Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши в позові, що 05.07.2013 року вона розірвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого являється відповідач. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, у зв'язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку надавати допомогу на утримання дитини не бажає, а тому вона вимушена звертатись до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 169 ЦПК України. В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились. У зв'язку з чим в порядку ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено, що предметом спору в даній справі є сімейні правовідносини щодо стягнення аліментів. Суд, розглянувши заяву позивачки, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 04.06.1998 року відповідач записаний батьком дитини. Дитина проживає біля матері та перебуває на її утриманні. За таких обставин, суд вважає, що у позивачки виникло право на стягнення аліментів на утримання сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що позивачка має на утриманні дитину, а відповідач зобов'язаний також утримувати сина, але добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання відмовляється, тому з нього необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання дитини. Згідно ст.ст. 1, 10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 58 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved