Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 378\~630 грн. 73 коп.Свій позов обґрунтовувала тим, що Богородчанським районним судом Івано-Франківської області їй було видано виконавчий лист від 06.10.1997 року по справі № 2-575, згідно з яким вирішено стягувати із [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO]. Стягнення аліментів відповідно до виконавчого листа мало б розпочатись з 15.09.1997 року та тривати до повноліття дитини. 13.03.2009 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції видано постанову від 13.03.2009 року про відкриття виконавчого провадження, згідно якої [PERSON] повинен негайно, в добровільному порядку почати виплату аліментів, чого виконано не було. Відповідач за період з 1.03.2009 року по 01.01.2015 року зробив лише три платежі, в зв»язку з чим станом на 01.01.2015 року заборгованість згідно виконавчого листа №2-575 від 06.10.1997 року як зазначено в Довідці-розрахунку №02-19/В-12 від 29.01.2015 року виданої ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції становить 39\~474 гривень 23 копійок. Відповідно до розрахунку пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення виплати аліментних платежів згідно виконавчого листа №2-575 від 06.10.1997 року з відповідача на користь [PERSON] на утримання сина, пеня за прострочення аліментних платежів за період з 13.03.2009 року по 01.01.2015 року становить 378630 гривень 73 копійки. Відповідач неналежно виконує свій обовязок по сплаті аліментів на утримання сина, невчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти, тому позивачка просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина у розмірі 378630 гривень 73 копійки. В судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві, також зазначили, що будь-яких доказів на спростування розрахунку пені, який надала позивачка, відповідач суду не надав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив,що не сплачував аліменти на утримання дитини через відсутність роботи та неможливість працевлаштування. Вислухавши пояснення сторін, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення пені у звязку із простроченням сплати аліментів на утримання дитини. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], 14 лютого 1997 року, є сином позивачки та відповідача (а.с.6). 06 жовтня 1997 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення суду від 02.10.1997 року видано виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку,щомісячно,на утримання сина [PERSON],[INFO], починаючи з 15.09.1997 року та до повноліття дитини (а.с.7). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2009 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа Богородчанського районного суду Івано-Франківської області на підставі рішення суду № 2-575 від 02.10.1997 року про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку,щомісячно,на утримання сина [PERSON],[INFO], починаючи з 15.09.1997 року та до повноліття дитини ( а.с.8) Однак аліменти відповідач сплачував не в повному обсязі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.03.2009 року по 01.01.2015 року у розмірі 39474,23 гривень,що підтверджується довідкою-розрахунком Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 29.01.2015 року та сторонами не оспорюється (а.с.9-10). Позивачкою наведено розрахунок пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення,згідно якого сума пені за прострочення сплати аліментів складає 378630,73 грн.(а.с.3-4). Відповідачем не подано доказів на спростування розрахунку пені проведеного позивачкою, свого розрахунку відповідачем також не надано суду. Згідно відповідей ГУ ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції відповідач неодноразово попереджався державним виконавцем про необхідність сплати заборгованості аліментів (а.с.33-40) Згідно відповіді Івано-Франківського міського центру зайнятості відповідач [PERSON] за період з 01.03.2009 року по 31.01.2015 року в Івано-Франківський міський центр зайнятості не звертався (а.с.32). Відповідно до\~ст. 60 ЦК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~\~ Згідно вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 розяснив, що передбачена ст..196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суду надано докази прострочення сплати аліментів відповідачем і виниклу у зв'язку з цим заборгованість, яка і не оспорюється. В свою чергу відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникла не з його вини. Його доводи відносно того, що через скрутне матеріальне становище та відсутність роботи відповідач не сплачував аліменти, не заслуговують на увагу суду, тому що відповідач є працездатною людиною, має можливість працевлаштуватися і погасити утворену заборгованість, але, не зважаючи на розгляд справи, ним не сплачено кощтів навіть у рахунок погашення існуючої заборгованості. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 3654 гривні судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 79, 88, 84 ЦПК України,

Outcome: approved