Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів, посилаючись на те, що вона є власницею будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які є її племінниками. Відповідачі при цьому ніколи не мешкали та не мешкають за вказаною адресою. Внаслідок цього позивачці чиняться перешкоди з боку останніх в частині користування належним їй майном. До того ж позивачка змушена нести витрати за комунальними платежами замість відповідачів. Оскільки відповідачі мешкають за іншою адресою, добровільно вирішити спір не вдається можливим, то просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS], усунувши перешкоди [PERSON] у здійсненні права власності зазначеним домоволодінням. У судове засідання позивачка не з'явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за її відсутності. Представник позивачки, який діє на підставі довіреності, [PERSON], у судовому засіданні повністю підтримав позицію [PERSON], надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просив задовольнити позов повністю. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні заявлені [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, вказавши, що він дійсно не мешкав в будинку [ADDRESS], тому не заперечував проти задоволення позову [PERSON] Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Вивчивши письмові докази, допитавши свідків, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 15 серпня 2001 року, посвідченому приватним нотаріусом Никоненко Т. В., та зареєстрованим в Маріупольському БТІ 16 серпня 2001 року за № 5588 (а. с. 13, 14). За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Суд за матеріалами справи встановив, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS], що підтверджується відомостями з домової книги за вказаною адресою, а також відповіддю Орджонікідзевського РВ в місті Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області (а. с. 18-19, 22, 23). Згідно до ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Стаття 3 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом. В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов'язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім'ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним. За ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до акту від 30 липня 2014 року, складеного головою КСН «Жемчужний», вбачається, що відповідачі, [PERSON] та [PERSON], по [ADDRESS] не мешкали ніколи, хоча за вказаною адресою зареєстровані, що підтверджують сусіди по вказаному домоволодінню (а. с. 5). Окрім цього допитані у судовому засіданні свідки, [PERSON] та [PERSON], вказували, що ані [PERSON], ані [PERSON] у спірному житловому приміщенні не мешкали та не мешкають. При цьому вказані особи є племінниками позивачки. Таким чином суд встановив, що відповідачі не мешкають та не мешкали в спірному житловому приміщенні, залишаючись зареєстрованим в [ADDRESS], тому чинять перешкоди [PERSON] у володінні належним їй майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні натомість було підтверджено, що відповідачі не мешкають та не мешкали разом із позивачкою в [ADDRESS], тому втратили право користування цим житловим приміщенням. На підставі наведеного суд вважає необхідним заявлені позовні вимоги [PERSON] задовольнити шляхом визнання обох відповідачів такими, що втратили право користування [ADDRESS]. За положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. в рівних частках.

Outcome: approved