Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2005 року, мають спільних дітей доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що господарство сторони ведуть окремо, її доходу не вистачає на утримання дітей, сплату додаткових витрат по їх розвитку та вихованню. Відповідач не цікавиться розвитком та навчанням дітей, не забезпечує їх матеріально, втім, здійснює часткове придбання продуктів харчування та сплачує комунальні послуги. Інших стягнень за виконавчими документами, як зазначає позивач, з відповідача не провадиться, він не являється опікуном над іншими особами. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, допустити негайне виконання рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України. Під час проведення судового засідання позивач не була присутня, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позову на зазначених в позові обставинах. Відповідач також подав письмову заяву, за змістом якої просить розглядати справу без його участі, позов та обставини справи визнає частково, крім того, подав письмові заперечення проти позову, вважає за необхідне стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його щомісячного доходу. Судом визнано можливим розглядати справу за відсутності сторін, в загальному порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі на підставі встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 141 СК України врегульовано, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить також з правового змісту ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено, сторони, які перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.06.2005 року (копія свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 005913, а.с.9), мають спільних дітей доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджено належними письмовими доказами (а.с.10-11). Сторони мешкають за однією адресою, втім, спільне господарство не ведуть. Позивачка працевлаштована на посаді бухгалтера в ТОВ «ТД Ікар», отримує постійний дохід, середньомісячний заробіток за період з березня по серпень 2015 року становить 1484,54 грн. Відповідач працевлаштований на посаді монтажника санітарно-технічних систем енергоцеху на ВАТ «Мотор Січ», також отримує постійний заробіток, середньомісячний розмір якого за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року становить 5832,07 грн. Сторони, таким чином, офіційно працевлаштовані, на підтвердження розміру доходів надали належні письмові докази. Відповідач, враховуючи розмір його доходу, відсутність стягнень за іншими виконавчими листами та інших утриманців, може сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд враховує письмові заперечення відповідача, втім, його витрати на утримання транспортних засобів, домашніх тварин не відносяться до витрат на утримання та розвиток здібностей дітей та не впливають на розмір аліментів. Позивачка за змістом позовної заяви не заперечує, що відповідач здійснює придбання продуктів харчування та сплачує житлово-комунальні послуги. Крім того, судом приймається до уваги твердження відповідача щодо його безпосередньої участі у вихованні та розвитку дітей, про що свідчить подяка, яка винесена йому директором ЗОШ № 101 ЗМР Запорізької області за активну роботу в утримані класного кабінету та співпрацю з батьками класного колективу, тому доводи позивачки щодо відсутності зацікавленості батька дітей їх життям та вихованням суд не приймає. Діти відвідують Центр дитячої та юнацької творчості Шевченківського району м.Запоріжжя (довідка № 152 від 21.09.2015 року), що потребує додаткових витрат та, відповідно, враховується при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було предявлено позивачкою 21.09.2015 року, що підтверджується вхідним штампом на позовній заяві (а.с.1). На підставі наведеного суд вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 21.09.2015 року до досягнення кожним з дітей повноліття. Слід зауважити, що відповідачем додано до матеріалів справи квитанцію про сплату аліментів від 07.11.2015 року, втім, зазначене перерахування на користь позивачки підлягає обліку в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів. За змістом ст. 88 ЦПК України, враховуючи ціну позову, визначену у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст. 80 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при предявленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved