Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. В обґрунтуванні свого позову вона зазначила, що з 09 вересня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. У 2011 році вони припинили шлюбні відносини. В той час відповідач відбував покарання в виправної колонії. Відповідач від шлюбу мав свою вигоду. Він вимагав від неї харчових передач та посилок, вимагав грошові кошти для особистих потреб. Відповідач старше неї на 25 років, що негативно впливає на їх подружні стосунки. Вона втратила почуття любові та поваги до відповідача. Зараз вона зустріла іншого чоловіка, якого кохає, з яким бажає зареєструвати шлюб та створити нову реальну сімю. Вона дійшла до висновку, що подальше подружнє життя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка не зявилась, письмово просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, письмово просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримала повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Подружжя [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 09.09.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №140. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Встановлено, що в вересні 2011 року сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, позивачка не має наміру зберегти сім'ю. Від шлюбу подружжя дітей не мають. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved