Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на ? частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які були використані під час будівництва одноповерхового житлового будинку, літньої кухні з гаражем та сараєм, колодязя і паркану, які розташовані в [ADDRESS] права власності на ? частину земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва кадастровий номер земельної ділянки №7323082400:01:004:0064, яка зареєстрована за відповідачем, вартістю 21897,44 грн., права власності ? частиною земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки №7323082400:01:004:0064, яка зареєстрована за відповідачем, вартістю 1674,94 грн., без виділу в натурі, посилаючись на те, що нею разом із відповідачем було самовільно побудовано вказані споруди та вона має право на їх ? частину, однак відповідач ухиляється від добровільного вирішення спору. В судовому засіданні представник позивачки подав уточнену позовну заяву, де просив визнати за позивачкою право власності на 25/100 частин будівельних матеріалів, конструкцій, які були використані на будівництво житлового будинку, та на 50/100 частини будівельних матеріалів, конструкцій, які були використані на будівництво літньої кухні, гаражу, колодязя, паркану, що знаходиться за адресою [ADDRESS], вартістю 104213 гривень і просив задовольнити їх. Представник відповідача в судовому засіданні уточнений позов визнав та пояснив, що на момент шлюбу оспорюване домогосподарство складалось з незавершеного будівництва житлового будинку у вигляді фундаменту, стін без зовнішньої та внутрішньої штукатурки та накритого даху шифером. За період шлюбу в даному спільному домогосподарстві було завершено будівництво житлового будинку та побудовано літню кухню, сарай, гараж, колодязь та паркан, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 14.06.1998 року був зареєстрований шлюб. На момент одруження на земельній ділянці виділеній під будівництво відповідачу в [ADDRESS] було споруджено незавершений житловий будинок, який складався із фундаменту, стін без зовнішньої та внутрішньої штукатурки та накритого шифером даху. Під час спільного подружнього життя сторони разом добудували житловий будинок та інші господарські споруди, а саме: літню кухню, сарай, гараж, колодязь та паркан. Дані обставини визнав під час попереднього та судового засідань відповідач. Таким чином, оскільки сторони спільно в період шлюбу добудували житловий будинок та побудували господарські споруди, то вони є в рівних частках співвласниками будівельних матеріалів та конструктивних елементів використаних під час їх будівництва згідно ст.ст.331, 376 ЦК України та відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу розмір їх часток становить одна друга за кожним. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №524 від 08.07.2014 року було встановлено, що вартість всього господарства становить 511944 гривні, вартість житлового будинку 303518 гривень та вартість фундаменту, стін, перекриття, даху та покрівлі становить 157049 гривень, а тому вимоги про визнання за позивачкою права на 25/100 частин будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які були використані під час будівництва житлового будинку є доведеними. Також правомірно позивачка просить визнати за нею право власності на ? частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які були використані під час будівництва літньої кухні, гаражу, колодязя та паркану, оскільки вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, що також визнав відповідач. Щодо задоволення вимог позивачки про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмір 5000 гривень, то суд вважає що вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 850 гривень, оскільки відповідно до журналу судових засідань представник позивачки витратив на судовий розгляд 1 годину та 45 хвилин, що підлягають компенсації із розрахунку 40 відсотків від мінімальної заробітної плати. Інші витрати нічим обґрунтовані не були та їх розрахунок суду представлено не було, а тому в їх стягненні слід відмовити. Щодо клопотання відповідача, то його вимога про компенсацію судових витрат за оплату правової допомоги в розмірі 5000 гривень задоволенню не підлягає, оскільки такій оплаті підлягають лише понесені стороною витрати, однак фінансового документу, який би міг підтвердити такі витрати суду представлено не було, а довідка адвоката не може вважатися належним доказом таких витрат. На підставі ст.ст.331 ЦК України, ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial