Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Степненьскої сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначила, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Заповіту померлий не залишив. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги як дружина померлого. Позивачка прийняла спадщину, відкриту після смерті чоловіка у встановленому законодавством порядку, шляхом звернення до Приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карташової Т.М. з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом. Крім позивачки, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] . Однак, вони відмовилися від прийняття спадщини у встановленому законодавством порядку. При оформленні своїх спадкових прав на житловий будинок з`ясувалось, що отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не виявляється можливим в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, у зв`язку з чим позивачка була змушена звернутись до суду. Позивачка до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, від представника позивачки адвоката Завгородньої В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, позов визнав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлялась своєчасно та належним шляхом, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи, заперечень проти позову немає. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 07.10.2016 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1022. Померлий [PERSON] був чоловіком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.06.1983 року, актовий запис №11. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Карташової Т.М. з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом. Зі спадкової справи №146/2016 р. до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2017 р. №650/02-31 позивачці відмовлено нотаріусом [PERSON] у видачі свідоцтва по право на спадщину після смерті чоловіка, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проте не оформив своїх спадкових прав. У позивача відсутні документи для вчинення нотаріальної дії. \~ \~ \~ \~ Спадковий житловий будинок належав при житті [PERSON] (матері покійного [PERSON] ), що підтверджується записами в книзі погосподарського обліку, що ведеться Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області. [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24.03.2017 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишала. Спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] та її дочка [PERSON] . Покійна [PERSON] проживала у житловому будинку до смерті. Житлове приміщення використовувалось за призначенням з додержанням правил користування, не порушуючи інтересів інших осіб. Вона значилася власником домоволодіння в Степненській сільській раді. Нею сплачувались всі необхідні платежі за комунальні послуги та інші, як власником будинку. Тобто, спадкодавець виконував обов`язки та користувався правами власника житлового будинку. Територіальною громадою в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області здійснювався контроль за утриманням будинку, право [PERSON] , а після її смерті - [PERSON] на житловий будинок не заперечувалось, не оспорювалось, інших документів для підтвердження права власності не вимагалось. Після смерті [PERSON] всі права та обов`язки власника житлового будинку здійснював [PERSON] . Згідно з відомостями, вказаними довідці Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області №1136 від 13.11.2019 року [PERSON] була зареєстрована та проживала одна на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями, вказаними у довідці Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області №1135 від 13.11.2019 року [PERSON] був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] . На підставі ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки, дружина (чоловік) померлого. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, застосовуються положення ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, а саме норми цивільного кодексу України від 18.07.1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР визнається, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, спадкоємцями за законом першої черги є в рівних долях є діти, батьки та дружина (чоловік) померлого. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1,3 ст. 1223 ЦК України , право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, відповідно до ст. 1233 ЦК. Як встановлюється положеннями статей 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно ( ст. 1297 ЦК України). Відповідно до пункту 4.12. глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.15. вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1,2 та ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, на підставі викладених фактів та наданих доказів, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка позивачки [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved