Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

позивачка звернулася в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 25.07.2013 року. Шлюб зареєстровано Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №409, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу: серія [NUMBER] . Від шлюбу народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що з відповідачем сімейного життя не веде, шлюбних стосунків не підтримує. У подружжя різні погляди на життя та виховання дітей. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Останнім часом відповідач проявляє агресію, став конфліктним та імпульсивним. Примирення та збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам позивачки. На підставі вищевикладеного просить задовольнити позов та розірвати шлюб. Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що відповідач не погоджується з мотивами позову, оскільки причиною розірвання шлюбу є вина двох сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 25.07.2013 року зареєстрували шлюб у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління, про що зроблений відповідний актовий запис №409. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 24.06.2014 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 25.07.2013 року. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, такі обставини суперечать інтересам позивачки, а відтак, шлюб слід розірвати. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка визнає таку вимогу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати. Окрім того, беручи до уваги інтереси дітей та дослідивши доводи позивачки, суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved