Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що, [INFO] померла її матір - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись після смерті матері до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, із посиланням на те, що, позивач не надала нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно. Разом з цим, враховуючи те, що, померла являлась членом житлово-будівельного кооперативу, і, до дня смерті повністю внесла пайову частку за вищевказану квартиру, просить суд визнати вказану квартиру спадковим майном, та визнати за нею, як спадкоємцем першої черги, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на вказану квартиру. В судове засідання позивачка не з`явилась; представник позивача надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що, підтримує позов, та, водночас, просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, в ході розгляду справи представник відповідача надав суду відзив на позов, у якому визнав позовні вимоги позивача, посилаючись на те, що, за життя [PERSON] повністю внесла пайову частку за спірну квартиру. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно свідоцтва про смерть, виданого 03.02.2000р. відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, [INFO] померла [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, виданого 19.01.1961р. Дніпровським райЗАГСом м.Дніпродзержинська, [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] . Як вбачається з наданих суду Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , 27.03.2000р. позивачка звернулась до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері [PERSON] , до складу якої входить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 20.08.2019р. нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] , посилаючись на відсутність у позивача правовстановлюючого документа на спадкове майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Як випливає з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , заповіт за життя остання не складала. Згідно відповіді, наданої 01.08.2019р. на запит нотаріуса, представник ОКП «Дніпродзержинське БТІ» повідомив нотаріусу про те, що, в ОКП «Дніпродзержинське БТІ» відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №2 від 12.08.2019р., наданої головою Житлово-будівельного кооперативу №14 «Победа» м. Камянське, [PERSON] , будучи членом вказаного кооперативу, повністю внесла пайовий внесок за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Встановлені судом вищевказані обставини свідчать про те, що, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. згідно роз`яснень, наданих у п.8 Постанови Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заповіт [PERSON] за життя не вчиняла, відповідно до чого, право на спадкування за законом після смерті останньої одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, зокрема, донька померлої - позивачка [PERSON] . При цьому, доказів, підтверджуючих факт усунення спадкоємиці [PERSON] від права на спадкування, неприйняття нею спадщини або відмови від її прийняття - матеріали справи не містять. Згідно довідки №2 від 12.08.2019р., наданої головою Житлово-будівельного кооперативу №14 «Победа» м. Кам`янське, [PERSON] за життя повністю внесла пайовий внесок за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого суд приходить до висновку про те, що, вищевказана квартира входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті матері позивача. Водночас, згідно відповіді ОКП «Дніпродзержинське БТІ», наданої на запит нотаріуса, до дня смерті [PERSON] не зареєструвала за собою в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 ЦК України) право власності на вищевказану квартиру, що, в свою чергу, позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на спадкування, та змушує позивача звернутися до суду. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи те, що, отримати у досудовому порядку Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері позивач не має можливості, суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, та, оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку про те, що, позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved