Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавця [PERSON], залишилось спадкове майно, що складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], інших спадкоємців які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на вищевказане майно. В судовому засіданні позивачка не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі а позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народилась [INFO] в с. Гришківка, Радомишльського р-ну Житомирської області, з 2002 року по даний час зареєстрована та проживає в м. Житомирі, даний факт підтверджує 12-та сторінка її паспорта. 17 лютого 1997 року батько позивачки, [PERSON], зробив розпорядження у вигляді заповіту, де вказав, що на випадок його смерті, все його майно, яке на день смерті буде йому належати, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те на що він за законом матиме право заповів своїм дітям - [PERSON], та мені, [PERSON]. [INFO] [PERSON], помер у віці 79 років у с. Гришківка, Радомишльського р-ну Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 22.09.2016 року. В шестимісячний строк після смерті заповідача позивачка, як спадкоємиця за заповітом, у відповідності до ст. 1223 ЦК України, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за результатами якої, приватним нотаріусом Мельниченко Н.М., було заведено спадкову справу під № 19/2017 - даний факт підтверджує витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46658704 від 06.02.2017 року. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина до складу якої, з поміж всього іншого, входить цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] - даний факт також підтверджує довідка № 49 від 06.02.2017 року з виконавчого комітету Потіївської с/ради Радомишльського р-ну Житомирської області. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, нотаріусом не зможе бути видано свідоцтво про право на спадщину (в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України), згідно якого позивач стане спадкоємицею вищевказаного житлового будинку, через відсутність правовстановлюючого документу, адже згідно довідки № б/н від 22.03.2017 року, яка видана КП «Житомирське обласне міжміське БТІ», право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - не зареєстровано. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Загальна інвентаризаційна вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає - 197 377,00 гривень - даний факт підтверджує технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 10.02.2017 року. Однак, починаючи з дня побудови будинку і до дня своєї смерті [PERSON], увесь цей час проживав в даному будинку та був головою двору, а відповідно, постійно, відкрито і безперервно володів та користувався цим домоволодінням як власним, що також підтверджує довідка № 124 від 24.03.2017 року з виконкому Потіївської сільради Радомишльського району Житомирської області. Згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло в момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А відповідно до ст.ст. 100 та 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, які діяли на той момент, не передбачалося та не пов'язували набуття права власності на будинок з реєстрацією його в органах БТІ чи інших установах. Також, згідно до вимог «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18 лютого 2002 року за № 157/16445, з наступними змінами, а також листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 - у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved