Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області 16.11.2002 року. Від шлюбу в них є троє дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Рішенням Нетішинського міського суду від 23.01.2014 року [PERSON] зобовязано сплачувати на користь позивачки на утримання двох старших дітей аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Відповідач добровільно не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, його допомога носить нерегулярний та нестабільний характер і є недостатньою для забезпечення належних умов проживання та виховання дітей. Відповідач є працездатним, працює у ВП «ХАЕС» та отримує стабільну заробітну плату, у звязку з чим, на думку позивачки, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, проте не робить цього, витрачає кошти на свої потреби, інтересами сімї не цікавиться. Враховуючи те, що 27.03.2016 року у сторін народилася третя дитина, позивачка в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задоволити. У відповідності до ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При зміні розміру аліментів, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, які проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Рішенням Нетішинського міського суду від 23.01.2014 року [PERSON] зобовязано сплачувати на користь позивачки на утримання двох старших дітей аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Звертаючись з позовом про збільшення розміру аліментів позивачка зазначила, що після ухвалення зазначеного вище рішення про стягнення аліментів, у них з відповідачем 27.03.2016 року народилася ще одна дитина донька [PERSON]. Ця обставина не заперечується сторонами та підтверджена даними свідоцтва про народження останньої. За наявності кількох дітей суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала в гіршому становищі порівняно з іншою, тому суд вважає, що наведене є підставою для застосування положень ч.1 ст. 192 СК України. Крім того, відповідач не заперечує проти задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання дітей у запропонованому позивачкою розмірі, про що свідчить подана ним до суду заява. Що стосується мінімального розміру аліментів, який позивачка просить визначити в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд враховуючи інтереси неповнолітньої дитини та вимоги ч.2 ст.182 СК України, яка згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року зазнала змін, вважає за необхідне визначити такий в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулює правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати малолітніх дітей, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-184 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 11.05.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved