Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідачки суму боргу у розмірі 25 830 грн., 3% річних від простроченої суми 348,26 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка у позові зазначила, що 24.09.2014 року відповідачка [PERSON] взяля у неї в борг кошти в сумі 25 830 грн. про що написала розписку, в якій зобовязалась повернути суму боргу 24.12.2014 року. Після спливу терміну повернення боргу, позивачка неодноразово зверталась до [PERSON] з вимогою повернути борг, але відповідачка сплачувати борг в добровільному порядку відмовляється. Тому позивачка змушена була звернутись до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, надали заяву про слухання справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують. Не заперечують проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не зявилась, заперечень не надала, сповіщалась про час і місце розгляду справи через оголошення у газеті «Запорізька правда» (а.с.40). В порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про день розгляду справи, у звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів. За таких, обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до матеріалів справи, 24.09.2014 року відповідачка [PERSON] взяля у позивачки [PERSON] в борг кошти в сумі 25 830 грн. про що написала розписку (а.с.5), в якій зобовязалась повернути суму боргу 24 грудня 2014 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином між позивачкою та відповідачкою укладений договір позики. Позивачка неодноразово зверталась до [PERSON] з вимогою повернути борг, але відповідачка сплачувати борг в добровільному порядку відмовляється. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджуються наданими доказами. В позовній заяві позивачкою наданий розрахунок 3% річних, який суд вважає вірним та приймає до уваги (а.с.2 звор.). Крім того з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати. Так, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати на правову допомогу, що підтверджується договором № 08/07-ц про надання правової допомоги (а.с.6) та квитанцією серія ЦС № 000 004 (а.с.8). Таким чином з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 353,58 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2 000 грн..

Outcome: approved