Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, свої позовні вимоги мотивувала тим, що позивачці на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований онук позивачки відповідач по справі [PERSON] . Однак, останній у даному будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, будинком не цікавиться. Зважаючи на ту обставину, що відповідач не проживає в належному позивачці будинку, добровільно знятись з реєстрації не бажає, є всі підстави для зняття останнього з реєстрації, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом. Представник позивачки подала до суду заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, на заочний розгляд справи згідна. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає, що справу слід розгляднути за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, суд прийшов до такого переконання з слідуючих міркувань: Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, слідує, що за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходить ся за адресою [ADDRESS] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.02.2021 р. №651, виданого виконавчим комітетом Снятинської міської ради, до складу сім`ї заявниці [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] , входять [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук не проживає, [PERSON] - онук не проживає, [PERSON] - онук не проживає, [PERSON] дочка не проживає, [PERSON] онук не проживає, [PERSON] онук не проживає, [PERSON] онук не проживає, [PERSON] онука не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, який йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із наведеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у належному позивачу житловому будинку понад 1 рік, тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання у цьому будинку. Суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України та п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, оскільки згідно Посвідчення № [NUMBER] [PERSON] є інвалідом ІІ групи довічно, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому із [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст.319, 405 ЦК України,

Outcome: approved