Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину і своє утримання до досягнення дитиною 3-річного віку, посилаючись на те, що вона з відповідачем 02.08.2014 року уклала шлюб у відділі ДРАЦС стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1054. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає достатньої участі в матеріальному забезпеченні дитини. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони не знаходять порозуміння при вирішенні спільних сімейних питань. Уточнившись з позовними вимогами, просила шлюб укладений з відповідачем 02.08.2014 року розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути на утримання позивачки аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною 3-річного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного права. Встановлено, що між сторонами 02.08.2014 року укладений шлюб у відділі ДРАЦС по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №1054. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю, що підтверджується актом, підписаним сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони шлюбні стосунки не підтримують та поновлювати їх наміру не мають, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сум. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення (ст.182 СК України). Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан відповідача, який не обмежений у працездатності, отже має можливість працювати та за рахунок заробітку брати участь в утриманні неповнолітнього сина. Відповідно до ч.2, ч.4, ч.6 ст.82 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має також дружина, з якою проживає дитина і в разі розірвання шлюбу. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини підлягають до часткового задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною 3-річного віку, при визначенні розміру аліментів суд враховує стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України сторона на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову про розірвання шлюбу позивачкою сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн., що підлягає стягненню з відповідача. При подачі позову щодо двох вимоги про стягнення аліментів позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України.

Outcome: partial