Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після смерті її доньки, її онук - [PERSON], [INFO], залишився проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Всі питання щодо виховання дитини, вирішуються нею самостійно без підтримки з боку відповідача (батька дитини). Дитина ходить до дитячого садочку м. Кіровограда. Для розвитку онука вона докладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач взагалі не цікавиться розвитком, життям сина, самоусунувся від його виховання, не цікавиться його здоров'ям, не спілкується з ним, не проявляє ніякого бажання взяти сина до себе хоча б на вихідні чи святкові дні, жодних коштів на його утримання не надає. Крім того, кошти, які призначені для дитини після смерті матері, (пенсію по втраті годувальника) [PERSON] безпідставно, безсовісно витрачає на свої потреби, забравши до себе банківську картку, на яку перераховуються кошти, та користується карткою з 14.07.2013 року, Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Кіровоградської райдержадміністрації, підтримала позов у повному обсязі, надавши пояснення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на висновок органу опіки та піклування в особі Кіровоградської районної держадміністрації, протокол № 12 від 8 грудня 2014 року, де комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, з підстав ухилення його від виконання своїх батьківських прав. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, пояснивши суду, що відповідач не ухиляється від своїх батьківських обов'язків, а навпаки хоче займатися вихованням свого сина, однак позивач чинить йому в цьому перешкоди. Відповідач пояснив суду, що сім'я [PERSON] не дає змогу йому виховувати дитину. При житті його жінки він займався виховуванням свого сина [PERSON]. З його сторони фізичного насилля на жінку при дитині не було. Син [PERSON] живе з позивачкою з 2013 року. Він спочатку передавав кошти сім'ї [PERSON], близько 2500 гривень. Потім передавав іграшки, велосипед своєму синові через своїх батьків. Позивачці гроші не віддає ,оскільки не знає на що вони їх потратять. Останній раз передавав їм кошти приблизно 6 місяців назад. Пенсійна картка на утримання сина знаходить у нього, позивачці він її не відав. Йому відомо що є рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] для утримання його сина [PERSON]. Чому не платить аліменти, пояснити не може. При вихованні сина можливо і бив дитину рукою і легенько для виховання, так як, це є звичайна батьківська справа. В присутності дитини сварки між ним та [PERSON] були, але [PERSON] був в іншій кімнаті. Від виконання батьківських обов'язків він не ухиляється, вважає позов надуманим. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він є батьком покійної [PERSON]. При житті [PERSON] він був свідком коли відповідач [PERSON] ображав його доньку, протягував до неї руки та у його присутності кинув її об бетонну стіну в їх хаті. Також, йому часто розповідала сусідка його доньки, що [PERSON] бив доньку і при онуку. В даний час відповідач не надає ніякої допомоги онуку. Останній раз надавав якісь кошти приблизно півтора року тому. Є рішення суду про стягнення аліментів з відповідача, на утримання сина, однак аліменти він не сплачує, жодним чином матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Їх онук знаходиться тільки на їх утримані. Були випадки що батьки відповідача передавали кошти, але не сам відповідач. Ці кошти він заплатив за кредит який брав відповідач. Відповідач неодноразово казав, що донька народила дитину для себе, а не для нього. А тому, вони з дружиною зробили висновок, що ця дитина йому не потрібна, що і підтверджується бездіяльністю відповідача по відношенню до своєї дитини, а тому онук повністю на їх утриманні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивачка [PERSON] є її матір'ю. Ще до весілля її сестра [PERSON] з чоловіком, зараз відповідачем, проживали погано, сестра неодноразово на нього жалілась. Після весілля вони мешкали в них. Одного разу вдома [PERSON] при ній вдарив сестру. [PERSON] не приносив кошти в дім, а тільки закладав речі в ломбард. Після народження [PERSON], сестрі допомагали лише її батьки. Відповідач [PERSON] не піклувався за дитиною, а не при житті сестри а ні зараз. Він дитину взагалі не бачив і виховувати зовсім її не хотів. Після смерті сестри, батьки [PERSON] лише пару раз брали дитину до себе. [PERSON] багато пив. Від сестри вона також чула, що [PERSON] бив не тільки її, а і їх маленького [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що покійна [PERSON] проживала біля нього, вони були сусіди. Відповідач [PERSON] приходив до [PERSON], але дуже рідко. Одного разу він чув крик та шум, у квартирі де проживала [PERSON], з дитиною. В це час в двері постукала [PERSON], та коли зайшла, то була вся в крові з дитиною на руках і попросила його щоб [PERSON] побув в них, а вона піде поговорить з чоловіком без дитини. Він дійсно бачив, що у [PERSON] був розбитий ніс, на обличчі були синяки. Він також через стіну чув голос [PERSON], та що вони з [PERSON] сварились. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що після смерті невістки, його дружина, син та він, взяли [PERSON] до себе. Через деякий час приїхав чоловік [PERSON] і прохав [PERSON], щоб він написав відмову від [PERSON], та щоб вони отримували кошти на нього, у зв'язку з смертю матері. Однак син відмовився. Від сім'ї [PERSON] приходили СМС-повідомлення та дзвінки з погрозами. Після народження [PERSON] невістка з сином переїхали на квартиру в м. Кіровоград, де проживали. Син робив в с. Северинка і приїздив в місто коли отримував зарплату. Він передав [PERSON] кошти з пенсії на дитину десь 2 роки назад. Після цього, ще разів три він передавав кошти, а потім перестав. Скільки грошей від держави у зв'язку зі смертю невістки його син [PERSON] отримує на картку, і куди він їх діває пояснити не може. [PERSON] добре відносився до [PERSON]. В дитячий садок вони оформили [PERSON]. Він неодноразово просив сватів дати їм дитину погратися, але вони відмовлялися. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що її син спочатку познайомився з старшою донькою [PERSON], а потім з меншою [PERSON] і почав з нею зустрічатися. Невістка хотіла жити цивільним шлюбом, але вони були проти оскільки є віруючими людьми. Особливого кохання між її сином та невісткою не було. Вони жили на квартирі в м Кіровограді. Їх сім'я не вмішувалась у відносини [PERSON] та [PERSON], а сім'я [PERSON] часто вмішувалась у відносини між сином та невісткою. [PERSON] хороший син, працював на хазяїна. Вважає, що [PERSON] невістці [PERSON] був потрібен лише щоб привозив їй кошти і все. Вона не чула щоб [PERSON] бив [PERSON], ніде її син не обліку не перебував та не перебуває. Передавали кошти сім'ї [PERSON] менше року. Вона не знає чи є пенсійна карта у сина на [PERSON], у зв'язку зі смертю [PERSON]. Сім'я [PERSON] казали, що їм кошти на утримання [PERSON] не потрібні. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] показали суду що з сім'єю [PERSON] та [PERSON] ходять разом в одну церкву, та дали характеристику на останніх. Враховуючи викладене та аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, урахувавши доводи сторін, покази свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.04.2010 року донька позивачки - [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 30.04.2010 року та після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 7). За час шлюбу [INFO] у подружжя народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] [NUMBER] від 08.12.2010 року (а.с. 8). [INFO] [PERSON] (донька позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від [INFO] серія [NUMBER] (а.с. 7а). Після смерті [PERSON] її син, [PERSON], [INFO], залишився проживати разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та перебуває на її повному утриманні до цього часу, що підтверджується довідкою начальника КП «ДЕО» № 3 від 22.01.2015 року за № 832 (а.с. 9). За твердженнями позивачки, що також підтверджується належними доказами, всі питання щодо виховання дитини, вирішуються нею самостійно без підтримки з боку відповідача. Дитина ходить до дитячого садочку м. Кіровограда. Для розвитку онука вона докладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач взагалі не цікавиться розвитком, життям сина, самоусунувся від його виховання, не цікавиться його здоров'ям, жодних коштів на його утримання не надавав та не надає з часу смерті її доньки. Позивач зверталась до суду про стягнення з батька аліментів і рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/6521/14-ц було стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29.07.2014 року і до [INFO], що підтверджується довідкою про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі від 26.01.2015 року (а.с. 12). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданої державним виконавцем ДВС Кіровоградського районного управління юстиції [PERSON] станом на 26.01.2015 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 12335,29 грн. (а.с. 13). У відповідності до висновку органу опіки та піклування в особі Кіровоградської районної державної адміністрації від 24.12.2014 року за №01-22/487/1 вважається за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO]., по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки [PERSON] не цікавиться розвитком, життям, здоров'ям дитини, без причин самоусунувся від виховання сина, не спілкується з ним (а.с.10). Зі слів позивачки, що не заперечив і відповідач, кошти, які призначені для дитини після смерті матері, пенсію по втраті годувальника, відповідач витрачає на свої потреби, забравши до себе банківську картку, на яку перераховуються державні кошти. Відповідно до довідки виконувача обов'язків прокурора Кіровоградського району Могильного О. від 23.02.2015 р. № 3-7-15, вбачається, що відповідно до інформації Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по втраті годувальника на неповнолітнього сина [PERSON] з 14.07.2013 року, з пояснень [PERSON] слідує, що він дійсно використовує пенсію призначену для сина на свої власні потреби. ( а.с.40). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. В судовому засіданні встановлено, що вихованням та матеріальним забезпеченням малолітнього [PERSON], [INFO] займається одна позивач, [PERSON] яка створила всі умови для всебічного розвитку дитини, не перешкоджала та не перешкоджає спілкуванню батька з сином Також, при розгляді даної цивільної справи було достовірно встановлено, що відповідач по справі [PERSON] протягом тривалого часу, фактично з 2013 року не займається вихованням свого малолітнього сина, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклується про здоров'я дитини, матеріально її не утримує. Крім того, отримує пенсію по втраті годувальника, яку витрачає на свої особисті потреби Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved