Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради про визнання спадкоємцем за законом четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги наступним. 13.11.1975р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] Від першого шлюбу у неї був син, а від шлюбу з [PERSON] вони дітей не мали. Після закінчення в 1989р. військового училища, сина позивачки було направлено до Росії для подальшого проходження військової служби, де він в подальшому створив сім'ю та залишився проживати. [PERSON] та [PERSON] часто їздили до Росії до сина та онуки позивачки, а з 2000 року, коли матеріальний стан сім'ї сина погіршився і він потребував допомоги, [PERSON] наполіг на тому, щоб позивачка звільнилась з роботи та їхала до Росії до сина. В 2003р. в Росії посилився контроль за часом перебування іноземців в Росії та своєчасне перетинання ними кордону Україна-Росія і навпаки, що суттєво ускладнило питання поїздок позивачки за кордон. Для усунення складнощів перетину кордону, позивачка та її чоловік [PERSON] незважаючи на те, що не мали на меті розлучатися, 02.09.2003 року формально розірвали шлюб, при цьому продовжували проживати сумісно, однією сім'єю і зберігати сімейні стосунки. В 2004р. позивачка з чоловіком продали належну їм трикімнатну квартиру, та на отримані кошти придбали однокімнатну квартиру, а кошти, що залишились, віддали сину позивачки. В новій квартирі [PERSON] мешкала разом з [PERSON] Незважаючи на поїздки до Росії, позивачка поверталась до Чернігова, і проживала в квартирі разом з [PERSON] як подружжя, піклуючись один про одного та разом вирішуючи побутові питання. За згодою з [PERSON] в Росії позивачка доглядала за дітьми сусідів та знайомих сина або за хворими, за що отримувала додаткові кошти, які витрачала на лікування, відпочинок та проживання з чоловіком, тобто незважаючи на розірвання шлюбу, вони ніколи не припиняли сімейні відносини, проживали однією сім'єю, а тимчасова відсутність позивачки за місцем проживання була викликана поважними для них причинами. [INFO] [PERSON] помер, всі витрати, пов'язані з організацією і проведенням його похорон, взяла на себе позивачка. Спадковим майном, що залишилось після смерті [PERSON], є квартира за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що з [PERSON] позивачка проживала з часу реєстрації шлюбу і до його смерті понад 30 років, знаходячись з ним в безперервних сімейних стосунках, які характерні лише для подружжя та вела з ним спільне господарство, тому вона є спадкоємцем четвертої черги. Після смерті [PERSON] позивачка фактично прийняла спадщину, проживаючи в спірній квартирі та 20.12.13. звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати її, [PERSON] спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті 29.10.13 року [PERSON]; визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] квартиру [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Додатково пояснив, що позивачка більше часу проживала в м. Москва, куди перевела пенсію, отримала громадянство Росії, а тому відсутні підстави вважати, що позивачка проживала з померлим однією сім'єю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сім'ю [PERSON] та [PERSON] знає дуже давно, після того як вони обміняли квартиру, живе по сусідству. Їй відомо, що [PERSON] поїхала до м. Москва допомагати по догляду за онукою, а потім почала працювати по догляду за хворими та інвалідами. Про те, що вона з чоловіком розлучилася, взнала пізніше. Розлучилися фіктивно. [PERSON] погодився, щоб позивачка працювала в м. Москва, оскільки пенсії були маленькими. До Москви [PERSON] їздила на заробітки. Постійного місця проживання там у неї не було. Влітку позивачка жила в Чернігові з [PERSON], лікувалась, разом відпочивали. Взимку періодично приїжджала в Чернігів. Позивачка та [PERSON] проживали, як одна сім'я, вели спільне господарство, разом відпочивали, купували необхідні речі в квартиру: холодильник, газову плиту, диван замінили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знайомий з [PERSON] з 70-х років, разом навчались, працювали, підтримували дружні стосунки. Неодноразово приходив до [PERSON] та [PERSON] в гості, коли вони ще жили на вул. Рокоссовського, а потім на Толстого. Йому відомо, що вони розірвали шлюб в зв'язку з тим, що [PERSON] необхідно було виїжджати до м. Москва, спочатку допомогти сину, а потім на заробітки. [PERSON] розповідав, що [PERSON] в м. Москва на заробітках, доглядає за хворими, інвалідами. Коли вона приїжджала в Чернігів, жила разом з [PERSON] в їх квартирі по вул. Толстого, разом усі ходили на пікніки, відпочивали на озері. Всі вважали їх однією сім'єю. [PERSON] називав позивачку «Моя [PERSON]». Вони разом купували речі в квартиру, одяг, вели спільне господарство. Накопичували гроші на поліпшення житлових умов. [PERSON] помер раптово. Він був присутній при госпіталізації [PERSON], тому в історії хвороби записано його номер телефону. [PERSON] в цей час знаходилась в Москві. Коли [PERSON] помер, він одразу зателефонував позивачці та до її приїзду займався організацією похорон. Всі витрати по похованню оплачувала позивачка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що познайомилась з позивачкою дуже давно, знала її сім'ю. Потім їм потрібно було продати квартиру і [PERSON] звернувся до неї та запропонував купити їх трикімнатну квартиру, пояснив, що потрібні гроші купити сину квартиру в м. Москва. Вона купила трикімнатну квартиру у [PERSON], а вони з позивачкою купили її однокімнатну квартиру по вул. Толстого. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як одна сім'я, жили разом, разом ходили в гості, їздили відпочивати, купували речі. [PERSON] називав позивачку «Моя [PERSON]». Він розповідав, що позивачка в Москві заробляє гроші, разом купили холодильник, телефон, тощо. Купили комп'ютер і через Skype спілкувалися. Родичів у [PERSON] в Чернігові немає. Про те, що вони розлучились, взнала недавно. [PERSON] помер раптово. Похорони оплачувала позивачка. Викупила на кладовищі рядом місце для себе. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з 1987 року працює дільничним терапевтом,знає позивачку як пацієнтку. [PERSON] працювала на станції переливання крові, проживала на її дільниці по вул. Рокоссовського. Їй було відомо, що [PERSON] змінила місце проживання і мешкає по вул. Толстого, але продовжувала лікуватися у неї. Також вона була знайома з чоловіком [PERSON] - [PERSON] Він приходив в лікарню разом з позивачкою. Неодноразово приходила к ним до дому по вул. Толстого для надання позивачці медичної допомоги. [PERSON] розповідала, що потрібно надавати допомогу сину, який проживає в м. Москва, але без прописки та громадянства там знаходитись дуже важко, тому вона розлучилась з чоловіком та зареєструвалась в м. Москва. Вона вважала їх однією сім'єю. [PERSON] працювала в Москві зі згоди [PERSON]. Він розповідав, що завдяки Шурочці їздили відпочивати, виїжджали за кордон. Разом вони робили покупки планували купити нове житло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживала з позивачкою та померлим [PERSON] з 1975 року по сусідству в одному під'їзді. Потім роз'їхалися, але продовжували спілкуватись. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] розлучилися, оскільки виникла необхідність їздити в Росію, щоб допомагати сину. Були труднощі без реєстрації знаходитись в Росії. [PERSON] їздила в Росію на заробітки, доглядала за хворими. Вважала [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю. Вони проживали як одна сім'я, всюди були разом, вели спільне господарство, планували поліпшити житлові умови. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 751/6703/14, провадження № 2о/751/91/14, амбулаторні картки [PERSON], суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що 13 листопада 1975 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.09.2003р. - розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.44). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак заповіту померлий за життя не склав. 07.05.2014р. [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON], як спадкоємець четвертої черги спадкування, на підставі якої було заведено спадкову справу, однак у зв'язку з відсутністю у спадкоємця рішення суду, яке б підтверджувало факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON], позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.45). Суд вважає, що факт спільного проживання [PERSON] з померлим [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менше як п'ять років на час відкриття спадщини підтверджується наступним: копією довідки ОЖБК № 1670 від 18.11.2013р., відповідно до якої [PERSON] була дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 06.01.2005р. по 03.04.2008р. (а.с.16); копією довідки ОЖБК № 1669 від 18.11.2013р., відповідно до якої згідно акту ОЖБК від 18.11.2013р. за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON], 1946р., який помер [INFO], з ним мешкала без реєстрації гр. [PERSON], 1947р., і вели спільне господарство (а.с.17); копією довідки обліково-реєстраційного відділу КП «Деснянське» Чернігівської міської ради № 3359 від 23.12.2013р., відповідно до якої [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 02.10.1979р. по 30.12.2004р., а [PERSON] - з 09.07.1974р. по 30.12.2004р. (а.с.18); копією акту від 18.11.2013р., завіреного майстром ОЖБК [PERSON], відповідно до якого мешканці [ADDRESS] підтверджують, що на день смерті гр. [PERSON], 1946 р.н., з кв. 34, з ним мешкала гр. [PERSON], 1947 р.н., вели спільне господарство (а.с.19); копією довідки ПАТ «Полтава-Крим», яка видана [PERSON] про те, що вона відпочивала в 4 корпусі № 303 з 15.07.2010 по 31.07.2010р., а з 24.07.2010 по 31.07.2010р. в її номер був підселений [PERSON] (а.с.46); свідоцтвом на броню, виданого [PERSON], згідно якого вона здійснила поховання померлого [PERSON] та заброньовано місце для проведення подальшого поховання (а.с.51); копією договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2004р., відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] відчужили трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.89), оглянутими в судовому засіданні амбулаторними картками [PERSON] згідно яких [PERSON] отримувала медичну допомогу протягом 2008-2014 року; довідкою ЧМЛ № 2 від 17.01.2014 року, згідно якої [PERSON] наблюдається в ЧМЛ № 2, поліклінічному відділенні з 1976 р. по теперішній час (а.с.90); фотокартками(а.с.93-96). За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено у ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, з матеріалів справи вбачається, що оскільки [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкоємців першої-третьої черги не має, а [PERSON] з померлим вели спільне господарство та були пов'язані з ним спільним побутом, тому вона являється спадкоємцем четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. В задоволенні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS], слід відмовити тому, що дана вимога є передчасною, оскільки особа, яка визнана спадкоємцем, має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст.ст. 1296-1299 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial