Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], який народився від шлюбу з відповідачем [INFO]. Однак, відповідач не приймає участі у його вихованні та утриманні. Їй самій важко належно забезпечувати дитину, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина по 1/3 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % розміру прожиткового мінімуму на дитину щомісяця і до досягнення повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та дала пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному в позовній заяві. Доповнила, що відповідач повинен виконувати свій батьківський обов'язок, натомість він не допомагає, останній раз на утримання сина він дав 100 грн. минулого місяця, тому просить позов задоволити. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що не відмовляється від утримання свого синав мінімальному розмірі, який передбачений законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково. З матеріалів справи встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. - [INFO]. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, тому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, виховує дитину і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку, спроможний платити аліменти, відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей, офіційно ніде не працює), розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі по 1/4 зі всіх видів його заробітку щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше встановлених законом 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду, буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 246,30 грн.

Outcome: approved