Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що полягає в шлюбі з останнім з 14.09.2013 року зареєстрованому у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №493. [PERSON] даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинились з 2016 року, у звязку з різними поглядами на життя, несхожості характерів, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо, просить розірвати шлюб, а також стягнути судові витрати з відповідача. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи за його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 14.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №493. [PERSON] даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивачки 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,50 грн., а інші 50% (352,50 грн. відповідно) повернути позивачці з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved