Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та зазначила, що вона є власницею будинку [ADDRESS]. На прохання відповідача вона дала згоду на його реєстрацію в своєму будинку, однак, [PERSON] в ньому проживав всього декілька тижнів, а потім виїхав. З січня 2014 року відповідач жодного разу не з'являвся в її будинку, його особистих речей в будинку не має, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку не виписується з будинку, чим перешкоджає їй в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Позов просить задовольнити повністю. Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно довідки Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області від 08.01.2014 року він зареєстрований за вказаною в позові адресою, а саме: [ADDRESS], тому на підставі п.5 ст.74 ЦПК України, вважається, що судова повістка про виклик вручена відповідачу належним чином. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, рішення просить ухвалити на розсуд суду. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Позивачка на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2008 року є власницею будинку [ADDRESS], про що свідчить копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.01.2004 року та копія договору купівлі-продажу будинку від 14.01.2008 року /а.с.8,9,10/. Судом встановлено, що окрім позивачки у вищезазначеному будинку зареєстрований [PERSON], однак, в даному будинку він не проживає з 27.01.2014 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету №33 від 05.09.2014 року /а.с.11/. Відповідно до відомостей Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області [PERSON], [INFO], зареєстрований з 08 січня 2014 року по [ADDRESS] /а.с.13/. Факт непроживання відповідача у вищевказаному будинку підтверджується також показаннями свідків. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що відповідач як квартирант проживав в будинку позивачки декілька тижнів. Останній раз відповідача бачили у січні 2014 року. Його речей в будинку позивачки немає, вселитися він не намагався. В силу того, що відповідач зареєстрований в вищевказаному будинку, але в ньому не проживає, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що позивачкою надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач не проживає понад шість місяців за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає у [ADDRESS] понад шість місяців, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в ньому. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved