Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона та її син - [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. На даний час в даній квартирі зареєстровані: позивачка - [PERSON], її син [PERSON] та онук [PERSON]. Останній фактично не проживав [INFO], а був лише зареєстрований за даною адресою. Факт того, що відповідачне проживає в спірній квартирі підтверджується актом комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» від 21 грудня 2017 року. Також даний факт підтверджують мешканці будинку, в якому проживають сторони по справі - [PERSON] (квартира 74) [PERSON] (квартира 80), [PERSON] (квартира 87). Протягом тривалого часу відповідач [PERSON] не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги. В результаті несплати рахунків за комунальні послуги створилася заборгованість. Таким чином, позивачка несе значні витрати за комунальні послуги, за осіб які в дійсності не проживають за місцем реєстрації. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка в судове засідання не зявилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація технічними засобами не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановленою, позивачка [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.06.2008 року. Відповідно до довідки, виданої комунальним підприємством «Соснівська служба утримання будинків» № 6295 від 20.12.2017, [PERSON] являєтьсяє наймачем квартири та на неї оформлено особовий рахунок №74611073. На даний час в даній квартирі зареєстровані: [PERSON], її син [PERSON], онук [PERSON] ([INFO]). [PERSON] фактично не проживав в [INFO], а був лише зареєстрований за даною адресою. Факт непроживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS], підтверджується актом опитування сусідів, засвіченим КП «Соснівська служба утримання будинків» від 21 грудня 2017 року. Згідно з ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №73, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська 59 доведеними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved