Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка пояснює, що від шлюбу із [PERSON] у них народилося двоє синів: [INFO] - [PERSON] та [INFO] - [PERSON], які проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Мотивуючи свої вимоги тим, що в даний час спільне життя сторін припинено, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, позивачка і просить суд стягнути з нього аліменти на їх утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте завчасно подала до суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився через невручення йому рекомендованого поштового відправлення, яке було повернено до суду Укрпоштою з причини закінчення терміну зберігання за адресою [ADDRESS]. Відповідно ж до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Місце ж проживання відповідача [PERSON] згідно з відомостями Прилуцького МВ УДМС України в Чернігівській області зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. Позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку: з копії Свідоцтва про одруження вбачається, що 04 вересня 2004 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). В період шлюбу у подружжя [PERSON] народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 19 квітня 2005 року (а.с.4); [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 06 вересня 2013 року (а.с.3). З довідки № 93 від 23.12.2013 р., виданої житлово-будівельним кооперативом при заводі «Білкозин», вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає необхідним задовольнити заявлений позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, на користь позивачки. На підставі ст., ст. 180 - 183 СК України,

Outcome: approved