Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, під час розгляду справи уточнила свої позовні вимоги і остаточно просила стягнути з відповідача 1500,00 грн. щомісячно на свою користь аліменти у вказаному розмірі у твердій грошовій сумі щомісячно на утримання їх сина [PERSON] [INFO] до досягнення ним повноліття. Посилається на ті підстави, що вона сама являється інвалідом ІІ групи, син сторін має часто хворіє і потребує додаткових коштів на його утримання. Всі матеріальні витрати на утримання і лікування дитини несе вона самостійно, оскільки відповідач самоусунувся від матеріального утримання їх спільного сина. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з викладених в ньому підстав. Відповідач позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки на утримання сина тільки 1/3 частки з його заробітку оскільки він працює і тому підстав для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі - відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи даної цивільної справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках від яких мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.10). Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва №2048 від 30.03.2011 року, позивачка [PERSON] отримує пенсію по інвалідності (ІІ гр.) в розмірі 750 грн. (а.с.12). Згідно копії медичної картки сина сторін вбачається, що дитина через хворобливий стан здоров»я потребує додаткових коштів на його лікування і утримання. Згідно довідки про заробітну плату позивачки, її дохід складає з червня по листопад 2011 року 2389,78 грн. Судом було встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, вказане сторонами не заперечувалось. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач офіційно працює з серпня 2012 в ТОВ «Дослідно-експериментальний завод «Залізничник» (довідка з розрахунком з квітня по вересень 2012 року по квітень 2014 року а.с.88), а до цього працював в ТОВ «Веді Тургруп-Україна» (а.с.87). Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі може бути та обставина, якщо особа, з якої стягуються аліменти, має нерегулярний дохід або частину доходу отримує в натурі. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки стороною позивачки не надано жодного належного і допустимого доказу щодо отримання відповідачем нерегулярного, мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1500 грн. суд не приймає до уваги, враховуючи вимоги статей 182 та 184 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд, з врахуванням думки відповідача, який не заперечує проти такого розміру аліментів, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, враховуючи встановлений судом дохід, який отримує відповідач та матеріальний стан позивача, а також потреби дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку з 3.06.2011р. з вирахуванням стягнень, які проводились за на виконання попереднього рішення суду. Адже, на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.12.2011р., був звернутий до виконання відповідний виконавчий лист по виконавчому провадженню ВП №36845801 згідно якого було звернуто стягнення на дохід боржника - відповідача [PERSON], тому, враховуючи те, що вказане заочне рішення скасовано ухвалою суду від 4.06.2014р., суд вбачає за необхідне зупинити стягнення аліментів що проводяться на підставі виконавчого листа №2-9268/11, ВП №36845801, виданого на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 21.12.2011 року і відкликати вказаний виконавчий лист. На підставі викладеного та

Outcome: partial