Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не зявилася, однак її представник адвокат [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила, що позивачці на праві власності належить квартира [ADDRESS], яку вона придбала у [PERSON] Однак, в цій квартирі залишився прописаним син колишньої власниці даної квартири [PERSON], який в добровільному порядку не знявся з реєстрації. На теперішній час вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. В даному приміщенні ніяких речей відповідача немає, ніяких спроб вселитися в квартиру у нього не було. Крім того, позивачка не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, про що свідчить обява у газеті «Запорізька правда» від 17 грудня 2015 року за №145-146 (23678-23679). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка [PERSON], вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Позивачці згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2015 року належить квартира [ADDRESS], про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.8-10/. Як вбачається з п.6 Договору купівлі-продажу продавець даної квартири [PERSON] зобовязалася знятися з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири та зняти усіх зареєстрованих у ній осіб до 01 жовтня 2015 року /а.с.8 зворот/. На момент укладання договору купівлі-продажу у даній квартирі були прописані колишня власниця квартири [PERSON] та її син [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Житломасив» від 08 вересня 2015 року /а.с.11/. Проте, в обумовлений договором строк відповідач з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знявся, що підтверджується копією довідки КП «Житломасив» від 15.10.2015 року /а.с.12/. Як вбачається з довідки директора КП «Житломасив» окрім позивачки у вищезазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає з 04 лютого 2013 року [PERSON] /а.с.12,13/. Відповідно до відомостей Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області [PERSON], [INFO], зареєстрований з 26 листопада 2011 року [ADDRESS] /а.с.16/. В силу того, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що вона є колишньою власницею квартири [ADDRESS]. В даній квартирі залишився бути прописаним її син [PERSON], який в ній ніколи не проживав. Де він мешкає їй невідомо. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~ Права власника квартири визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, і в ухвалі Верховного Суду України від 13.07.2011 року № 6-55662св10. Отже, оскільки новою власницею квартири є позивачка, а відповідач не є членом її родини, у зв'язку з відсутністю договірних відносин з новою власницею квартири та припиненням права власності [PERSON] на спірну квартиру відповідач втратив право користування цією квартирою, так як його права похідні від прав колишньої власниці квартири, членом сім'ї якої він був. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування в квартирі [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved