Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що 21 вересня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу [INFO] у них народилися дочка [PERSON] , а [INFO] дочка [PERSON] . Діти проживають разом з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей : дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні 11 жовтня 2018 р. позовні вимоги підтримали, в судовому засіданні пояснила, що відповідач відразу після відкриття провадження у цій справі забрав до себе обох дітей до себе, хоча до цього часу діти постійно проживали з нею. В судове засідання 25.06.2019 позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивачки. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечення мотивував тим, що діти проживають разом з ним, крім того він здійснює догляд за престарілою особою, в зв`язку з чим не повинен і не може сплачувати аліменти. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 21 вересня 2013 р. , який розірвано на підставі рішення суду від 08 лютого 2016 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно та копією рішення суду (а.с. 11, 12) [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , а [INFO] - дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9, 10) Рішенням Роменського міськрайонного суду від 26 березня 2019 р., яке набрало законної сили, визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з їхньою матір`ю [PERSON] , зареєстрованою та проживаючою за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діти проживають з матір`ю і знаходяться на її утриманні. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дітей, які регулюються такими нормами права. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд бере до уваги, що за приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач заперечуючи проти вимог позивачки, посилається на те, що діти проживають з ним, проте ці заперечення спростовуються рішенням суду про визнання місця проживання дітей з матір`ю. Суд вважає аргумент відповідача щодо неможливості сплати аліментів через необхідність догляду за престарілою особою таким, що явно необґрунтованим з огляду на законодавство, оскільки цей факт не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей. З урахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати дітей до досягнення повноліття, принципу законності, та враховуючи, що обов`язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання дочок у розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісячно, але не 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення потреб, необхідних для виховання і утримання дітей. З відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 гривень судового збору. Оскільки позивачка не просить негайного виконання рішення суду, то суд вважає, що непотрібно застосовувати вимоги ст. 430 ЦПК України про негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за місяць.

Outcome: approved