Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.01.2018 року належить домоволодіння [ADDRESS]. Зазначене домоволодіння є спадковим майном, що залишилося позивачці після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] року. У вказаному домоволодінні позивачка проживала із самого народження, але у зв'язку з сімейними обставинами вимушена була знятися з реєстраційного обліку, але залишилася там постійно проживати. Після оформлення права власності на домоволодіння позивачка з'ясувала, що за вказаною адресою також зареєстрований її брат [PERSON] з 16.03.2010 року, однак із жовтня 2016 року він перестав за вказаною адресою навіть з'являтися, його речі відсутні. Таким чином, відповідач не проживає за адресою [ADDRESS] з жовтня 2016 року, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, його особистих речей у будинку немає, його теперішнє місце перебування позивачці не відоме, добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, оскільки з позивачкою не спілкується, у зв'язку з чим вона звернулась до суду із позовною заявою та просила суд усунути їй перешкоди у користуванні власністю - домоволодіням за адресою: [ADDRESS] з боку та визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування даним житловим примішеням. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про слухання справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні 23.08.2018 року підтримав позовні вимоги та додатково пояснив, що місце перебування відповідача невідоме позивачці, та у зв'язку з тим, що у вказаному домоволодінні зареєстрований відповідач, вона не може розпоряджатися своєю власністю і отримати адресну субсидію. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб про слухання справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, будь-яких заяв до суду не надавав. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивачки. Із жовтня 2016 року відповідача [PERSON] у дворі зазначеного домоволодіння не бачила окрім цього він веде не зовсім правильний спосіб життя. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом позивачки та зазначив, що останні 2 роки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивачки та пояснення свідків, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.01.2018 року, зареєстрованого в реєстрі № 14 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О.О., 67/100 часток домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON],[INFO], РНОКПП [NUMBER], що проживає за адресою: [ADDRESS] У вказаному домоволодінні зареєстрований [PERSON], [INFO], однак із жовтня 2016 року за вказаною адресою не проживає, що підтверджується довідкою, виданою квартальним комітетом № 15 від 16.04.2018 року, а також показаннями сусідів [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER] виданий Амур-Нижньодніпровським РВ в м.Дніпрі ДМС України в Дніпропетровській обл. 13.07.2015 року, РНОКПП [NUMBER], проживає за адресою: [ADDRESS]) від 31.03.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки реєстрація відповідача за вказаною адресою не дозволяє позивачці розпорядитися своєю власністю, вона змущена нести витрати по сплаті комунальних платежів відповідно кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. Також суд вважає стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору 704,80 гривень.

Outcome: approved