Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] Починаючи з жовтня 2011 року, спільне життя з відповідачем припинилося, відповідач проживає окремо від дитини, як батько не цікавиться її розвитком та здоров'ям, не спілкується з нею, матеріальної допомоги на утримання не надає - не сплачує аліменти, тобто повністю усунувся від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з тим, що відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов'язків, позивачка просить суд позбавити його батьківських прав щодо малолітньої [PERSON]. В судовому засіданні позивачка, представник служби у справах дітей та прокурор позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування, просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не з'явився, причину та обставини неявки не повідомив, своєї думки з приводу позовних вимог не висловив у зв'язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі, судом встановлені певні юридичні факти, та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.3.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її зовнішнього світу. Батьківська турбота щодо виховання дитини полягає в створення ними найбільш сприятливих умов для нормального розвитку й становленні дитини, які випливають з відповідних форм турботи про це - духовної та матеріальної. Факт усунення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків підтверджується показами позивачки, рішенням Заводського районного суду міста Запоріжжя від 19.11.2012 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини (а.с.12); розрахунком Заводського ВДВС Запорізького МУЮ від 11.7.2014 року, про заборгованість по сплаті відповідачем аліментів на утримання дитини за період з липня 2012 року по червень 2014 року, не проведено жодної сплати (а.с.,9,11), висновком комісії з захисту прав дитини РА ЗМР по Заводському району від 4.6.2015 року та протоколом засідання комісії від 28.5.2015 року, за якими відповідача доцільно позбавити батьківських прав щодо дитини, оскільки він не цікавиться дитиною не приймає участі в її утриманні та вихованні. На підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини і його доцільно позбавити батьківських прав. Частина 1 ст.164 СК України передбачає підставою позбавлення батьківських прав, ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved