Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення коштів та пені у зв'язку з невиконанням зобов'язання за договором про надання послуг ЕF 624L від 09.01.2014 р. В позові зазначила, що 09.01.2014 р. між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг ЕF 624L, згідно якого Виконавець зобов'язався організувати виготовлення та передачу у власність Замовника ПВХ конструкцій. Згідно п. 2.1 договору вартість послуг складає 15 000 грн. На момент підписання договору позивачка повністю розрахувалась з Виконавцем, що підтверджується договором, у якому зазначено: п. 2.2 сума завдатку 15 000 грн.; у п. 2.3 договору зазначено, що боргів за договором не має. Сума сплати складалась з 12 103 грн. кредитних коштів, що були переведені на рахунок ФОП [PERSON] АТ «Банк Ренесанс Капітал» (лист-гарантія від 09.01.2014 р.) та 2 897 грн. особистих коштів, переданих представнику ФОП [PERSON] Відповідно до законодавства України, сума завдатку може бути будь-якою, однак вона обов'язково має бути меншою, ніж загальна сумка зобов'язання. В противному випадку така передача буде не передачею завдатку, а виконанням зобов'язання. Оскільки у договорі сума завдатку та сума сплаченого зобов'язання становлять 15 000 грн., а п. 2.3 договору підтверджує відсутність заборгованості, то позивачка вважає, що сума у 15 000 грн. це не завдаток, а повне виконання зобов'язання по сплаті коштів за договором, яке підлягає повному поверненню у разі розірвання договору. Після повного розрахунку, відповідно до п. 3.2. договору, Виконавець зобов'язався передати у власність Замовника металопластикові конструкції, виготовлені за індивідуальними розмірами протягом 20 робочих днів. В день підписання договору 09.01.2014р. не було зроблено жодних замірів, необхідних для виготовлення замовлення. 15 січня позивачка пішла до офісу відповідачки та, після розмови, зрозуміла, що ніхто виконувати роботу не буде, тому написала відмову від Договору. Оскільки позивачка не отримала жодної відповіді на свою заяву, тому 21.01.2014 р. повторно відправила повідомлення про одностороннє розірвання договору. На яке отримано відповідь, згідно з якою [PERSON] не може дати чітку відповідь на повідомлення позивачки, оскільки вона, нібито, заволоділа їхнім екземпляром договору. Дане ствердження не обґрунтоване та не відповідає дійсності, оскільки даний договір було підписано у позивачки вдома. Після розрахунку співробітник ФОП [PERSON] віддав позивачці її екземпляр договору та забрав свій. У повідомленні позивачки про дострокове розірвання договору вона зазначила номер договору як ЕР 6242, оскільки за характером написання остання цифра бачиться як 2, але у своїй відповіді відповідачка написала вірний номер договору ЕР 624L. Якщо б у відповідачки не було її екземпляру договору, то відповідь містила би написаний позивачкою номер, бо відповідачка не мала би можливості перевірити достовірність номеру. Договір було підписано 09.01.2014 р. Останній день виконання зобов'язання - 07.02.2014р. 08.02.2014 р., після закінчення строку для виконання зобов'язання донька позивачки зателефонувала відповідачу та запитала про замовлення. На що отримала відповідь, що зараз відповісти не можемо - зателефонуємо пізніше. Надалі почались дзвінки ніби то її замовлення виконано, але позивачка відмовляється його забрати. Позивачка вважає, що її замовлення не може бути виконане, оскільки відповідачка не робила жодних замірів, необхідних для його виконання. Станом на 03.03.2014 р. відповідачка так і не виконала зобов'язання за договором. Відповідно до п. 4.2 Договору Виконавець зобов'язався виплатити Замовнику неустойку у розмірі 0,1 % від суми договору за кожний день прострочення. Позивачка просить стягнути з відповідачки на свою користь сплачену суму за договором про надання послуг ЕF 624L від 09.01.2014 р. в сумі 15 000 грн. та пеню за невиконання умов договору в сумі 360 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, наполягають на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, письмових заперечень суду щодо позову не надала. Суд вважає можливим, за згодою позивачки, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.224 ЦПК України, за відсутності відповідачки. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 837, 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Статтею 872 ЦК України передбачено, що якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. Судом встановлено, що 09.01.2014 р. між [PERSON] та відповідачкою ФОП [PERSON] було укладено договір №ЕF 624L, згідно якого Виконавець зобов'язався організувати виготовлення та передачу у власність Замовника ПВХ конструкцій. Відповідно до п. 2.1 даного договору вартість послуг складає 15 000 грн. На момент підписання договору позивачка повністю розрахувалась з Виконавцем, що підтверджується договором, у якому зазначено: п. 2.2 сума завдатку - 15 000 грн.; у п. 2.3 договору зазначено, що боргів за договором не має. Сума сплати складалась з 12 103 грн. кредитних коштів, що були переведені на рахунок ФОП [PERSON] АТ «Банк Ренесанс Капітал» (лист-гарантія від 09.01.2014 р.) та 2 897 грн. особистих коштів, переданих представнику ФОП [PERSON] Відповідно до п. 3.2. договору, Виконавець зобов'язався передати у власність Замовника металопластикові конструкції, виготовлені за індивідуальними розмірами протягом 20 робочих днів. Однак, відповідачкою зобов'язання за договором не виконувались, тому позивачка в січні 2014 року звернулась до ФОП [PERSON] про відмову від послуги та дострокове розірвання договору. 21.01.2014 р. позивачка повторно відправила відповідачці повідомлення про відмову від послуги та дострокове розірвання договору. У відповідь на зазначене повідомлення позивачки, 19.02.2014 р. відповідачкою було надано пояснення про те, що не має можливості детально та обґрунтовано відповісти на звернення позивачки у зв'язку з відсутністю інформації по її замовленню, оскільки нею були протиправно вилучені екземпляри документів у ФОП [PERSON] Однак у визначений термін відповідачка свої зобов'язання не виконала, ПВХ конструкцій не були виготовлені, грошові кошти позивачці не повернула, та уникає спілкування з позивачкою. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно частинами 2 і 5 ст. 653 ЦК у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Зважаючи на той факт, що на час розгляду справи ФОП [PERSON] порушила умови договору, має невиконані перед позивачкою зобов'язання за договором, металопластикові конструкції не виготовила та не передала позивачці до теперішнього часу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення з відповідачки ФОП [PERSON] сплачених коштів у сумі 15 000 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен робочий день прострочення виконання. Відповідно до п. 4.2 даного Договору у випадку невиконання п. 3.2 Виконавець зобов'язався виплатити Замовнику неустойку у розмірі 0,1 % від суми договору за кожний день прострочення. Враховуючи, що відповідачка не виконала умови договору, та прострочення складає 15 робочих днів, неустойка у розмірі 0,1 % від суми договору за кожний день прострочення, що підлягає стягненню з відповідачки складає - 225 грн. Тому позовні вимоги позивачки, щодо стягнення пені за невиконання умов договору підлягають задоволенню частково, а саме підлягає стягненню пеня у розмірі - 225 грн. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки судові витрати на оплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., які були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.

Outcome: partial