Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 18.11.2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу в них народилася спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, між ними є непорозуміння, шлюбні відносини припинені, шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин, оскільки дитина знаходиться на її утриманні, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 727,50 грн., щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону та коригуванню в залежності від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій частково змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму в місяць на кожну дитину відповідного віку. Просила суд шлюб між ними розірвати, а справу розглядати за її відсутності, на примирення не згідна. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, частково змінені позовні вимоги визнав повністю, на примирення не згідний. В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі, не з'явились. У зв'язку з чим в порядку ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що предметом спору в даній справі є сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.11.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області за актовим записом № 151 (а.с. 5), від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Між сторонами склалися неприязні відносини, на примирення не згодні, подальше спільне життя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та дитини. Дитина проживатиме біля матері, питання майнового характеру між сторонами вирішено добровільно. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а тому позов підлягає до задоволення повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по справі за сплату судового збору в сумі 551,20 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved