Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивачка звернулася до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, протягом останнього часу сторони змінили своє ставлення один до одного та припинили разом проживати. На даний час позивач з відповідачем не проживають як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, а тому вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та відповідача про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідачки відзиву на позов до суду не надійшло. Позивач заперечень щодо заочного розгляду справи до суду не надав. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 15.09.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити в справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.04.1999 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 370. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 СК України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинені, а примирення між подружжям неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved