Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 30 серпня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського райвиконкому Київської області, про що зроблено актовий запис № 72 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30 серпня 1995 року). Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересах кожного з них. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 13 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Зазначену ухвалу поштовим зв`язком скеровано сторонам. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Однак, подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позов підтримує повністю, на примирення не згідна та просить розглядати справу у її відсутності. Прізвище змінювати не бажає, діти після розлучення проживатимуть з нею. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Натомість, подав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позов визнає повністю та просить розглядати справу у його відсутності. За таких обставин суд розгядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , уклали шлюб, який зареєстрований 30 серпня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рокитнянського райвиконкому Київської області, про що зроблено актовий запис № 72 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30 серпня 1995 року). Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви судом встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб існує лише формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересах кожного з них. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей. Частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В такому разі з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача, сплачений нею відповідно до квитанції від 19.05.2021. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved