Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Прилуцького міського нотарівального округу Колодуб С.М. про визнання заповіту недійсним. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], про що 26.07.2017 року Прилуцьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про смерть. Позивачка дізналася, що 29.04.2015 року її мати [PERSON], будучі з вираженою внутрішньою гідроцефалією головного мозку, під загрозою, на фоні хвороби опинитись сам на сам без підтримки з боку сина [PERSON], склала у присутності відповідача та нотаріуса заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу м. Прилуки Колодуб С.М. та зареєстровано у реєстрі за № 824, за яким все своє майно заповіла [PERSON] На час складання заповіту мати не усвідомлювала значення своїх дій, оскільки боролась із хворобами та була під дією тяжких обставин. Вже після складання оскаржуваного заповіту [PERSON] неодноразово наголошувала про наміри заповісти своє майно порівну між сторонами по справі. Оскільки в матері позивачки [PERSON] не було жодних підстав, причини, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт лише на користь [PERSON], а тому позивачка вважає, що даний заповіт був складений в момент коли [PERSON] не усвідомлювала значенняч своїх дій та не могла вільно керувати ними. Позивач та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з»явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмовому відзиві на позов (а.с.49-51). Приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М. в судове засідання не з»явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно письмових пояснень, просила справу розглядати без її участі, та при цьому зазначила, що нею було перевірено дієздатність особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності [PERSON] не виникло, а також була підтверджена відповідність волі і волевиявлення заповідачки щодо посвідчення заповіту. Заповідачка усвідомлювала значення посвідчення заповіту, його наслідки та зміст роз»ясень нотаріуса, вела себе адекватно, чітко виражала свою волю щодо складання заповіту (а.с.99). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює сімейним лікарем КЛПЗ «Прилуцький міський центр первинної медико- санітарної допомоги» [PERSON] лікувала як лікар до 2015 року, а з 2015 року по день смерті, як сімейний лікар. У [PERSON] ознак психічної хвороби не було. За два дні до смерті вона відвідувала [PERSON] , яка її впізнавала, адекватно орієнтувалася, перебувала в нормальному психічному стані, останнім часом вона була лежача хвора, з пролежнями. Суд, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON], [INFO] померла [INFO]. Позивачка [PERSON] є донькою померлої, а відповідач [PERSON] сином померлої і братом позивача. Відповідно до копії заповіту, складеного 29.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером 824, [PERSON] на випадок смерті робить таке розпорядження все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належити на день її смерті і на що вона матиме право заповідає [PERSON], (а.с. 54) Даний заповіт підписаний [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 824. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги до дійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення . Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Статтею 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. Аналізуючи спірний заповіт і його зміст на предмет відповідності вимогам законодавства, суд вважає, що він складений уповноваженою посадовою особою у письмовій формі, особисто підписаний заповідачем [PERSON] та зареєстрований у встановленому законом порядку. Посилання позивача на визнання заповіту недійсним через те, що на час складання заповіту [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій, оскільки боролась із хворобами та була під дією тяжких обставин, суд не приймає до уваги, оскільки не підтверджено об»єктивними даними.

Outcome: dismissed