Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання її доньки [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], у зв'язку з тим, що вона не проживає за вищевказаною адресою більше 2 років без поважної причини. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що вона є власницею зазначеної нерухомості на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 06 липня 1994 року, виданого Державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик». Позивачка вказує на те, що починаючи з липня 2006 року за вказаною адресою була зареєстрований її донька, однак з вересня 2014 року остання виїхала з квартири, у вказаному домоволодінні не проживає, комунальні послуги не сплачує. Враховуючи те, що [PERSON] добровільно не бажає зніматися з реєстраційного обліку, просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Судові витрати просила залишити за собою. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи були повідомлена у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 06 липня 1994 року, виданого Державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик», [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Відомості про право власності зареєстровані МКП «Маріупольське БТІ» Згідно з особовим рахунком [NUMBER], за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], з 02 жовтня 1980 року, а також її донька [PERSON], [INFO]. За даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків [PERSON] має реєстраційний номер [NUMBER]. У письмових поясненнях сусідів позивачки, зокрема [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зазначено, що [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] з вересня 2014 року, вивезла усі свої речі, комунальні платежі не сплачує. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідност.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Оскільки відповідачка не проживає у вказаній квартирі більше 2 років без поважної причини, то втратила право користування нею, у зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення її прав, як власниці спірного житла, за захистом яких вона звернулася до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved