Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] від імені та в інтересах яких діють їх батьки [PERSON] та [PERSON] , про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою по [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є власницею квартири по [ADDRESS] . на підставі договору дарування квартири від 30.07.2016 року, який був укладений між позивачкою - обдарованою та дарувальником - [PERSON] , яка складається з однієї житлової кімнати, жилою площею 15,2 кв.м., загальною площею 31,9 кв.м. У квартирі по [ADDRESS] , ніхто не мешкає, позивачка готує її до продажу. Однак, відповідачі - діти [PERSON] і [PERSON] зареєстровані на цією адресою, але ніколи там не мешкали, а їх батько - [PERSON] не мешкав за цією адресою з 2012 року. За заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 02.04.2018 року [PERSON] визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій по [ADDRESS] , рішення набрало законної сили 03.05.2018 року. Однак, при знятті з реєстрації у відділі реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради з`ясувалося, що окрім [PERSON] за реєстрацією по [ADDRESS] значаться ще його діти - [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до довідки з місця проживання від 26.03.2018 року [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] - чоловік, діти: [PERSON] [INFO] - син, [PERSON] [INFO] - син і [PERSON] - донька [INFO] мешкають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] ніколи не проживали та не проживають. Довідку видала старша по будинку [PERSON] , завірена директором КП «Житломасив» 22.11.2018 року. Ця інформація з місця реєстрації підтверджується також свідками: [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] , та [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] . [PERSON] є сином [PERSON] , 1962 р.н., який є чоловіком позивачки, а [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] є його онуками. Позивачка [PERSON] не є бабусею відповідачів, а є дружиною [PERSON] від другого шлюбу. Позивачка разом однією сім`єю ніколи не проживали з відповідачами, для неї, як власника квартири, ані [PERSON] , ані його діти - [PERSON] і [PERSON] не є членам сім`ї (колишніми) чи родичами. Але добровільно відповідачі на її пропозицію не знялися з реєстрації, а тому її права власниці порушуються, оскільки реєстрація дітей перешкоджає їй у вільному розпорядженні, володінні та користуванні належним їй майном - квартирою. В судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача адвокат Івашина А.А. позовні вимоги підтримала, просила суд визнати [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою по [ADDRESS] . Законний представник відповідачів - батько [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, не повідомив про причини неявки.. Від матері відповідачів - [PERSON] надійшов до суду письмовий відзив в якому вона зазначає, що 08 серпня 2012 року між нею, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Від шлюбу з [PERSON] має малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. Відтак вона, [PERSON] є законним представником своїх малолітніх дітей. [PERSON] та її чоловік не мають іншого нерухомого майна, зокрема іншого житлового приміщення. На даний час [PERSON] тимчасово зареєстрована та проживає у своїх батьків, але до лютого 2019 року має змінити своє зареєстроване місце проживання, оскільки батьки продають свій будинок. Власники квартири [ADDRESS] весь час чинили перешкоди у користуванні зазначеною квартирою [PERSON] та її дітям, що підтверджується копіями заяв до поліції, висновком за результатом перевірки та показами свідка, якого вона просила викликати та допитати у судовому засіданні (клопотання про виклик та допит свідків додається). У зв`язку з вчиненими перешкодами діти фактично не могли проживати за зареєстрованою адресою. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Мелітопольської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою. Просила викликати в судове засідання свідка: [PERSON] . Однак, у судове засідання [PERSON] також не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила. Свідок [PERSON] до судового засідання викликався, однак не з`явився, [PERSON] не забезпечила явку свідка в судове засідання. Представник Третьої особи - Органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Панасенко Н.О. заперечувала проти задоволення позову. Надала суду висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 28.03.2019 №63/20 в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане відділом ДРАЦС по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області,актовий запис від 11.12.2012 № 1613) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження видане відділом ДРАЦС по містуМелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис від 09.12.2014 № 1668). Відповідно до довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про реєстрацію місця проживання [PERSON] . [INFO] , [PERSON] . [INFO] . зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.02.2019 року по фізичній особі [PERSON] відомості відсутні. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.02.2019 року по фізичній особі [PERSON] відомості відсутні Відповідно до висновку Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області встановлено, що 27.02.2018 року до чергової частини надійшла заява від [PERSON] про те, що з 2017 року його, його дружину [PERSON] та їх малолітніх дітей не пускають до квартири за адресою: [ADDRESS] , де вони прописані, але квартира їм не належить. За наслідками проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку вбачаються граждансько-правові відносини, рішення з яких приймається при зверненні до суду. Розглянувши документи, беручи до уваги звернення батька дітей [PERSON] до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області з питання усунення перешкод у доступі до спірного житла, члени комісії вирішили, що немає достатніх підстав підтримувати позовні вимоги [PERSON] у частині визнання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. За умови неявки відповідачів в судове засідання та не надання ними заяв про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] ., що підтверджується договором дарування квартири від 30.07.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 986764923107 (а.с.7). Позивач [PERSON] не є членом сім`ї (колишнім членом сім`ї) чи родичкою [PERSON] та [PERSON] також їх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , спільно з відповідачами та їх батьками ніколи не проживала, спільним побутом не була пов`язана, що підтверджується поясненнями представника позивача, показами свідків [PERSON] , [PERSON] , та не заперечувалося у відзиві на позов законними представниками відповідачів. Договору найму житла [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] , не укладали. Тобто відсутні підстави вважати, що між сторонами у справі є будь-які домовленості щодо збереження за дітьми права користування житлом. Батько відповідачів - [PERSON] заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 02.04.2018 року визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , рішення набрало законної сили 03.05.2018 року, переглянуто чи оскаржено не було. Відповідно до довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 22.04.2019 року [PERSON] , [INFO] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорту, письмовим відзивом та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб від 26.03.2018 року (а.с.14). Відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не проживають та ніколи не проживали за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка від 21.11.2018 року (а.с.10). а були зареєстровані за вказаною адресою саме з підстав реєстрації за цією адресою їх батька. Законні представники відповідачів - їх батьки проживають по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] у такому складі сім`ї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дружина, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - син та [PERSON] , [INFO] - донька, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб від 26.03.2018 року (а.с.12). Відповідно до копії листа КП «ММБТІ» від 03.05.2019 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.1995 року №256. Як зазначила у своєму відзиві законний представник відповідачів [PERSON] , цей житловий будинок, в якому вони мешкають, належить її батькам. Відповідно до копії технічного паспорту по [ADDRESS] будинок складається з 2-х частин: перша частина будинку має 2 житлові кімнати, коридор та тамбур, загальною площею 29,4 кв.м., житловою 19,3 к.в.м, друга частина будинку має 3 жилі кімнати, кухню, коридор, тамбур, загальною площею 38,7 кв.м., житловою 21,5 кв.м. Всього будинок має загальну площу 68,1 кв.м., житлову 40,8 кв.м. Порівнюючи житлові площі однокімнатної квартири - 15,2 кв.м. та 5-ти кімнатного житлового будинку - 68,1 кв.м., з огляду на кількість кімнат, придатних для забезпечення дітей житлом, очевидним є те, що мешкаючи у будинку інтереси дітей дотримані краще. Свідки, які були допитані у судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] показали, що [PERSON] та [PERSON] із своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] - сином та [PERSON] , [INFO] - донькою ніколи не мешкали і на сьогодні не мешкають за адресою: [ADDRESS] ., ніколи не виявляли бажання жити з дітьми у цій квартирі, оскільки подружжя живе у шлюбі разом із дітьми у житловому будинку по [ADDRESS] їх речей у цій квартири немає, в ній взагалі ніхто не мешкає, та на даний час у власника є бажання продати квартиру. Внаслідок того, що відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі та їх батьки безпідставно не приймають заходів до зняття їх з реєстраційного обліку у цій квартирі і реєстрації за фактичним місцем реєстрації, це перешкоджає позивачці в повній мірі реалізувати свої прав власника вказаної квартири, так як вона має намір продати квартиру із цією метою уклала договір на отримання інформаційно-консультативних послуг, який направлений на пошук покупця, що підтверджується копією договору від 26.03.2018 року (а.с.17). Висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 28.03.2019 №63/20, яким визнано за недоцільне визнання малолітніх осіб, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд не бере до уваги з огляду на таке. Відповідно до частини 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частинам 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частинами 3 та 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Діти [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] у квартирі [ADDRESS] , не проживали ніколи та не проживають на момент розгляду справи у суді, оскільки за волевиявленням батьків мешкають в житловому будинку по [ADDRESS] , який належить на праві власності батькам матері дітей. Тобто діти проживають разом з матір`ю та батьком, що відповідає зазначеним нормам закону. З огляду на вказані обставини, діти забезпечені житлом у житлі матері, як члена сім`ї власника житлового будинку. Визнання [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] , такими, що втратили право користування спірною квартирою, в якій вони фактично не мешкали та не мешкають, до порушення їх прав не призведе оскільки батьки відповідачів не мають права на користування цим житловим приміщенням, а малолітні діти не можуть самостійно реалізовувати своє право на користування житлом. Доводи законного представника відповідачів [PERSON] щодо перешкод у користуванні спірним житлом суд не приймає до уваги, виходячи із того, що в судовому засіданні не надано жодного допустимого доказу, який підтверджував обставини перешкоджання відповідачу у користуванні спірним житлом. Не надано доказів звернення із відповідним позовом у цивільно-правовому порядку про усунення перешкод у користування житлом, як було рекомендовано зробити у висновку Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, що вказує на відсутність волевиявлення на проживання у спірній квартирі. Не надано доказів яким чином порушуються права дітей на користування квартирою, т.я. діти постійно мешкали та мешкають зі своїми батьками по [ADDRESS] , куди вони оселилися з власної волі і де діти забезпечені житлом. Доводи про те, що у спірній квартирі вони не проживають з поважних причин є безпідставними, т.я. відсутні докази будь-яких перешкод з боку позивачки у користуванні відповідачами належною їй квартирою та про наявність поважних причин їх не проживання у вказаній квартирі. Натомість [PERSON] має правову можливість зареєструвати місце проживання своїх дітей у житловому будинку, т.я. в ньому діти постійно мешкають, їх мати - [PERSON] мешкає та зареєстрована в ньому, є членом сім`ї власників і відповідно до ч.1 статті 383 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того, що відповідачі ніколи не проживали та не проживають у квартирі за місцем своєї реєстрації без поважної причини. Відповідно до ч.1,2 ст.41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності може бути придбано у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України право приватної власності непорушно. За положенням ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Відповідно до ч.І ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює у відповідності до закону по власній волі незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК У країни власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце мешкання власника та місце знаходження майна. Згідно з частиною 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право здійснювати відносно свого майна любі дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Право відповідачів на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.(ПОСТАНОВА ВСУ від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16, ПОСТАВНОВА ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16). Крім того, батько відповідачів - [PERSON] в спірній квартирі не проживає, був зареєстрований в квартирі як син - член сім`ї колишнього власника - [PERSON] , із припиненням права власності якого його право користування жилим приміщенням втрачається, тому право користування цією квартирою його дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є безпідставним. Суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права відповідачів користуватися чужим майном (квартирою) на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що реєстрація дітей у квартирі позивача, де не зареєстровані та не мешкають батьки дітей, обмежує право власності позивачки, як власника нерухомого майна, зокрема у праві користування і розпорядження своїм нерухомим майном. Тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 321, 383, 391, 406 ЦК України,

Outcome: approved