Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогами до відповідача про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зазначаючи, що згідно заочного рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 08.08.2011 року було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.07.2011 року і до повноліття дочки. Відповідач починаючи з липня 2011 року до [INFO] аліменти не сплачує, внаслідок чого допустив заборгованість по виплаті аліментів, яка станом на 01.08.2018 року складає 65088,16 грн. в зв`язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача неустойку (пеню), яка за період з липня 2011 року по 01.07.2018 року за розрахунками позивачки становить 19949,35 грн. Крім того позивачка просить змінити розмір аліментів 30% прожиткового мінімуму на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини, тобто [INFO] . Також просила суд стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі. До початку судового засідання позивачка подала до суду заяву в якій позов підтримала повність та просила суд його задовольнити та справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав: Відповідно до розрахунку Тальнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 31.07.2018 року за № 4149, заборгованість по аліментних платежах по боржнику [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць на дитину відповідного віку на утримання дочки [PERSON] 2009 року народження за виконавчим листом № 2-421 від 08.08.2011 року. Заборгованість по аліментах станом на 01.08.2018 року становить 65088,16 грн. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обов`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Аналогічне роз`яснення міститься у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю батьків, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них і в інших випадках передбачених цим Кодексом. У зв`язку із набранням чинності 08.07.2017 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому суд вважає за доцільне змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] згідно заочного рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 08.08.2011 року з 30% прожиткового мінімуму та стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини. Крім того, ч.1 ст. 196 СК України, передбачено, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно із роз`ясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Станом на 01.08.2018 рік загальна сума заборгованості по аліментах становить 65088,16 грн. (починаючи липня 2011 рік до 01.07.2018 рік), то відповідно пеня становитиме 19949,35 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 19949,35 грн. грн.35 коп. Крім того, враховуючи що позивачем заявлено дві позовні вимоги, то відповідно до вимого законодавства, судовий збір сплачується за кожну вимогу окремо, тобто суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати в розмір 1536,80 грн.

Outcome: approved