Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача, вказавши, що рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 березня 2009 року присуджено до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16 лютого 2009 року до її повноліття. На підставі рішення суду, 25 березня 2009 року було видано виконавчий лист №2-70, згідно із яким державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження з його примусового виконання. Зазначає, що станом на 25 червня 2021 року, тобто на дату видачі довідки-розрахунку, за відповідачем рахувалася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 5874,00 грн, а 30 червня 2021 року відповідач погасив борг повністю шляхом надіслання грошового переказу через АТ «Укрпошта», однак враховуючи те, що відповідач не вчасно виконував своє зобов`язання щодо сплати аліментів, то позивачка має право на стягнення пені. Вважає, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів складає 21067,38 грн, проте в силу ч.1 ст. 196 СК України, стягненню підлягає пеня в розмірі 5874,00 грн. за період із 01 січня 2020 року по 29 червня 2021 року Також, просила стягнути з відповідача судові витрати у сумі 4000 гривень у вигляді витрат на правову допомогу. Ухвалою судді від 26 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. В судове засідання позивачка не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. При цьому, позивачка подала заяву про розгляд справи за її та представника відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, у визначений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позов не подав. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, установив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно із копією виконавчого листа №2-70 від 24 березня 2009 року з відповідача присуджено стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16 лютого 2009 року до її повноліття (а.с.11). Станом на 01 червня 2021 року борг по сплаті аліментів становив 5874 гривні. 30 червня 2021 року відповідач здійснив перерахування коштів у сумі 6200 гривень на користь позивачки (а.с.7). Частиною 9 статті 7\~СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Аналіз норм ст.196\~СК України дає підстави для висновку, що неустойка (пеня) може бути стягнута з особи, яка є винною в ухиленні (простроченні) сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із довідкою-розрахунком відповідач сплачував аліменти на користь позивачки, однак у меншому розмірі, ніж нараховано державним виконавцем, а 30 червня 2021 року здійснив погашення усієї суми заборгованості. Таким чином, суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, а тому він повинен нести відповідальність у виді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. При розрахунку пені суд бере до уваги висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. З огляду на викладене, неустойка (пеня) за період з 01 січня 2020 року по 29 червня 2021 року (межі заявлених позовних вимог) за несплату аліментів становить 21067,38 гривень. Заперечень, щодо розрахунку відповідач суду не висловив. Заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, а тому позивачка має право на стягнення з нього неустойки (пені), розмір якої не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами за обчислюваний період. Оскільки заборгованість відповідача по аліментах за період з 01 січня 2020 року по 29 червня 2021 року становила 5874 гривні, а розмір неустойки (пені) за цей же період - 21067,38 гривень, що перевищує розмір заборгованості по аліментах, тому з урахуванням вимог ст.196\~СК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 5874 гривні неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що відповідає заявленим вимогам. При цьому, суд враховує, що відповідач не скористався своїм правом та не надав суду жодних доказів щодо свого матеріального та сімейного стану, які в силу ч.2 ст.196\~СК України давали б суду підстави зменшити розмір неустойки. Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При розподілі судових витрат суд відповідно до положень ст.141\~ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (ч.3 ст.141 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до акту виконаних робіт від 27 липня 2021 року та квитанції від 27 липня 2021 року, позивачка понесла витрати за надання правничої допомоги у розмірі 4000 гривень. Згідно із актом до виконаних робіт відноситься підготовка позовної заяви 1000 гривень; представництво інтересів у суді 3000 гривень. Вирішуючи питання обґрунтованості суми заявлених судових витрат, суд бере до уваги те, що представниця позивачки подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а не приймала участь в судовому засіданні, інших доказів щодо відповідності заявленої суми та виконаних дій по представництву, суду не надано. Суд вважає, що до задоволення підлягає сума судових витрат у розмірі 1000 гривень, як така, що підтверджується наданими позивачці послугами. За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 908 гривень судового збору, а на користь позивачки 1000 гривень витрат на за надання правничої допомоги.

Outcome: approved