Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до відповідачки [PERSON] , третя особа Третя маріупольська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності на 2/9 частки квартири, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка була співвласником квартири [ADDRESS] . За життя 30.07.2015 року - її матір`ю\~ було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла усе належне їй майно позивачці. 15.11.2019 року вона звернулась до нотаріуса для отримання спадщини, 09.12.2019 року до нотаріуса також звернулась її сестра [PERSON] . Між тим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на належне йому майно. На підставі наведеного просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 2/9 частки квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, оскільки відповідачка на час смерті матері була особою пенсійного віку, тому має право на спадкування обов`язкової долі спадщини, крім того позивачкою не доведено право власності померлої [PERSON] на спадкове майно. Представник третьої особи Третьої маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з нормами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та відповідачка [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до заповіту від 30.07.2015 року [PERSON] заповіла усе своє майно, яке їй належить, [PERSON] . 15.11.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 09.12.2019 року відповідачка [PERSON] звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом на обов`язкову спадщину. Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.12.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної загальної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно із рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26.12.2014 року визначено, зокрема, розмір частин [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в об`єкті загальної власності, а саме квартири [ADDRESS] рівними та такими, що складають по 1/3 частині від приватизованої площі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1998 року або 2/9 частини від цілого об`єкту нерухомості. Відповідно до ст.. 1217 ЦК України\~ спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. Заперечуючи проти позову, відповідачка та її представник зазначали, що [PERSON] померла [INFO] і відповідачка [PERSON] , як непрацездатна особа за віком, має право на обов`язкову частку в спадщині. Між тим, суд не може погодитись з такою позицію сторони відповідача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Рішенням Конституційного Суду № 1-рп/2014 від 11.02.2014 надано офіційне тлумачення положення частини першої статті 1241 щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до якого право на обов`язкову частку у спадщині мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] з 30.09.2009 року є пенсіонером за віком і інвалідом будь-якої групи не являється. Таким чином, відповідачка [PERSON] не є спадкоємцем обов`язкової частини спадщини після смерті [PERSON] в розумінні ст. 1241 ЦК України. Стосовно посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено право власності померлої на частку в квартирі, суд зазначає, що відповідно до ст.. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 26.12.2014 року встановлено, що, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.12.1998 року за [PERSON] зареєстрована 61/300 частина квартири [ADDRESS] . Визначено, зокрема, розмір частин [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в об`єкті загальної власності, а саме квартири [ADDRESS] рівними та такими, що складають по 1/3 частині від приватизованої площі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1998 року або 2/9 частини від цілого об`єкту нерухомості. Таким чином, право власності спадкодавця [PERSON] на 2/9 частки спірної квартири встановлено рішенням суду, тому додаткового доказування не вимагає. На підставі наведеного суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] , які такі, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на її користь.

Outcome: approved