жодного доказу про те, що за період з 31.03.2007 року по день розгляду справи судом- 11.05.2021 року позивач не мав будь-яких доходів, суду не надано. Навпаки, як вбачається з копій розписок, наданих відповідачем суду, [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] у сумах від 1000 грн. до 2000 грн., що свідчить про наявність у відповідача доходів. Крім того, звільнившись з роботи 31.03.2007 року та не працюючи, відповідач [PERSON] , 07.10.2009 року придбав у власність автомобіль «MITSUBISHI LANCER», 2006 року випуску, що підтвердив сам відповідач, надавши суду копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Також, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд бере до уваги наявність у [PERSON] нерухомості та враховує і матеріальне становище позивача, яке підтверджується довідками про отримані доходи та відсутність доходів у [PERSON] . Квитанцією № 16 від 11.09.2020 року, [PERSON] , за перший семестр навчання [PERSON] сплачено 12500 грн.( а.с. 22), квитанцією № 16 від 01.02.2о20 року сплачено 12500 грн. за навчання [PERSON] , відповідно до укладеного договору ( а.с. 23). Заперечуючи проти задоволення позову, позивач не надав суду жодного доказу, який підтвердив би його безпосередню участь в оплаті грошових коштів за навчання сина. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання\~і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). Статтею 199 СК України\~передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~статті 182 СК України\~у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання;\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи вказане вище, а саме- матеріальне становище позивача, відсутність доходів у [PERSON] , а також те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, суд вважає, що за таких обставин повинні бути враховані не лише вартість навчання, а також і вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також суд враховує ту обставину, що відповідач [PERSON] є працездатним, який офіційно ніде не працює з 2007 року, наявність у нього змоги надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання та відсутність будь-яких доказів, що таку допомогу відповідач надавати не може, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання у сумі 2300 грн., підлягають задоволенню. Такий висновок суду повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові від 13.04.2021 року по справі № 308/4214/18. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. Згідно зі ст.430\~ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved