Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача у якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд [PERSON] [INFO] за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] до країн Шенгенської Угоди, зокрема до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії строком на три тижні з 20.07.2014 року по 10.08.2014 року; надати їй або її офіційному представнику дозвіл, без дозволу (згоди) батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON] [INFO] за межі України до країн Шенгенської Угоди зокрема до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії строком на три тижні з 20.07.2014 року по 10.08.2014 року; надати їй або її офіційному представнику дозвіл, на виготовлення проїзного документа дитини або паспорта для виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON] [INFO] без дозволу (згоди) батька [PERSON]. Позивачка у позові зазначає , що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27 вересня 1998 р. по 20 липня 2004 р. , шлюб з яким розірвано на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва від .Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народженнядодається). За рішенням суду місце проживання сина після розлучення визначеноразом з позивачкою, і нині вони проживають за адресою: [ADDRESS]. У даний час [PERSON] є учнем 10-го классу спеціалізованої школи № 43. Посилається на те, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний, інтелектуальний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться та безпідставно чинить мені перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на інтелектуальний, фізичний, духовний, моральний розвиток дитини. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] до Королівства Великої Британії та Північної Ірландії або Великої Британії) для тритижневого навчання в LAL Language Center- St Mary`s University College відповідно до Договору від 08.04.2014 року. В підтвердження мети поїздки сина, позивач у позові послалась на електронні листи, які підтверджують зарахування його на навчання у школу - Св. Марії (мовна школа Британської Ради Акредитована і включена до реєстру (Ліцензія № І41ЮШ7К5.) для вивчення англійської мови строком від 20.07.2014 р. до 10.08.2014 р. Оскільки відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України без ії супроводу для навчання без наведення аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову та така відмова шкодить інтересам сина , вона звернулась із вказаним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та ії представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, пославшись на те, що на даний час натериторії України ведуться бойові дії, в багатьох містах країни (в т.ч. й у Києві) регулярно спалахують масові заворушення та безлади, тому відповідач вважає, що для повного контролю дитина повинна знаходитись поруч батьків для гарантування безпеки іздоров`я дитини . При цьому вказав , що інформація, викладена у позові не відповідає дійсності, а надання за рішенням суду дозволу на виїзд дитини за кордон до досягнення нею шістнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків, суперечить змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Представник третьої особи- Служби у справах дітей Солом»янської районної у місті Києві державної адміністрації, залучений судом до участі у справу, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказавши на відсутність заперечень щодо надання дозволу на виїзд неповнолітнього за кордон без згоди батька та супроводу матері, оскільки позивачкою підтверджено мету поїздки і знаходження дитини за межами території України буде відповідати інтересам дитини. Вислухавши пояснення позивачки та ії представника, відповідача, представника третьої особи, заслухавши думку неповнолітнього [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З точки зору ст.1 СК України одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був розірваний рішенням Солом`янського районного суду м. Києва про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 20.07. 2004 року , серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Встановлено, що [PERSON] навчається в 10-а класі спеціалізованої школи № 43 з поглибленим вивченням предметів суспільно- гуманітарного циклу « Грааль», що підтверджується довідкою від 10.04.2014 року № 129. Позивачка в ході судового розгляду послалась на те, що виїзд дити за кордон без ії супровіду та згоди батька обумовлюється тим, що сина зараховано на навчання у школу Св. Марії, яка є мовною школою, яка акредидована Британської Ради і включена до реєстру (Ліцензія № І41ЮШ7К5.) для вивчення англійської мови строком від 20.07.2014 р. до 10.08.2014 р. Вказане підтверджується електронними листами про зарахування [PERSON] до школи та програмою навчання.( а.с.а.с.15-19). Крім того, як свідчать матеріали справи позивачкою , як законним представником сина з ТОВ « Навчання за кордоном » 08.04.2014 укладено Договір на туристичне обслуговування , відповідно до якого [PERSON] забезпечується туристичними послугами до Королівства Великої Британії та Північної Ірландії на період навчання. ( а.с. а.с.9-14). Таким чином, позивачкою в повному об`ємі підтверджено належними та допустимими доказами цілі виїзду неповнолітнього за межі території України та період його знаходження за межами України. Матеріали справи свідчать про те, що 23.04.2014 року позивачкою було надіслано на адресу відповідача лист щодо надання письмової згоди на виїзд сина за кордон. Проте, такої згоди отримано не було. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON], вказав на те, що така поїздка та навчання у мовній школі у Лондоні є його мрією та сприятиме розширенню його світогляду, оскільки під час навчання в національній школі він брав участь та зайняв призове місце у предметній олімпіаді з іноземної мови. Згідно з п.3 ч.3, ч.4 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. При цьому фізичні особи, які реалізують це право, повинні мати при собі відповідні документи, якими для дітей є проїзний документ дитини, порядок оформлення яких регламентується чинним законодавством. Відповідно до ст.4 Закону України « Про порядок виїзду з України та в»їзд в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Право фізичної особи на свободу пересування, як і будь-яке інше конституційне право, гарантується державою і не може бути скасоване. Це право означає не лише право пересування по території України, а й право громадянина України на виїзд з України, порядок здійснення якого врегульовано вище приведеним Законом. Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 380, оформлення паспорта / проїзного документа/ здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Статтею 10 Конвенції про права дитини встановлено, що кожна дитина має право покидати любу країну, включаючи свою власну, та повертатися в свою країну /разом з батьками/. Виходячи з проголошеного Конвенцією прав дитини, суд вважає, що дитина сторін має право безперешкодно виїжджати зі своєї країни та мета поїздки буде сприяти ії всебічному та гармонійному розвитку, та відповідатиме ії інтересам . Враховуючи викладене вище, а також те,що відповідач чинить позивачу перешкоди в цьому, обмежуючи таким чином можливості дитини та її гарантоване законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та необхідність задоволення позову.

Outcome: approved