Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14.11.1997 року належить 3/4 частки квартири [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, вона доводиться позивачці далекою родичкою по лінії батька. Окрім [PERSON] у померлої спадкоємці відсутні. З 2003 року позивачка проживає у вказаній квартирі, сплачує комунальні послуги. Останнім часом стан здоров'я [PERSON] погіршився і позивачці доводилось за нею доглядати, купляла продукти харчування, ліки. Всі витрати на поховання оплатила [PERSON]. В березні 2014 року позивачка звернулась до нотаріальної контори питанням про прийняття спадщини, в чому їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Враховуючи викладене позивачка була вимушена звернутись до суду та просить визнати факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю, визнати за нею право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування, після смерті [PERSON] Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача Наливай О.С., які діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, надала заперечення та заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори, до судового засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ч.2 ст.256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядаються судом, коли діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення. В іншому порядку, окрім судового, встановити проживання однією сім'єю факт позивачка не в змозі. Згідно особового рахунку [NUMBER] квартиронаймачем квартири [ADDRESS], є [PERSON], також в квартирі була зареєстрована [PERSON] з 11.11.1972 року до 30.05.2013 року. [PERSON] зареєстрована з 31.01.2008 року. Як вбачається з акту ЖКП Іллічівського району від 04.11.2014 року, [PERSON] знаходилась на повному утриманні у правнучки [PERSON], яка вела з нею спільне господарство, сплачувала комунальні послуги, придбала продукти харчування, ліки, єдиним та постійним джерелом існування був доход [PERSON], яка проживала з нею по день смерті. Таким чином, суд вважає доведеним факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 31.01.2008 року. Згідно ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом (ст.328 ЦК України). З ст.392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно cт.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщину. Судом встановлено, що 3/4 частини квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], а 1/4 частина вказаної квартири на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.10.2007 року. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №639. Згідно квитанцій №39, №40, №41 від 24.05.2013 року витрати на поховання [PERSON] понесені [PERSON]. Відповідно до відомостей Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] в справах держнотконтори відсутня. Отже, суд, виходячи з наведених норм чинного законодавства, враховуючи встановлені по справі обставини, приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення вимог позивачки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню. Керуюючись ст.ст.321, 328, 392, 1220, 1261, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 213, 215, 256 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved