Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.06.1998 року між нею, та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким вона придбала, а [PERSON] продав будинок [ADDRESS], загальною площею 54,6 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м. Зазначений договір був укладений та зареєстрований на Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі, відповідно до Закону України «Про товарну біржу» та правил біржової торгівлі, у зв'язку з чим на час його укладання нотаріальному посвідченню не підлягав. Після укладання зазначеної угоди, у встановленому законом порядку вона зареєструвала за собою право власності на вищевказане нерухоме майно в ОКП «Дніпродзержинське БТІ». В силу юридичної неосвіченості вона не знала про обов'язкове нотаріальне посвідчення даного правочину, але, вважаючи себе фактичним власником придбаного нерухомого майна вважає за необхідне звернутись до суду з зазначеним позовом, так як через відсутність сторони спірного договору вона позбавлена можливості посвідчити вказаний договір нотаріально. В ході розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та, в остаточному варіанті просила суд визнати спірний договір дійсним, та визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності, і не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за письмовою згодою позивачки, відповідно до ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпродзержинської філії Придніпровської товарної біржі в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 525 від 19.06.1998р., укладеного між позивачем [PERSON] та [PERSON], останній продав, а позивач [PERSON] придбала будинок [ADDRESS], загальною площею 54,6 кв.м, житловою площею 28,9 кв.м. Згідно п.9 зазначеного Договору, відповідно до ст.227 ЦК України, вказаний Договір підлягав реєстрації в Бюро технічної інвентаризації. Згідно п.10 зазначеного Договору, вказаний договір укладений на виконання біржової угоди, зареєстрованої на Придніпровській товарній біржі № 525 від 19.06.1998р. Виконавши умови п.9 зазначеного Договору, позивачка зареєструвала за собою право власності на придбане нерухоме майно, про що свідчить Реєстраційний напис, виконаний на спірному договорі Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації від 07.07.1998р., а також підтверджується інформацією, наданою ОКП «Дніпродзержинське БТІ» за № 283 від 03.03.2014р., згідно якої право власності на будинок [ADDRESS] станом на 03.03.2014р. зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Дніпродзержинською філією Придніпровської товарної біржі 19.06.1998р. за №525. Являючись, таким чином, фактичним власником вищезазначеного нерухомого майна, позивачка має намір посвідчити зазначену угоду відповідно до норм чинного законодавства, але, через відсутність іншої сторони спірної угоди - відповідача [PERSON], позивач є позбавленою можливості посвідчити вказаний договір нотаріально, що змушує її звернутись з зазначеним позовом до суду. Згідно положення ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Проте, як вбачається зі змісту спірного Договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу», чинного на момент його укладання, вказаний договір був зареєстрований на Дніпродзержинській філії Придніпровської товарної біржі та нотаріальному посвідченню не підлягав, а, відповідно до п.9 даного договору, підлягав лише реєстрації в бюро технічної інвентаризації, що, згідно реєстраційного напису ОКП «Дніпродзержинське БТІ», і було виконано позивачем. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається зі змісту спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна № 525 від 19.06.1998р., укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], вказаний договір засвідченого особисто підписами сторін, при цьому сторони даного договору домовилися щодо всіх його істотних умов. Таким чином, з наведеного суд вбачає, що, домовившись щодо всіх істотних умов договору, та, здійснивши повне виконання умов договору, сторонами зазначений договір нотаріально посвідчено не було, так як на момент його укладання, відповідно до ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» вказаний договір нотаріальному посвідченню не підлягав. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, судом встановлено, що, здійснивши на підставі спірного договору державну реєстрацію свого права власності на нерухоме майно, та, являючись фактичним власником нерухомого майна - будинку № 84а, розташованого по вул. Стасова у м. Дніпродзержинську, позивачка є позбавленою можливості реалізувати своє право власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна у зв'язку з тим, що спірний договір не посвідчений нотаріально. На виконання вимог чинного законодавства дана обставина робить не можливим вчинення нотаріусом будь-якої нотаріальної дії, відповідно до чого позивач змушена звернутись до суду з зазначеним позовом для визнання спірного договору дійсним. З урахуванням вищевикладеного, суд, вимоги позивача в частині визнання спірного договору дійсним вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. В задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на будинок [ADDRESS] суд вважає необхідним відмовити, так як право власності, що виникло у позивача на підставі спірного договору, на момент розгляду даного позову зареєстровано за позивачем відповідно до вимог ст.182 ЦК України, що підтверджується інформацією, наданою ОКП «Дніпродзержинське БТІ» від 03.03.2014р., та, на час розгляду даного позову ніким не порушується, та не оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: partial