Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнень, просить зняти заборону, накладену 07.07.2005 на належний їй житловий будинок [ADDRESS] , реєстратором Запорізького обласного державного нотаріального архіву, реєстраційний номер обтяження: 2163384, тип обтяження: заборона, підстава обтяження: договір застави б/н Мелітопольське відділення Будбанку, дата виникнення 13.02.1977. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] . На теперішній час вона виявила бажання розпорядитись належним їй будинком, однак прибувши для укладення угоди відчуження до державного нотаріуса виявила наявність заборони відчуження вказаним майном, відповідно до архівного запису про заборону на підставі договору застави б/н, накладеного за заявою Мелітопольського відділення Будбанка. 18 серпня 2020 року вона звернулася до державного нотаріуса з письмовою заявою про зняття заборони. 21 серпня 2020 року Державний нотаріус Лайзорик О.Ф. надала їй письмові роз`яснення щодо неможливості провести зняття заборони, та порадила звернутися до суду з позовом про зняття накладеної заборони на житловий будинок, оскільки у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться дані відомості. Так, дійсно у 1996 році у Будбанку у м. Мелітополі вона брала позику у розмірі 700 рублів для будівлі житлового будинку строком на сім років. Протягом семи років вона погасила вказану суму у повному обсязі, заборгованості перед Будбанком не має. Однак, Мелітопольське відділення Будбанку не подало повідомлення у державну нотаріальну контору про погашення боргу, та необхідність зняття заборони. Враховуючі, що відомості про зняття заборони будинку не внесені у Державний реєстр, вона позбавлена права вільно розпоряджатися вказаним майном. Відповідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 25 серпня 2020 року, відомості про неї як боржника у вказаному реєстрі відсутні. У судове засідання позивачка не з`явилася, але від її представника до суду надійшла заява з проханням слухати справу за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання, призначене на 07.10.2020 не з`явився з невідомих причин, про дату,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Однак у судовому засіданні 17.09.2020 представник відповідача заперечував проти позовних вимог, мотивуючи тим, що Мелітопольська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі. Представник Мелітопольської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак від завідувача нотаріальної контори Шевченко С.О. надійшла заява про слухання справи за відсутності державного нотаріуса. Представник Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. В силу вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №221205645 від 21.08.2020, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4747873 від 15.09.2004, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.09.2004 (а.с.5, 9,11) Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.08.2020, 07.07.2005 за №2163384 Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом на підставі договору застави б/н, Мелітопольське відділення Будбанку, зареєстровано обтяження у виді заборони відчуження, на майно, що належить [PERSON] , а саме: житловий будинок [ADDRESS] . Додаткові дані: архівний номер: 577895ZAP1, архівна дата: 05.01.1998, дата виникнення: 13.02.1977, № реєстратора: 18627-104, внутр. № 9А01682622ЕF442E483D (а.с.5). Згідно довідки про видачу позики у Мелітопольському відділі Будбанку позивач [PERSON] отримала позику у розмірі 700 рублів для будівлі житлового будинку строком на сім років. Довідка ГКХ б/н від 03.09.1975 (а.с.8) Згідно заборони державного нотаріуса від 03.02.1977, на підставі повідомлення Мелітопольського відділу Будбанку від 29.02.1976, державна нотаріальна контора наклала заборону на будову [PERSON] зведену за рахунок позики банку, підприємства (організації) (а.с.8). 18 серпня 2020 року позивач звернулася до державного нотаріуса з письмовою заявою про зняття обтяження у виді заборони відчуження, на належний їй житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до відповіді державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори Лайзорик О.Ф. від 21.08.2020, 03.02.1977 Мелітопольською державною нотаріальною контрою на підставі повідомлення Мелітопольського відділення Будбанку було накладено заборону на житловий будинок [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . На теперішній час дані про зняття заборони в нотаріальній конторі відсутні. Для зняття цієї заборони необхідно надати повідомлення кредитора або його правонаступника про погашення позики. Якщо документи необхідні для зняття заборони не збереглися, запропоновано звернутися до суду для подальшого вирішення цього питання (а.с.10). Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 25 серпня 2020 року, відомості про [PERSON] як боржника у вказаному реєстрі відсутні (а.с.6). Представник позивача - адвокат Скворцова О.В. звернулася до Національного банку України із запитом про надання інформації щодо правонаступника Будбанку СРСР. Із відповіді Національного банку України №20-0006/53609 від 25.09.2020 вбачається, що Указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.04.1959 «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 № 369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків було покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР. Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» (далі - Постанова) було створено систему банків у складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови було передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 № 873-ХІІ (далі Постанова ВР), Український республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк» з його мережею, обчислюваними центрами, усіма активами, пасивами був оголошений Верховною Радою України власністю України. 27.09.1991р. Національним банком України було зареєстровано статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (далі - Промбудбанк України), про що внесено запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1. Відповідно до статті 1 даного статуту банку, Промбудбанк України виступ правонаступником Українського республіканського державно-комерційного банку Промбудбанк СРСР. Реєстрацію Промбудбанку України було анульовано 09.04.1992р. (протокол засідання Правління Національного банку України від 09.04.1992 № 1), про що здійснено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків. Національний банк України не реєстрував банк, який став правонаступником Промбудбанку України. З огляду на наведене, Промбудбанк України не має правонаступників (а.с.39). Згідно з відповіддю Начальника відділу по роботі зі скаргами Управління «Контактний центр» ПАТ «Промінвестбанк» б/н від 17.09.2020 вбачається, що ПАТ «Промінвестбанк» не є правонаступником Будбанку СРСР, в тому числі Мелітопольського відділення Будбанку, і у банку відсутня інформація щодо отримання та /або погашення [PERSON] відповідного кредиту (позики) (а.с.40). У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що права позивача порушені, оскільки на належне їй нерухоме майно накладено заборону відчуження (арешт), що в свою чергу позбавляє її права щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Разом з тим, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та скасування обтяження - заборони відчуження, накладеного на належний [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , на підставі договору застави б/н, Мелітопольське відділення будбанку, архівний номер: 577895ZAP1, архівна дата: 05.01.1998, дата виникнення: 13.02.1977, № реєстратора: 18627-104, внутр. № 9А01682622ЕF442E483D, оскільки зазначене обтяження перешкоджає позивачці розпорядитися належною їй нерухомістю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved