Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила\~ суд поновити строк звернення до суду з вказаним позовом , стягнути з [PERSON] на її користь 10\~490,50 гривень грошових коштів , які були сплачені нею відповідачем в період перебування шлюбу ЗАТ «Айс Запоріжжя» на придбання автомобіля. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 06.11.2004 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано в органах РАЦС - 25.03.2009 року. З лютого 2009 року з відповідачем однією сім'єю не проживали. В період сумісного життя відповідачем 15.10.2007 року з ЗАТ «Айс Україна» було укладено договір на придбання автомобіля «Сhегу» , вартістю 83.560 грн. В період з листопада 2007 року по січень 2009 року включно подружжям , згідно зазначеного договору було виплачено 25.540 грн. 05.02.2009 року у зв'язку з тим, що вартість автомобіля збільшилась більш ніж на 20%, відповідач направив в ЗАТ «Айс Україна» заяву про розірвання зазначеного договору з вимогою повернення йому сплаченої суми. 10.02.2009 року договір між відповідачем та ЗАТ «Айс Україна» було розірвано. Її доля, як дружини, в сплаченій в період шлюбу сумі за автомобіль складала 12770 грн. У зв'язку з тим, що відповідно до інформації ЗАТ «Айс Україна» сума, яка належала до виплати відповідачу склала 20 981 грн., то вона в своєму позові до Жовтневого райсуду м. Запоріжжя просила стягнути з відповідача на її користь 10490,50 грн., який своїм рішенням від 05.11.2009 року відмовив їй в її проханні, посилаючись при цьому на те, що суму 20981 грн. відповідач від ЗАТ «Айс Україна» на той час ще не отримав, а тому її вимоги були передчасними. На теперішній же час, в період з 2014 по 2016 роки на відкритий відповідачем рахунок № 59145 розташований у ТВБВ № 10007/0187 філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» за адресою: 69095, пр. Соборний (Леніна), 144 м. Запоріжжя ЗАТ «Айс Україна» перерахувало виплачені ними на придбання автомобіля кошти. У зв'язку з цим вважає, що відповідач, отримавши кошти, які в період проживання в зареєстрованому шлюбі, ними були сплачені ЗАТ «Айс Україна» на придбання автомобіля, зобов'язаний, відповідно до вимог ст.ст. 60,63,70 Сімейного кодексу України сплатити на мою користь 10490,50 грн. із суми, яку він отримав з ЗАТ «Айс Україна». В судове засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач позов визнав в повному обсязі, надавши суду відповідну заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У відповідності до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 06.11.2004 року. 25 березня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано. 15.10.2007 року між відповідачем [PERSON] ПрАТ «АІСЕ Україна» було укладено договір на придбання автомобіля . Вказану угоду було розірвано 10.02.2009 року за ініціативою [PERSON]. До повернення за угодою теселенко О.П. підлягали сплаті кошти в сумі 20\~253,03 гривень, які були перераховані відповідачу в повному обсязі станом на квітень 2017 року, що підтверджено листом ПрАТ «АІСЕ Україна». Згідно зі ст. ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружні та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Ст. 69,70 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, при цьому у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 ЦК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що грошові кошти в сумі 20\~253,03 підлягали поверненню відповідачу в період перебування у шлюбі, внески за угодою також здійсненні у період шлюбу, суд вважає, що вказані грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя , і позивачка [PERSON] має право на отримання половини вказаних коштів, що складає суму 10\~126,51 гривень , а не суму 10\~490,50 гривень , як зазначає позивач. Разом з тим, ч.2 ст. 72 СК України передбачено, що до вимоги про поділ майна , заявленої після розірвання шлюбу , застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня , коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. В ході розгляду справи встановлено, що позивачка в 2009 році зверталася до суду з позовом про поділ майна , і рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2009 року в задоволенні її позовних вимог до [PERSON] було відмовлено в частині поділу грошових коштів сплачених ПрАТ «АІСЕ Україна» через їх передчасність, та не отримання вказаних грошей [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що сума за договором отримана [PERSON] в квітні 2017 року в повному обсязі, що дає суду підстави дійти до висновку, що строк звернення до суду визначений ч.2 ст. 72 СК України позивачем не пропущений, а тому підстав для його поновлення немає. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню , з відповідача належить стягнути на користь [PERSON] 10\~126,51 гривень грошових коштів , що є спільною сумісною власність подружжя , крім того з відповідача слід стягнути судові витрати .

Outcome: partial