Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.05.2017 року вона придбала у відповідача за договором купівлі-продажу нежитлові будівлі (звіроферма) за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Курган, вул. Космонавтів, 17, до складу яких входить: нежитлова будівля (звіроферма) шлакоблочна під літ. «А» загальною площею 112,4м2, до складу якої входить: коридор площею 10,9 м2, кабінет площею 18,2 м2, склад площею 42,1м2, склад площею 8,1 м2, коридор площею 17,2 м2, побутова кімната площею 15,9 м2; прибудова цегляна під літ. «а»; сарай цегляний під літ. «Б»; погріб з/б плити; огорожа №1-2 ворота металеві, огорожа сітка металева. При підписання договору купівлі-продажу позивачка сплатила відповідачеві грошові кошти за придбане майно та отримала копію договору купівлі-продажу майна підприємства - банкрута від 20 лютого 2007 року, копію технічного паспорта; копію довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації». Одночасно сторони домовилися, що посвідчать договір купівлі-продажу нотаріально в 10-ти денний термін з моменту підписання даного договору. В той же час відповідач свого обов'язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна всіляко ухиляється. Тому вона просила визнати за нею право власності на придбане майно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивачка в адресованій суду заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в наданій заяві вказав, що проти задоволення позову не заперечує, справу також просить розглянути у його відсутності. Представники третіх осіб проти позову не заперечили, просять справу розглядати без їх участі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 31.05.2017 року за договором купівлі-продажу відповідач продав позивачці нежитлові будівлі (звіроферма) за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Курган, вул. Космонавтів, 17, до складу яких входить: нежитлова будівля (звіроферма) шлакоблочна під літ. «А» загальною площею 112,4м2, до складу якої входить: коридор площею 10,9 м2, кабінет площею 18,2 м2, склад площею 42,1м2, склад площею 8,1 м2, коридор площею 17,2 м2, побутова кімната площею 15,9 м2; прибудова цегляна під літ. «а»; сарай цегляний під літ. «Б»; погріб з/б плити; огорожа №1-2 ворота металеві, огорожа сітка металева. На підтвердження укладеної угоди сторони підписали договір купівлі-продажу нежитлових будівель (а.с. 6), з якого вбачається, що сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме ціну майна, порядок оплати вартості, порядок передачі майна та про наступне нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. В той же день позивачка провела розрахунок за придбане майно та отримала його у фактичне користування згідно акту приймання-передачі нежитлових будівель (а.с. 7). Однак, право власності [PERSON] до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивачка зі свого боку виконала взяті на себе зобовязання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для визнання за нею права власності на спірне майно.

Outcome: approved