overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 07 травня 2013 року. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач постійно нехтує сімейним цінностями, між ними постійно виникають конфліктні ситуації. Між ними припинені фактичні шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть. Вважала, що примирення між ними неможливе. В судовому засіданні, позивачка позов підтримала, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, що наданий термін на примирення не змінив їх стосунки на краще, їх сім»я прозпалася. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, судом були прийняті всі міри по належному його повідомленню про що свідчить його підпис на розписці про вручення судової повістки. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, що не суперечить положенням ст.. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспортів сторін, свідоцтво про народження дитини, вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки з березня 2014 року, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 08 жовтня 1999 року. Від спільного життя дітей немає. Вказувала, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки останні п»ять років їх спільного проживання вони не розуміли один одного, не могли знайти спільної думки між собою, через що у них постійно виникали сварки та скандали. Зазначала, що причиною розлучення стала несумісність характерів між нею та відповідачем та різні погляди на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями та не поважає її як жінку. Крім того вказувала, що подружні стосунки вони припинили в травні 2012 року, хоча і проживають в одній квартирі. В них різний побут та бюджети, шлюб існує формально, а тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснивши при цьому, що не проти того, щоб шлюб був розірваний. На примирення не погодився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 10 червня 2004 року. Від спільного життя є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Вказувала, що сімейне життя не склалося. З листопада 2012 року між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Зазначала, що відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їх відносин. Вважає, що фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Вказувала, що з лютого 2013 року подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. На даний час між ними втрачено почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. Їх шлюб існує формально. Спір про майно відсутній. Просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши крім цього, що на примирення вона категорично не згодна. Разом вони не проживають спільного господарства не ведуть. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що дійсно вони не зійшлися характерами і через це, в них постійно виникають конфлікти. Заперечував проти надання строку для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши виписку про з актів цивільної реєстрації, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію свідоцтва про народження дитини, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають протягом двох років і на протязі цього часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення позивачка категорично не згодна. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 12 грудня 1997 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За причину розпаду сім»ї вказувала те, що до 2004 року вони з відповідачем проживали разом однією сім»єю. Проте в подальшому спільне життя не склалося і шлюбні відносини між ними припинені у 2004 році. Вважала подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливими, і просила шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка не з»явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляд справи, що стверджується оголошенням в газеті «Свобода слова» від 2 жовтня 2014 року, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши заяву позивачки, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію паспорту позивачки, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають з 2004 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення позивачка не згодна. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 12 жовтня 2007 року. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося 17 лютого 2008 року його було затримано, в подальшому засуджено вироком Залізничного районного суду м.Львова від 24 червня 2010 року за ст.. 187 ч.4, 70 ч.4 КК України до 12-ти років позбавлення волі. З лютого 2008 року вони припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. В них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, несумісність характерів. Судимість відповідача стана негативним фактором у їх відносинах, що призвело до повного розриву їх відносин, втрати взаєморозуміння, взаємоповаги та почуття любові. Сім»я існує лише формально. Просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви, з яких вбачається, що позивач позов підтримує, а відповідач позов визнає, просять справу слухати у їх відсутності. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, свідоцтво про народження дитини, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, з лютого 2008 року спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають окремо. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 12 липня 2012 року. Від шлюбу дітей немає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери та відсутність взаєморозуміння, почуття поваги та любові. Починаючи з вересня 2013 року їх шлюбно-сімейні відносини припинено. Зазначала, що сім»я розпалася остаточно, зберегти її неможливо за жодних обставин, проти надання строку на примирення категорично заперечувала. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, судом були прийняті всі міри по належному його повідомленню про що свідчить повернуте на адресу суду повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, що не суперечить положенням ст.. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши заяву позивачки, письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспортів сторін, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки з вересня 2013 року, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 12 листопада 2010 року. Від шлюбу є неповнолітні діти дочка [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За причину розпаду сім»ї вказувала те, що через декілька років після одруження в сім»ї почалися непорозуміння та сварки, розгалуження в думках щодо спільного життя та спільних інтересів. З середини серпня 2013 року їхнє сумісне проживання припинено, як і ведення спільного господарства. Вважала подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем не можливим і просила його розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, вказані у позовній заяві. Крім цього пояснила, що примирення неможливе, нічого спільного у неї з чоловіком не залишилося, чоловікові відомо про дане судове засідання. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що той збирався звернутися до суду з позовом про розлучення, для чого навіть сплатив судові витрати, але позивачка його випередила, подавши даний позов до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії свідоцтва про народження дитини, паспорту позивачки, довідку АДБ, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з середини серпня 2013 року разом не проживають, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення не згодні. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 14 вересня 2009 року. Від спільного життя народився син Артем, [INFO] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказувала, що сімейне життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки з ведення сімейного господарства, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Намагання зберегти сім»ю ні до чого не привели, вони переконалися в тому, що є зовсім різними людьми, а тому в своїх інтересах та в інтересах сина, вирішили шлюб розірвати. На даний час вони припинили ведення спільного господарства, проживають окремо, майнового спору немає. Просила шлюб розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши, що вони пробували з чоловіком помиритися, однак це не дало ніякого результату. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, погодився на розірвання шлюбу, при цьому пояснив, що вони тривалий час не живуть разом, а тому немає сенсу давати строк на примирення. В них різні характери. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, свідоцтва про народження дитини, копію паспорта позивачки та відповідача, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення сторони не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 14 вересня 2012 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказувала те, що відповідач немає постійної роботи та заробітку, спільне життя не склалося, через те, що у них різні погляд на сімейне життя та обов»язки. З ініціативи чоловіка з ним постійно виникають сварки. Під час сімейного життя відповідач тривалий час провів за кордоном, усунувся від спілкування з сім»єю і з квітня 2014 року вони припинили подружні стосунки. Вважала примирення не можливим і вважала за необхідне шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обствини, вказані у позовній заяві. Крім цього пояснила, що примирення неможливе за будь-яких умов, нічого спільного у неї з чоловіком не залишилося. Відповідач у судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав. На розірвання шлюбу погодився і просив не надавати терміну для примирення оскільки воно не можливе. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши заяву відповідача, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію свідоцтва про народження дитини, паспортів сторін, довідки КЖРЕПу №14 м.Чернівці №1915 від 11 грудня 2014 року, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з квітня 2014 року разом не проживають, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 14 липня 2007 року. Від спільного життя є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказувала те, що відповідач часто вживає спиртні напої, вчиняє безпідставні сварки, стає дуже агресивним та некерованим, образливо висловлюється нецензурною лайкою про неї та її матір, через що вони припинили подружні стосунки, вона остаточно втратила почуття любові та поваги до відповідача. Вважала, що шлюб існує формально, поновити нормальні подружні стосунки вони вже не зможуть. Просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши крім цього, що вона вже зверталася до суду з позовом про розлучення, судом двічі надавався строк для примирення, але відповідач своє ставлення до сім»ї не змінив, продовжує зловживати спиртним, вона вважає, що примирення не можливе, що би не робив відповідач, і наполягає на розлученні. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він буде старатися примиритися з дружиною, на даний час він не зловживає спиртними напоями і не гуляє з друзями. Не зміг пояснити які конкретні міри він має намір прийняти для збереження сім»ї. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію свідоцтва про народження дитини, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони проживаючи в одній квартирі спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення позивачка категорично не згодна. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved