Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 11.08.2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що у неї з відповідачем різні характери та погляди на життя, через що виникають різного роду суперечки та непорозуміння. Подружнє життя не склалось, примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу втратило будь-який сенс. А тому просить шлюб розірвати, місцем проживання дітей визначити її місце проживання та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Дутка». В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак у позовній заяві просила позов задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 11.08.2008 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 (а.с. 3). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 4, 5). Подружнє життя у сторін не склалося, у них різні характери та погляди на життя, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка просила залишити їй шлюбне прізвище, а відповідач в судове засідання не зявився та жодних заперечень на позов не подав, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище «Дутка». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання дітей визначити її місце проживання, а відповідач в судове засідання не зявився та жодних заперечень на позов не подав, суд, вважає, що місцем проживання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері [PERSON] (позивачки). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачки. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved