Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 14.10.2000 року за актовим записом № 54 у Диканському відділі реєстрації актів громадянського стану районного управління юстиції Полтавської області, та ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що вони є люди різних характерів, поглядів на життя, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідач зловживав спиртними напоями, в стані алкогольного спяніння ображав позивачку. На даний час сторони разом не проживають. Неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на повному її утриманні. Відповідач працює офіційно та отримує стабільний заробіток. Вона самостійно не в змозі утримувати та належним чином забезпечувати дітей. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Бабич. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2000 року, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджена в судовому засіданні оглянутими свідоцтвом про реєстрацію шлюбу між сторонам та копіями свідоцтв про народження дітей. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, сторони разом не проживають і позивачка не бажає примирення та відновлення шлюбних відносин з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Неповнолітні діти сторін знаходяться на утриманні та вихованні позивачки. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість та правомірність вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей до досягнення ними повнолітнього віку, так як відповідно до ст. 180 СК України такі обовязки покладаються на батьків дітей. При розгляді даної справи з позовної заяви та письмових доказів встановлено, що відповідач має постійне місце праці та отримує стабільну заробітну плату, а тому питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 183 СК України, визначивши розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, задовольнивши позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином матеріально не забезпечує неповнолітніх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який офіційно працює та отримує стабільний дохід, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму до досягнення ними повноліття. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial