Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи підстави для його задоволення тим, що 26.09.1995 року рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області їй було передано у власність земельну ділянку площею 0, 2103 га, на підставі якого 18.11.1998 року їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю. Дана земельна ділянка значиться за адресою [ADDRESS], та їй присвоєно відповідний кадастровий номер, земельна ділянка вільна від забудови та її межі у відповідному порядку були винесені в натурі. Та рішенням Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02.02.2006 року відповідачу [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0, 2000 га, яку позивачка вважає тотожною її земельній ділянці. В подальшому [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку та за договором купівлі-продажу від 04.05.2007 року продав надану йому земельну ділянку [PERSON], який в свою чергу також отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку від 16.06.2007 року. [PERSON] в подальшому також відчужив придбану в [PERSON] земельну ділянку, а саме 23.01.2008 року рішенням постійно діючого Вінницького третейського суду при Товарній біржі «ТБ «Всеукраїнська» було визнано дійсним договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] Тому оскільки позивачка вважає, що без її відома та вилучення в неї, належну їй земельну ділянку було передано у власність іншим особам, в судовому порядку просить визнати недійсними та скасувати рішення сільської ради про передачу у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки, визнати недійсним отриманий ним державний акт на право власності на земельну ділянку, та визнати недійсними і скасувати наступні правочини і правовстановлюючі документи щодо цієї земельної ділянки (а.с. 9 - 16 т. 1). В подальшому позивачка зменшила розмір позовних вимог, а саме просила визнати незаконним та скасувати рішення сільської ради про передачу у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки від 02.02.2006 року в частині передачі йому у власність земельної ділянки площею 0, 0532 га, зазначеної у висновку судової земельно-технічної експертизи від 14.02.2014 року № ОС-139; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON]; визнати недійсним укладений 04.05.2007 року договір купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON]; скасувати рішення постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «ТБ «Всеукраїнська» від 23.01.2008 року про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22 - 25 т. 2). В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили задовольнити вимоги, вказані в заяві про зменшення позовних вимог, оскільки висновком судової експертизи встановлено, що на земельну ділянку позивачки накладається частина земельної ділянки, надана [PERSON], яка на даний час належить [PERSON] Та оскільки позивачка не має спеціальних технічних знань, а тому обґрунтовано дізналася про порушення своїх прав лише отримавши висновок судової земельно-технічної експертизи по даній справі, тому підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відсутні. Представник відповідача Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судовому засіданні пояснив, що позов визнає частково, оскільки на час затвердження технічної документації на земельну ділянку, надану [PERSON], відомостей про накладення земельних ділянок не було та вважалося, що земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] просто межують. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що її довіритель не є фахівцем в землевпорядних відносинах, отримав у власність земельну ділянку законним шляхом та в законному порядку відчужив земельну ділянку іншій особі, тому вважає заявлені до нього вимоги безпідставними. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, оскільки вона придбала земельну ділянку законним шляхом у відповідача [PERSON], тому є добросовісним набувачем, та просили застосувати наслідки спливу позовної давності до заявлених вимог, оскільки вважають, що позивачка могла дізнатися про існуючі порушення при погодженні меж земельної ділянки, наданої [PERSON], на час виготовлення останньому технічної документації на земельну ділянку. Інші відповідачі та їх представники в судове засідання з судового розгляду даної справи не з'явилися, хоча викликалися до суду належним чином та неодноразово, тому їх неявка не є перешкодою для розгляду даної справи. В судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що повністю підтримує складений нею висновок судової земельно-технічної експертизи від 14.02.2014 року № ОС-139, при проведенні експертизи нею були використані обмінні файли даних земельних ділянок та за їхніми поворотними точками було встановлено накладення земельних ділянок за рахунок земельної ділянки позивачки, при огляді земельних ділянок в натурі було встановлено відсутність межових знаків між ними, тому межі земельних ділянок було встановлено за наданими обмінними файлами в електронному вигляді. Заслухавши сторін, експерта та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 26.06.1995 року [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0, 2103 га на території Ксаверівської сільської ради, про що позивачка отримала Державний акт на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку, виданий 18.11.1998 року (а.с. 17, 18 т. 1). Належність даного правовстановлюючого документу позивачці підтверджується також рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2012 року по справі № 232/1283/12 (а.с. 94 т. 2). Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для формування та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, що перебуває у власності [PERSON], належній їй на праві власності земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 0520682503:02:002:0124 (а.с. 221 - 235 т. 1). Та на підставі рішення Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 02.02.2006 року [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0, 20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с. 29 т. 1). Згідно копії технічної документації по складанню державного акта на право приватної власності на землю [PERSON], в тому числі абрису зовнішніх меж, дана земельна ділянка [PERSON] межує також із земельною ділянкою [PERSON] (а.с. 47 т. 1). Та в подальшому [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 711812 від 15.02.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 0520682503:02:002:0085 (а.с. 158, 173 - 194 т. 1). В подальшому [PERSON] продав дану земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 04.05.2007 року [PERSON] В зв'язку з чим [PERSON] на підставі технічної документації по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку 16.06.2007 року було видано Державний акт Серії ЯГ № 482380 на земельну ділянку, кадастровий номер 0520682503:02:002:0085 (а.с. 159, 160 - 172 т. 1). Рішенням постійно діючого Вінницького третейського суду при Товарній біржі «ТБ Всеукраїнська» від 23.01.2008 року по справі № 0003/08 визнано дійсним договір купівлі-продажу від 07.01.2008 року земельної ділянки площею 0, 1993 га, кадастровий номер 0520682503020020085, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, укладений між [PERSON] та [PERSON], та визнано за [PERSON] право власності на вищевказану земельну ділянку (а.с. 105 т. 1). Та висновком судової земельно-технічної експертизи № ОС-139 від 14.02.2014 року встановлено, що межі спірних земельних ділянок встановлені відповідними кадастровими планами земельних ділянок та земельна ділянка площею 0, 2103 га, кадастровий номер 0520682503:02:002:0124 (належна [PERSON]), частково суміщається з земельною ділянкою площею 0, 1993 га, кадастровий номер 0520682503:02:002:0085 (наданою [PERSON] та належною на даний час [PERSON]). Площа та конфігурація суміщення наведені у план-схемі співставлення меж земельних ділянок (додаток 1 до висновку). Площа суміщення становить 532 кв.м. (а.с. 4 - 13 т. 2). Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Та захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Ст. 140 ЗК України передбачені виключні підстави припинення права власності на земельну ділянку. Та згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Та за висновком судової експертизи вбачається, що без згоди та попереднього вилучення відповідної частини земельної ділянки позивачки [PERSON] та відповідно припинення її права власності на дану частину земельної ділянки (оскільки позивачка набула права власності на неї до передачі відповідної земельної ділянки [PERSON]), належна їй земельна ділянка загальною площею 0, 0532 га була передана у власність відповідача [PERSON] за оскаржуваним рішенням сільської ради, на підставі якого відповідач отримав відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку, за яким до його земельної ділянки входить вищевказана частина земельної ділянки, належної [PERSON] Згідно ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Ст. 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За вищевикладених обставин оскаржуване рішення сільської ради порушує право власності позивачки [PERSON] на належну їй земельну ділянку, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню в частині існуючих порушень, а саме надання [PERSON] земельної ділянки, площею 0, 0532 га, належної позивачці [PERSON] З огляду на вищевикладене, враховуючи, що на підставі даного рішення [PERSON] отримав Державний на право власності на земельну ділянку, даний Державний акт підлягає визнанню недійсним. Оскільки інші правочини (правовстановлюючі документи) щодо переходу права власності на земельну ділянку, надану [PERSON], були укладені з дотриманням встановленого для їх укладення (отримання) порядку, відсутні підстави для визнання їх недійсними та застосування до них ст. 216 ЦК України. Тому позов підлягає частковому задоволенню з відмовою у визнанні недійсними наступних правочинів (правовстановлюючих документів) на земельну ділянку. В даному випадку порушені права позивачки можуть бути захищені шляхом витребування відповідної частини земельної ділянки (віндикаційного позову), зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Заперечення відповідача щодо позовних вимог шляхом застосування наслідків спливу позовної давності судом не приймаються з огляду на наступне. Ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Згідно із ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на те, що позивачка не має спеціальних технічних знань в сфері землевпорядних відносин, про порушення своїх прав їй достеменно стало відомо виключно з часу проведення судової експертизи по даній справі. Та враховуючи, що сторонами не заперечується відсутність між суміжними земельними ділянками державних межових знаків, що також було підтверджено в судовому засіданні експертом, позивачка не могла раніше дізнатися про порушення своїх прав, оскільки вільно володіла та користувалась належною їй земельною ділянкою, та попередньо лише вживала дії з метою встановлення власника суміжної з нею земельної ділянки. Однак встановлення власника суміжної земельної ділянки не могло свідчити про наявність існуючих порушень, та відомості про попереднє встановлення порушення прав позивачки на її земельну ділянку шляхом надання її частини у власність іншим особам, крім висновку судової експертизи, проведеної по даній справі, відсутні. Та оскільки судом задоволено дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме до Ксаверівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання незаконною та скасування відповідної частини рішення сільської ради, та до [PERSON] про визнання недійсним Державного акта про право власності на земельну ділянку, з них слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які підтверджені документально та становлять 114, 70 грн. судового збору за кожну вимогу немайнового характеру та 3 000 грн. витрат на оплату послуг експерта щодо проведення судової експертизи, що в сумі складає 3 229, 40 грн. та підтверджено відповідними квитанціями, отже по 1 614, 70 грн. з кожного із вказаних відповідачів. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial