Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка до смерті постійно проживала в [ADDRESS] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки: для будівництва та обслуговуванняя житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га., та для ведення особистого селянського господарства - 0,40 га., які були передані спадкодавиці на підставі рішення виконкому Іванківської сільської ради від 19.08.1993 року. Державних актів на вказані земельні ділянки [PERSON] за життя не виготовила. Відповідно до проведених замірів спадкових земельних ділянок встановлено, що їх фактична площа становить: земельної ділянки для будівництва і обслуговуванняя житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га., щодо земельної ділянки для ведененя особистого селянського господарства, то вона складається з трьох ділянок: ділянка [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства - 0,0400 га., ділянка [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства - 0,3050 га., ділянка [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства - 0,0550 га. Вищевказані земельні ділянки знаходяться в [ADDRESS]. Позивачка у відповідності до ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, є спадкоємцем першої черги та прийняла спадщину у відповідності до статті 549 ЦК УРСР, а саме фактично вступивши в управління спадковий майном, що підтверджується довідкою Іванківської сільської № 211 від 10.05.2018 р. Житловий будинок по [ADDRESS], в с.Іванків, Андрушівського району Житомирської області, в якому проживала спадкодавець [PERSON], належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Іванківської сільської ради 24.02.2010 року. Проте, позивачка невзмозі реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку на вищевказані земельні ділянки, у зв'язку з тим, що на них відсутні правовстановлюючі документи. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст.ст. 26, 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв`язку зі смертю власника. Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд, визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Іванків Андрушівського району Житомирської області по [ADDRESS], 30, на земельну ділянку площею 0,04 га. для ведення особистого селянського господарства в селі Іванків Андрушівського району Житомирської області по [ADDRESS], на земельну ділянку площею 0,3050 га. для ведення особистого селянського господарства в селі Іванків Андрушівського району Житомирської області по [ADDRESS], та на земельну ділянку площею 0,0550 га. для ведення особистого селянського господарства в селі Іванків Андрушівського району Житомирської області по [ADDRESS], як на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Судовий збір з відповідача просить не стягувати. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилася, оскільки надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача, Іванківської сільської ради в підготовче судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просить справу розглянути без його присутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.3). Позивачка є дочкою померлої [PERSON], та спадкоємицею першої черги за законом згідно положень ст.529 ЦК УРСР, що підтверджується посвідкою про народження та свідоцтвом про одруження позивачки, згідно якого остання змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.18-19). На день смерті, [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS], і разом з нею за даною адресою була зареєстрована дочка - [PERSON], [INFO], з 1990 року по даний час, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Іванківської сільської ради Андрушівського району № 210 від 10.05.2018 року (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на день смерті майно, а саме на: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га., що знаходиться по [ADDRESS] в с.Іванків, Андрушівського району, та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4000 га., що знаходиться по [ADDRESS], в с.Іванків, Андрушівського району, які були передані [PERSON] у приватну власність згідно рішення Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 19.08.1993 року (а.с.6). Проведеними замірами спадкових земельних ділянок встановлено, що їх фактична площа становить: земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,2500 га, щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, то вона складається з трьох окремих земельних ділянок: земельна ділянка [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства - 0,0400 га, земельна ділянка [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства - 0,3050 га, та земельна ділянка [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства - 0,0550 га., що підтверджується планами фактичного користування земельною ділянкою (а.с.8-10). Відповідно до виданої виконкомом Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області довідки № 211 від 10.05.2018 року вбачається, що позивачка, [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. в шестимісячний термін, а саме в липні - серпні 1997 року прийняла спадщину і розпорядилася майном померлої (обробляла присадибну ділянку, зробила косметичний ремонт в будинку) (а.с.5). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (11-12). З наданого Андрушівською державною нотаріальною конторою повідомлення та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що в Андрушівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 431 за 2003 рік до майна померлої [INFO] [PERSON]. Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем за законом є дочка померлої - [PERSON], та на ім'я останньої держнотконторою 17 грудня 2003 року за р.№2217 видане свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Іванківського КСП Андрушівського району (а.с.31,32). При зверненні позивачки до Андрушівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки, у їх видачі було відмовлено, через відсутність на них правовстановлюючих документів, що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса (а.с.20). Зазначені обставини визнанні відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР в редакції від 1963 року спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 30 ЗК УРСР в редакції 18.12.1990 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позивачка має право на спадкування майна спадкодавця, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості його оформити в зв'язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved