Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2027 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також просить стягнути з відповідача на її користь 8000 грн. судових витрат. Свої позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 27.10.2009 року. Від шлюбу із відповідачем у них народився син [PERSON] . [INFO] . Вказує, що позивач, відповідач та їх малолітня дитина: [PERSON] , а також неповнолітня дитина позивача від попереднього шлюбу: [PERSON] , [INFO] , проживають однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] . Подружнє життя у позивача та відповідача не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя і обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувалися постійні конфлікти. Вже тривалий час сторони живуть окремим життям та різними інтересами, спільне господарство не ведеться. Сумісне проживання подружжя та збереження інституту сім`ї стали неможливим. Фактично сім`я перестала існувати. Відповідач займається ремонтом та встановленням сантехнічного обладнання. На даний час відповідач не приймає участь в утриманні дитини: [PERSON] , [INFO] , відтак, позивач вважає, що з нього слід стягувати на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини до досягнення нею вісімнадцятилітнього віку. Тому позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.06.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 25.07.2019 року відповідач надвіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого в частині позовних вимог погоджуєся на сплату. аліментів у твердій грошовій сумі, але у розмірі 50 (п`ятдесят) % (відсотків) прожиткового МІНІМУМУ для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2009 року, у якому мають сина [PERSON] . [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.4,8/. Крім того, разом із сторонами в квартирі [ADDRESS] , проживає неповнолітня дитина позивача від попереднього шлюбу: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 червня 2003 року, яке видане Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2824 проживають однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] . Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи наведене, зокрема, те що відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні свого сина, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, із відповідача слід стягувати на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.06.2019 р. /з моменту звернення до суду/ і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосуєсться вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат у розмірі 8000 грн., суд приходить до переконань про те, що у задоволенні таких слід відмовити, виходячи з наступного. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача та користь позивачки понесених нею витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст.141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ч.ч, 4,5,6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З поданих позивачкою матеріалів справи, суд позбавлений можливості встановити, чи позивачкою було отримано будь яку правову допомогу, адже жодного договору про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами. Крім того, самі позовні вимоги викладені нечітко, зі вмістом помилок. Однак, позивачкою не надано суду жодних належних, достатніх, достовірних, допустимих доказів про укладення договору, здійснення оплати витрат на професійну правничу допомогу, не долучено жодних квитанцій про здійснення оплати, акту виконаних робіт, а також, позивачкою не надано жодних розрахунків та обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі 8000,00 грн., а саме, у якому розмірі та за які конкретні послуги нараховані такі кошти. За наведеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачки 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial