Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просять визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 28 липня 2004 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4762362 від 16 вересня 2004 року. Відповідачка по справі [PERSON] є онукою позивачки та значиться зареєстрованою у вказаному будинку. Однак, протягом останніх десяти років вона виїхала з вказаного будинку, не цікавиться будинком, не бере участі в оплаті комунальних послуг, тобто припинила виконувати обов`язки члена сім`ї. Таке становище завдає позивачці певних незручностей, а саме вона змушена за відповідачку сплачувати певні комунальні послуги. У зв`язку з вищенаведеними обставинами позивачка просить ухвалити рішення, яким визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Позивачка до судового засідання не з`явилась. Надала суду заяву, в якій просила свої вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянути справу за її відсутністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, викликалась за адресою, вказаною у позовній заяві. На адресу суду від відповідачки повернулись поштові конверти з відмітками «адреса не проживает». Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи наведе, відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, відзиву на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилась та не повідомила причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідачки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що позивачка не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що будинок [ADDRESS] є власністю позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 28 липня 2004 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4762362 від 16 вересня 2004 року (а.с.12). Відповідачка [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованою у будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.26). Однак, з довідки виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Тарутинського району Одеської області №1129 від 01 листопада 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно значиться зареєстрованою у будинку [ADDRESS] , однак жодного дня за вказаною адресою не мешкала (а.с. 21). Зазначені обставини підтверджуються також показами свідків [PERSON] (а.с.19), [PERSON] (а.с.16) та Актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 01 листопада 2019 року (а.с.14-15). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 391 ЦК України регламентує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачка не надала суду ніяких доказів з приводу збереження за нею права користування житловим будинком. Оцінюючі матеріали справи та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме : будинком [ADDRESS] , підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачка понад шість місяців відсутня за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе, будинком не цікавиться. На підставі викладеного,

Outcome: approved