Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона і її син - [PERSON] на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.11.2004 року є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У 2005 році позивачка, як власник будинку, надала згоду на вселення до спірного житлового будинку свого брата - [PERSON] Останній вселявся як член сім'ї власника. Проте відповідач сім років в будинку не проживає, залишив спірне житлове приміщення добровільно та не користується ним. Намірів повертатися не виказує, участі в утриманні будинку не приймає. Відповідач регулярно виїздить на роботу до РФ, а перебуваючи тимчасово у м. Суми, мешкає у жінки, з якою підтримує фактичні шлюбні відносини. В добровільному порядку знятися з реєстрації в будинку відповідач не бажає, тому позивачка змушена звернутися до суду і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. До початку судового засідання від представника позивачки за довіреністю [PERSON] надійшла заява, в якій він просив справу розглянути без його участі та участі позивачки, наполягав на задоволенні позовних вимог позивачки. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився двічі - 06.09.2017 року, 22.09.2017 року, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, письмових заперечень суду не надав. У судове засідання третя особа - [PERSON] не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивачки за довіреністю [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.11.2004 року позивачка та її син - [PERSON] є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У 2005 році позивачка, як власник будинку, надала згоду на вселення до спірного житлового будинку свого брата - відповідача по справі [PERSON], що підтверджується будинковою книгою. З довідки про реєстрацію місця проживання особи за наявними відомостями відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 10.08.2017 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відповідач сім років не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS], залишив спірне житлове приміщення добровільно та не користується ним. Намірів повертатися не виказує, участі в утриманні будинку не приймає. Відповідач регулярно виїздить на роботу до РФ, а перебуваючи тимчасово у м. Суми, мешкає у жінки, з якою підтримує фактичні шлюбні відносини. З письмових пояснень [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але близько семи років в будинку не проживає, його речі в будинку відсутні. [PERSON] залишив спірне житлове приміщення добровільно та не користується ним. Відповідач регулярно виїздить на роботу до РФ. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ГК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідач не вносять плату за комунальні послуги; не проживає в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS], понад сім років та вибув в інше жиле приміщення, тобто втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даним будинком без наміру збереження права користування ним. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON]є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved