Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], батька позивачки, який помер 13 січня 2014 року. Зазначала, що батько, розлучившись із її матірю, [PERSON], у 2011 році покинув [ADDRESS], де вони до цього родиною мешкали. Після цього вона не спілкувалась із батьком та їй не було відомо місце його знаходження. В 2013 році вона виїхала у відрядження до міста Києва, де перебувала близька року, до жовтня 2014 року. При цьому про смерть батька вона дізналась лише у листопаді 2014 року, коли повернулась із відрядження додому. Ці відомості повідомили з гаражного кооперативу, де був гараж її батька. На підставі того, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, то вона просила суд визнати поважною причину пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини та визначити їй додатковий двомісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 13 січня 2014 року. В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала заявлені нею позовні вимоги, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила суд задовольнити позов. Представник відповідача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечував, вважаючи, що існують усі підстави для задоволення поданого позову. Представники 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились за невідомих суду причин. Суд, вислухавши учасників процесу, які зявились, вивчивши письмові докази, вважає заявлені позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності із ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, яка подається ним особисто. На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК у разі пропуску з поважних причин встановленого законодавцем шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому на підставі п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні було підтверджено, що 13 січня 2014 року помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть, виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 82 від 15 січня 2014 року (а. с. 6). Згідно до свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС Орджонікідзевського райвиконкому міста Маріуполя Донецької області, вбачається, що [PERSON] народилась 27 вересня 1989 року, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1223 від 23 жовтня 1989 року (а. с. 5). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 125 від 1 листопада 2011 року, виданий Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а. с. 7). На підставі довідки від 26 березня 2015 року з місця працевлаштування позивачки вбачається, що [PERSON] перебувала у робочому відрядженні в місті Києві з 12 листопада 2013 року по 26 жовтня 2014 року (а. с. 8). Згідно до інформації з ГУ ДМС України в Орджонікідзевському районі в Донецькій області від 22 липня 2015 року вбачається, що [PERSON] до 29 лютого 2014 року був прописаний по пров. Банному 5 в м. Маріуполі (а. с. 23). З копії особового рахунку, наданого представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс» 28 липня 2015 року, вбачається, що [ADDRESS] з 1989 року зареєстровані [PERSON], [PERSON] (брат позивачки), [PERSON] (мати позивачки) (а. с. 26). За інформацією з 4-ї державної нотаріальної контори міста Маріуполя від 24 липня 2015 року вбачається, що спадкова справа щодо майна померлого 13 січня 2014 року [PERSON] не заводилась (а. с. 24-25). Допитані у судовому засіданні свідки, [PERSON] та [PERSON], вказували, що після розлучення [PERSON] із [PERSON] в 2011 році, зв'язок із батьком позивачки перервався, а про смерть останнього вони дізнались лише наприкінці 2014 року. Також підтвердили, що [PERSON] близька року з листопада 2013 року по листопада 2014 року перебувала у відряджені в місті Києві. Суд натомість встановив, що у передбачений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачка заяву до нотаріальної контори не подала. Однак суд вважає, що в судовому засіданні [PERSON] довела поважність з обєктивних причин пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини, оскільки позивачка була позбавлена можливості подати вказану заяву про прийняття спадщини після смерті 13 січня 2014 року свого батька, [PERSON], бо перебувала у тривалому відряджені та не знала про загибель свого батька до листопада 2014 року. Таким чином суд зазначає, що оскільки після відкриття спадщини необхідно вчинити певні дії, які б свідчили про прийняття спадкоємцем спадщини, якою визнається подача заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, то позивачка була позбавлена можливості звернутись із заявою до нотаріуса для прийняття спадщини на спадкове майно після смерті [PERSON] Враховуючи, що шестимісячний строк для прийняття спадщини для позивачки після смерті її батька сплив, та на підставі поважності пропуску вказаного строку, суд вважає, що [PERSON] можливо визначити додатково двомісячний строк, який буде достатнім для подання нею заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті 13 січня 2014 року [PERSON]

Outcome: approved