Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, вподальшому уточненим, у якому просить: визнати недійсним рішення Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області № 44 від 22.12.1995 року «Про безоплатну передачу земель у приватну власність громадян» відносно [PERSON]; визнати недійсним Державний акт на імя [PERSON] на право приватної власності на землю серії ХР № 19.00-0054115, виданий на підставі рішення Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області на від 22 січня 1997 року про у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0, 23 га в с. Подоли Курилівської сільради Купянського району Харківської області; скасувати реєстрацію Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 19-00-0054115, виданого виконкомом виконкомом Курилівської сільської ради, Купянського району, Харківської області 23 січня 1997 року на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,23 га в с. Подоли, Курилівської сільради, Купянського району, Харківської області в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1997 р. за № 204. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні підстави. Їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвіриими будівлями № 79 по вул. Підлісній у с. Подоли Купянського району Харківської області. ? частину будинку позивачка успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Іваносива, який помер 14.03.2013 р. Жилий будинок розташований на земельній ділянці, яка складається з 2-х земельних ділянок площею 0, 14 га та 0, 09 га, загальна площа 0, 23 га. У відповідності до рішення Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області № 44 від 22.12.1995 р. земельна ділянка розміром 0, 23 га була передана у приватну власність [PERSON] На підставі вказаного рішення Курилівської сільради 22 січня 1997 р. виданий йому Державний акт серії ХР № 19-00054115 на право приватної власності на земельну ділянку 0, 23 га з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства». Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Курилівської сільради за 1997 рік № 204. У державному акті не було вказано кадастрового номеру, а також Державний акт не містить вказівку на конкретну визначену адресу земельної ділянки, у звязку з чим постановою державного нотаріуса від 8.04.2016 р. було йї відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на присадибну земельну ділянку. У позові вказано, що цільове призначення земельної ділянки- для ведення особистого підсобного господарства суперечить вимогам ст. 121 ЗЕМЕЛЬНОГО Кодексу України, оскільки вказана земельна жідянка повинна бути передана [PERSON] для булівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Ці помилки в рішенні Курилівської сільської ради та Державному акті буди допущені не з вини власника, але перешкоджають в реалізації права влдасності позивачки на земельну ділянку в порядку спадкування. Крім того, уточнюючи позов, позивачка вказує про те, що відповідно до ст. 21 Земельного Кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для а) визнання недійсним рішень органів державної влади … та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсним угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Стаття 152 ЗК України передбачає способи захисту права на земельні ділянки, в тому числі, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Позивачка вказує, що оскільки в рішенні Курилівської сільської ради Купянського району Харківської областї № 44 выд 22.12.1995 р., яким земельна ділянка розміром 0, 23 га була передана у приватну власність [PERSON], є помилки та невідповідності Земельному Кодексу України щодо цільового призначення земельної ділянки, відсутності кадастрового номеру, які неможливо виправити і які стали причиною відмови нотаріуса у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, необхідно визнати недійсним і рішення Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області № 44 від 22.12.1995 р., що надасть можливість власнику житлового будинку реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] доводи позову підтримала. Позивачка звернулася до суду з письмовою заявою, у який просить розглядати справу без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву, у який просить розглянути справу у відсутність свого представника, вказавши, що у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Від третьої особи на адресу суду надійшла письмова заява, у який просить розглядати справу без участі свого представника Прийнявши до уваги письмові заяви сторін, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що постановою державного нотаріуса Купянської державної нотаріальної контори від 8.04.2016 р. відмовлено [PERSON] у видачі на імя доверітельки [PERSON] додаткового свідоцтва на право на спадщину за законом на присадибну земельну ділянку площе. 0, 23 га після смерті 14.03. 2013 року чоловіка доверітельки [PERSON]. В постанові вказано, що вищеаказана земельна ділянка належить спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-19-00054115, виданого 22.01.1997 р. Курилівською сільською радою Купянського району Харківської області, однак, витяг з державного земельного кадастру, не наданий нотаріусу. Крім того, зазначене в державному акті цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства» не відповідає фактичному використанню землі-для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також не містить вкзівку на конкретну визначену адресу земельної ділянки (а.с.4) Згідно свідоцтва про право власності від 19.11.2013 р., [PERSON] належить ? частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці, посвідчується цим свідоцтвом, якладається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Подоли, вул. Підлісна № 79 , розташованого на земельній ділянці, належній спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії серії ХР-19-00054115, виданого 22.01.1997 р. Курилівською сільською радою Купянського району Харківської області, цільове призначення-«для ведення особистого селянського господарства» (а.с.5). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, (посторного) ,виданого 9.09.1987 р. «Умнякова Клавдія Дмитрівна» змінила пріщвище на «Косоногову» (а.с.6). [PERSON] помер 14 березня 2013 р. (а.с.7). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві приватної власності належит житловий будинок за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Подоли, вул. Підлісна № 79 (а.с.8). 19.11.2013 р. державним нотаріусом видане свідоцтво на право на спадщину за законом на імя [PERSON], у якому вказано про те, що спадщина складається з ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: Харківська область, Купянський район, с. Подоли, вул. Підлісна № 79 (а.с.9) На а.с.10 міститься копія Державного акту на право приватної власності на землю на ім?єя [PERSON] серії ХР-19-00054115, виданого 22.01.1997 р. на підставі рішення Курилівської сільської ради Купянського району Харківської області, від 22.12.1995 р. цільове призначення-«для ведення особистого селянського господарства». В акті вказано про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0, 23 гектарів в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на територівї с. Подоли Курилівської сільради (а.с.9-10). На запит суду з архівного відділу Купянської державної адміністрації було надано архівний витяг з (мовою оригінала) Решения № 44 Куриловского сельского совета народных депутатов IV сессии XXII созыва 22 декабря 1995 года «О безвозмездной передаче земли в личную собственность граждан», де вказано: «решила 1. Передать в личную собственность жителям сельского Совета народных депутатов приусадебные и садовые участки согласно поданных заявлений, а именно … 15. [PERSON] 9, 15 га, ул. Поодлесная, 79» (а.с.39). Таким чином, у рішенні Курилівської сільради допущені помилки та невідповідності вимогам земельного законодавства, а в цілому містяться розбіжності у відомостях, яки містяться у Державному акті стосовно розміру земельної ділянки, де вказано, - 0, 23 гектара, а у вищевказаному рішенні 0, 15 га. . Таким чином, у суда не виникає сумніву у тому, що при наявності вказаних помилок та розбіжностей позивач позбавлений можливості скористатися своїми майновими правами та на власний розсуд розпорядитися нерухомим майном, так як Земельним Кодексом України\~не передбачено внесення будь-яких змін або уточнень до Державного акту. Статтею 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Відповідно до\~ст. 16 Цивільного Кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може виступати визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В силу\~ст. 21 Земельного Кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод, щодо земельної ділянки. Чинним земельним законодавством України передачі землі громадянам для ведення особистого підсобного господарства не передбачено.\~Ст. 121 ЗК України\~передбачені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Згідно вимог\~ст. 152 Земельного кодексу України\~землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його права на землю, а тому у звязку з порушеннями вимог\~Земельного кодексу\~позивач, як власник житлового будинку має можливість вирішити питання відносно земельної ділянки, на якій знаходиться забудова, цільове призначення якої згідно ч. 1\~ст. 121 Земельного кодексу України\~для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до\~ст.158 Земельного Кодексу України\~виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. З наданих до суду документів, вбачається, що спірна земельна ділянка на підставі рішення Курилівської сільради від 22.12.1995 року «Про безкоштовну передачу землі у приватну власність громадян» була передана у власність із невірно вказаним цільовим призначенням. Крім того, ділянці не було присвоєно відповідний кадастровий номер. У такому випадку, позивач не може скористатися у повній мірі своїми правами на житловий будинок, який розташований на даній ділянці, так як Державний акт на право власності на землю фактично не відповідає діючому законодавству. Враховуючи той факт, що позивач отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок, та не може внести виправлення у Державний акт про право власності на земельну ділянку на якій розташований даний будинок у звязку з невірно вказаним цільовим призначенням земельної ділянки в державному акті та рішенні Курилівської сільради від 22.12.1995 року «Про безкоштовну передачу землі у приватну власність громадян», а також за відсутності кадастрового номеру, суд приходить до висновку, що права позивача порушені та потребують захисту. У звязку з викладеним, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, таким, що знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved