Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що [INFO], помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину [ADDRESS]. Зазначене нерухоме майно належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на спадкове майно, тобто померлий, за життя не здійснив державної реєстрації права власності на зазначене майно. Таким чином, оскільки вона є спадкоємцем за законом, після смерті батька в ступила в управління та володіння спадковим майном, просить встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири після смерті батька [PERSON]. Відповідач Одеська міськрада про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 121, 122) про причини неявки представника не повідомляла, заяву про розгляд справи за відсутності представника не подавала. В письмових запереченнях представник Одеської міськради зазначив, що міськрада визнає та не оспорює право позивачки на набуття права власності на спадкове майно, а тому позов задоволенню не підлягає. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.04.2000 року [NUMBER] (актовий запис про смерть №3632). Позивачка [PERSON] є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.01.1989 року [NUMBER] (актовий запис про народження № 08). Зміна прізвища позивачки підтверджується свідоцтвом про шлюб від 17.09.2011 року [NUMBER] (актовий запис про шлюб №389). Після смерті [PERSON] залишилося майно - 1/4 частка ізольованої квартири [ADDRESS], яка належала йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 28.07.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів №93707. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. На момент смерті [PERSON] в шлюбі не перебував, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 08.05.1996 року [NUMBER]. [PERSON], є єдиним спадкоємцем першої черги після померлого батька - [PERSON]. У встановлений законом строк [PERSON], не зверталась до нотаріальної контори, проте на час відкриття спадщини постійно проживала у вказаній квартирі разом з батьком, а отже фактично вступила у володіння та управління майном, що підтверджується виданими ДЖЕП ТОВ «Будпроект»: довідкою №70 від 05.08.2014 року про те, що з 26.12.1988 року по теперішній час [PERSON], постійно проживала за адресою: [ADDRESS]; довідкою №68 від 31.07.2014 року про те що [PERSON] з 17.04.1989 року по день смерті - [INFO] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; довідкою №63 від 22.07.2014 року про склад сім'ї та зареєстрованих. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло виданого 28.07.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів №93707 [PERSON],, у вказаній квартирі також на праві приватної власності належить 1/4 частки (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24688796 від 24.07.2014 року). [PERSON], 01.08.2014 року звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], для оформлення спадщини (витяг про реєстрацію спадкової справи №56372657 в спадковому реєстрі). Але 12.08.2014 року [PERSON], отримала від нотаріуса роз'яснення за вих. №273/02-14, якими нотаріус повідомив, що здійснити видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не можливо у зв'язку з тим, що померлий не здійснив державної реєстрації права власності належної йому 1/4 частки вищевказаної ізольованої квартири, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, та рекомендував звернутися до суду. Ця обставина підтверджується листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за №445307.93 від 09.09.2014 року, відповідно до якого станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] в КП «БТІ» не зареєстровано. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, колом спадкоємців за законом. Таким чином, до правовідносин, які виникли, повинні застосовуватися положення ЦК України у редакції 1963 року. Згідно зі ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями пер черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновит померлого. Згідно ст. 548 ЦК України , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже згідно зі ст. 548, п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, [PERSON], прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та протягом строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини. Також встановлено, що після смерті [PERSON], інші особи з заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, отже інших спадкоємців, які претендують на спадщину після смерті [PERSON] не встановлено. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання й права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позовпро визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON], підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку. Щодо заперечень наданих представником Одеської міської ради, суд звертає увагу на те, що міська рада є відповідачем у справі не з підстав визначених ст. 15 ЦК України, а з тих підстав, що позивачка є єдиною спадкоємицею померлого, яка фактично прийняла спадщину і не отримала свідоцтва про право на спадщину, а отже у міської ради з підстав визначених ст. 1277 ЦК України, виникало право на звернення до суду. На підставі ст. ст. 548, 549 ЦК України (1963р.), ст. ст. 328, 392, 1277 ЦК України,

Outcome: approved