Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В позовній заяві вказала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] з 2001 року зареєстрований у вказаній квартирі , однак з 2005 року у вказаній квартирі не проживає. До теперішнього часу відповідач не зняв себе з реєстраційного обліку за вказаною адресою, тим самим порушує права позивачки, як власника спірного житла. У зв'язку з чим [PERSON] просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірної квартирою. У судове засідання позивачка не з'явилася, надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку, встановленому законодавством. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2001 року, зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя 14.03.2001 року позивачці належить квартира [ADDRESS]. (а.с.11). Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України відповідач з 27.04.2001 року зареєстрований в спірній квартирі (а.с.24). Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] з 22.05.1993 року який було розірвано 16.11.1982 року (а.с. 8-9,7). Відповідно до акту, складеного начальником ЖЕУ-2 ЖКП «Жилкомплекс» 19.10.2010 року, [PERSON] з червня 2010 року не проживає в [ADDRESS] /а.с.5/. Відповідно до акту, складеного начальником ЖЕУ-2 ЖКП «Жилкомплекс» 30.10.2013 року, [PERSON] не проживає в [ADDRESS] /а.с.6/. Відповідно до ч. 2 ст. 63 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач не є членом сім'ї позивача в розумінні положень Житлового кодексу України та Сімейного кодексу України, оскільки з 18.11.2005 року не перебуває в шлюбі з власником спірного майна, не веде з ним спільне господарство. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вказаного, а також виходячи зі смислу ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України власник квартири на свій розсуд вирішує, чи буде особа, яка не є членом його сім'ї, проживати в його квартирі, чи не буде. Згідно ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що відповідач, який не припиняє своєї реєстрації в квартирі, що належить позивачці, порушує право останньої користуватися та розпоряджатися майном на свій власний розсуд, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та задовольняє їх в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 321, ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved