Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, яку\~ остаточно уточнила\~ 2 квітня 2018 року і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.05.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19.11.2010 року шлюб був розірваний. На даний вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, перебуває у відпустці по догляду за дитиною від цього шлюбу. Неповнолітня дитина від спільного життя з відповідачем проживає разом з нею, батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні та забезпеченні. Тому звернулася з даним позовом в суд, яким просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісячно та аліменти сплачувати їй.\~\~ Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена. Від представника позивачки надійшла заява про слухання справи у їх відсутність, позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, заперечень на позов, відзиву або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 березня 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 26 березня 2018 року. Протокольною ухвалою судове засідання було відкладено на 05 квітня 2018 року. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи,\~ дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком, а позивачка записана матір`ю (а.с.8). Як встановлено судом, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с.49). Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 12.02.2018 року №75 позивачка має склад сім`ї: чоловік [PERSON] , син [PERSON] , 2008 року народження, син [PERSON] , 2016 року народження (а.с.30). Як вказує позивачка у позові, [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, будь-якої участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні він не приймає. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог\~ або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст.181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст.185 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що відповідач згідно довідки Сумського міського центру зайнятості №2174 від 26.03.2018 року [PERSON] не зареєстрований як безробітний і не отримує допомогу по безробіттю в Сумському міському центрі зайнятості (а.с.24). Разом з тим суд враховує, що позивачка, заявляючи вимогу про стягнення на одну дитину аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, не обґрунтувала зазначений розмір належними, допустимими, переконливими доказами. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з матір`ю, і як зазначає позивачка, відповідач не надає коштів на утримання дитини, з наданих позивачкою до справи матеріалів вбачається, що [PERSON] 2008 року народження часто хворіє (а.с.51-54). З огляду на\~ викладене, суд вважає, що з урахуванням сімейного та майнового стану позивачки та\~ відповідача, останній має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своєї неповнолітньої дитини. За наведених обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову та вважає за необхідне визначити аліменти у частці від\~ усіх видів заробітку (доходу) відповідача та стягувати з нього на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не\~ менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму, способу життя дитини, рівного з батьком обов`язку матері утримувати дитину, відмовивши в іншій частині позовних вимог за необґрунтованістю. На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial