overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1509. При цьому позивачка посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час , день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1509. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 286. При цьому позивачка посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу мають неповнолітню дитину Джеріда Деміра Керемовича, [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивачка заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 286. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину Джеріда Деміра Керемовича, [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сімя носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 378. При цьому позивачка посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час , день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 378. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 квітня 2010 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 144. При цьому позивачка посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач у 2011 році виїхав до себе на батьківщину - Грузію та у телефонному режимі повідомив позивачку про те, що він не повернеться та у нього інші погляди та плани на життя. Спільних дітей від шлюбу не мають, але за час тривалої відсутності відповідача позивачка створила нову сім`ю та народила дитину [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позивачка заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 2010 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 144. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сімя носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 серпня 1990 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу мають повнолітню дитину, 1992 року народження. Подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого з травня 1996року припинені шлюбні стосунки з відповідачем. Шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, пославшись н викладені в позовній заяві обставини. Також зазначила, що кожен на даний час створив іншу сім'ю, більше 20 років сторони не проживають разом, тому примирення є неможливим. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивачку, приходить до висновку про задоволення позову на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 23 липня 1992 року. Подружжя має дитину, [INFO]. Сторони не створили міцної сім'ї, внаслідок непорозуміння у 1996 році припинили шлюбні стосунки. З цього часу сторони проживають за різними адресами. Шлюбні відносини між ними припинені. Обидві сторони вважають примирення неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України разі визнання позову відповідачем суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 серпня 2008 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 358. При цьому позивачка посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивачка заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2008 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 358. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], 14.05.2009 року народ. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сімя носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 серпня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 728. При цьому позивачка посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу мають малолітніх дітей-близнят [PERSON] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час , день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 728. Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх дітей-близнят [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сімя носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 січня 1993 року у Наумівській сільській раді Корюківського району Чернігівської області, актовий запис № 03. Від шлюбу подружжя має чотирьох дітей, які на даний час вже досягли повноліття. В період подружнього життя між сторонами почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Неодноразові спроби налагодити сімейне життя виявилися марними. На даний час вони проживають окремо, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Відновлювати розірвані відносини позивачка не має наміру. За таких обставин подальше подружнє життя з відповідачем і збереження сімї вважає неможливим, тому позивачка просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище Ковтунович. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та надав пояснення про те, що причиною конфліктів в сімї є поведінка позивачки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного. По справі встановлено, що 30 січня 1993 року у Наумівській сільській раді Корюківського району Чернігівської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 03 (свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ЕЛ № 337064, видане 30 січня 1993 року виконкомом Науміської сільської ради Корюківського району Чернігівської області). Від шлюбу подружжя має чотирьох дітей, які на даний час вже досягли повноліття (а.с.4, зворот). Сторони проживають окремо, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Подальше збереження сімї вважають неможливим. Відповідно до ст.37 СК України шлюб є правозгідним. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні стосунки сторін фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер. Примирення між сторонами неможливе. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору понесені позивачем, згідно квитанції № 100 від 24 червня 2016 року, в розмірі 551,20 грн., слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 серпн6я 1996 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, поступово внаслідок відсутності взаєморозуміння почуття втрачено та настало повне відчуження. З червня 2015 року вони остаточно припинили шлюбні стосунки, та проживають окремо. Примирення вважає неможливим. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності,просила задовольнити позов та у разі необхідності постановити заочне рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Виходячи з положень ст.ст. 224-226 ЦПК України суд постановляє заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 31серпня 1996 року о Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Харкова. Мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони внаслідок відсутності взаєморозуміння з червня 2015 року остаточно припинили шлюбні стосунки. Позивачка вважає неможливим поновлення шлюбних стосунків. Відповідач в судове засідання не зявився, його неявку суд розцінює як байдуже ставлення до даного позову. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved