Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що в 2010 році вона та відповідач почали проживати однією сім'ю, однак, відносини офіційно не реєстрували. [INFO] у них народилася спільна донька - [PERSON]. Разом з тим, стверджувала, що сумісне життя з відповідачем склалося невдало, у зв'язку з чим з листопада 2017 року вони фактично припинили сімейні відносини та спільного господарства не ведуть. На теперішній час їхня малолітня донька проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, добровільно відповідач матеріальної допомоги не надає, від виконання будь-яких батьківських обов'язків ухиляється. З листопада 2017 року останній зник та місце його перебування їй наразі не відоме. Оскільки вона не знає, де наразі знаходиться [PERSON], та позбавлена можливості отримувати від нього матеріальне утримання на доньку в добровільному порядку, позивачка була вимушена звернутися з до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином (а.с. 26), через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 05.02.2019 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрованим на території міста Харкова та Харківської області не значиться (а.с. 27). Водночас, оскільки інформацію про місце проживання (місце реєстрації) відповідача та місце його роботи встановити не виявилося можливо, суд в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України подальший виклик [PERSON] здійснював через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. При цьому, суд зазначає, що відповідачу було запропоновано подати у строк протягом 15 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про виклик до суду письмовий відзив проти позову з посиланням на відповідні докази та норми права, якими обґрунтовуються заперечення. Вживши всіх необхідних заходів для повідомлення відповідача щодо розгляду судової справи, відповідно до ч. 10 ст. 130, ч. 10 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає судовий виклик таким, що вручений відповідачу належним чином. Відповідач у встановлені судом строки письмовий відзив на позов не надав. Заяв щодо розгляду справи за його присутністю суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Згідно з частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд за згодою позивача розглядає справу за відсутності відповідача та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 28 грудня 2011 року Мартівською сільською радою Печенізького району Харківській області, актовий запис за № 12 (а. с. 5). Її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у вирішенні щоденних побутових проблем не бере, від виконання батьківських обов'язків щодо утримання дитини ухиляється та добровільно виконувати їх не бажає. Відповідач ані у грошовій, ані у натуральній формі не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Позивачка самостійно виховує доньку та потребує матеріальної допомоги, оскільки через збільшення витрат на купівлю одягу та взуття, продуктів харчування, вона разом з дитиною опинилась у скрутному матеріальному становищі. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 180, частини 3 статті 181, частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються, зокрема, у частці від доходу того з батьків, хто проживає окремо від дитини, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначений в Законі України «Про державний бюджет України на 2019 рік». На виконання вимог статті 182 Сімейного кодексу України, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховує малолітній вік дитини, скрутний матеріальний стан позивачки, а також те, що вона самостійно виховує доньку. Відповідач не повідомив суд про своє матеріальне становище, стан здоров'я, наявність на його утриманні інших осіб або про будь-які інші обставини, що мають значення для розгляду справи. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки для утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідача. Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити, сторонам в цивільному процесі зміст ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, відповідно до ч. 2 п.1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved