Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 800,00 гривень та [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 800,00 гривень до досягнення ними повноліття, мотивуючи тим, що з 12 листопада 1994 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 23 березня 2006 року. Після розірвання шлюбу діти мешкають разом із матір'ю. Останній рік, відповідач не надає належної матеріальної допомоги, в зв'язку з чим позивачка була вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, суду пояснила, що як мати вона має право вимагати від батька допомоги на утримання дітей. Раніше відповідача надавав вказану допомогу у достатньому обсязі. На теперішній час такої допомоги не має. Діти потребують витрат на харчування, одяг, ліки, проходження обстеження та лікування. Старша донька у цьому році поступає навчатися у вищий заклад. Для підготовки до екзаменів, вона зараз витрачає гроші на заняття з педагогами, біля 800 гривень на місяць. Усі аліменти будуть витрачатися тільки на дітей. Вона не в змозі самостійно утримувати їх. Наполягала на задоволенні заявленого позову у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що до травня 2013 року він надавав щонеділі позивачу кошти у розмірі 200 гривень для утримання дітей. Кожної неділі, до січня 2014 року він оплачував харчування [PERSON] у розмірі 50 гривень, та періодично по теперішній час придбає їй необхідні речі. Кожного року діти за його кошти проходили оздоровлення. Обстеження та лікування дітей раніше також проходило за його рахунок. З 2004 року він зареєстрований як підприємець, постійно здійснює свою діяльність в помешканні крамниці «[INFO]». У його володінні не має транспортного засобу. Власного нерухомого житла, він також не має. На теперішній час йде процедура вступу до спадщини на майно, що залишилося після смерті батьків. Крім нього, спадкоємцем є його сестра. На теперішній час він знаходиться у дуже важкому фінансовому становище, вимушений сплачувати заборгованість по фінансовим зобов'язанням. У серпні 2012 року йому була надана 3 група інвалідності. З вересня 2012 року по лютий 2013 року, він знаходився на стаціонарному лікуванні у кардіологічному та неврологічному відділеннях у зв'язку з загостренням хвороби. На теперішній час він потребує обстеження та лікування. Він завжди на достатньому рівні забезпечував своїх дітей. На теперішній час склалося дуже тяжке матеріальне становище. Він прикладає усіх зусиль для стабілізації ситуації. Він готовий надавати допомогу, але на теперішній час просто не в змозі цього робити. Просив при вирішенні справи, врахувати його матеріальне становище, стан здоров'я, та відмовити у задоволенні позову. Суд вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1994 року, від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано 23.03.2006 року (а.с.7). Згідно довідки про склад сім'ї № 294 від 21.10.2013 року неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] мешкають разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Діти знаходяться на утриманні матері, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Згідно пояснень позивача, відповідач є приватним підприємцем, має змогу надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 183 Сімейного Кодексу України - якщо після досягнення найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надає позивачці щомісячно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним присудити аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], на користь позивачки. При визначенні розміру аліментів, судом враховані вимоги ст.. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідач є приватним підприємцем, згідно пояснень має незадовільний матеріальний стан, інвалід 3 групи, позивачем не надано жодних доказів щодо доходів відповідача, наявності у нього транспортних засобів, нерухомого майна. В зв'язку з вказаним, з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд вважає за потрібне визначити, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей повинні бути у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та роз'яснити позивачу, що відповідно до ст.. 192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача або платника аліментів.

Outcome: partial