Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] і просить визначити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Хустського районного суду від 11 лютого 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час сума аліментного стягнення є недостатньою для матеріального утримання дитини, а тому у відповідності до вимог чинного законодавства підлягає збільшенню. На даний час позивачка знаходиться у важкому матеріальному становищі і більше не в змозі сама утримувати дочку тому змушена звернутися до суду із даним позовом. Відповідач [PERSON] є особою молодого віку, має можливість заробляти кошти на утримання дитини, однак добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Позивачка росила суд задовольнити її позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Просив суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] щомісячно по 1500 гривень до досягнення дитиною повнолітнього віку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, зазначивши, що позовні вимоги є не обґрунтованими, та не підлягають до задоволення. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Хустського районного суду від 11 лютого 2011 року покладено обовязок на відповідача сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час визначена судом сума аліментів, що стягуються з відповідача, на утримання дочки є незначною, у звязку з чим позивачка не в змозі належно утримувати дитину. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти для утримання дитини. Вказані обставини стверджені в судовому засіданні дослідженими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи: свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] серії І-ФМ №141561 за актовим записом №33 (а.с.5), довідкою виданою виконавчим комітетом Ізянської сільської ради за №1669 від 10.07.2017 року (а.с.3), рішенням Хустського районного суду від 11.02.2011 року (а.с.7), рішенням Хустського районного суду від 28.02.2011 року (а.с.8). Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В даному випадку змінився матеріальний стан дитини та матері, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, значно зросли ціни на продукти харчування та різного роду товари, тому визначений судом розмір стягуваних аліментів з відповідача є недостатнім для належного утримання дитини. Суд, оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, враховуючи вік неповнолітньої дитини та потреби для її нормального утримання і виховання, дійшов до висновку, що позивачка правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача, так як відповідач відповідно до ст.180 СК України зобовязаний забезпечити утримання своєї неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться в судовому порядку, з урахуванням основних правил - це захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів необхідних для її життєдіяльності, збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. Вказані обставини, дають суду підстави зробити висновок про можливість задоволення вимог позивачки. Таким чином, суд, оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, дійшов до висновку що позивачка правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача з посиланням на ст.ст. 180, 192 СК України, виходячи з того, що відповідач зобовязаний забезпечити утримання своєї неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене та

Outcome: partial