Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, який є її колишнім чоловіком, про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого вказала, що 10.03.2015 року за рішенням Вишгородського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідач добровільно не оказує матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], але він її потребує, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 33% від усіх видів доходу, але не менш 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні тим, які викладені у позовній заяві. Також позивач пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не приймає, коштів на утримання сина [PERSON] не надає, на теперішній час дитина перебуває на її повному утриманні, а відповідач приховую інформацію щодо свого місця проживання та роботи. У звязку із чим просила заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував, щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина у зазначеному у позовній заяві розмірі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.2,3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьками дитини зазначенні [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Статтею 180 СК України «Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». Відповідно до статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно наданої відповідачем довідки він працює у приватному підприємстві «Інтекс ком» (з його слів охоронцем) та з червня по листопад отримав заробітну плату у розмірі 9000 гривень. З наданої довідки також вбачається, що інших утримань на сплату аліментів з відповідача не проводиться. У звязку із тим, що відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має, добровільно матеріальну допомогу не надає, має стабільний дохід, суд вважає, що з нього можуть бути стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 33% від усіх видів доходу, але не менш 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача, у відповідності до ст.88 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 гривні 60 копійок, та на користь позивача [PERSON] у розмірі 243 гривні 60 копійок. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі ст.ст.75, 84, 180-184 СК України, ст.ст. 10,11,60, 130, 174, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved