Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 04.05.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем та проживала з останнім до 01.08.2016 року. За період спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї стало те, що в подружжя склалися неприязні відносини. Шлюбні відносини припинені з березня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження сімї та шлюбу не можливо. Просила суд розірвати шлюб та стягнути на її користь сплачений судовий збір. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд цивільної справи за її позовом проводити у її відсутність. Викладені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~ Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено 04.05.2005 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб у Торговицькій сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області за актовим записом № 01 /а.с.5/. За період спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Статтею 111 СК України на суд покладено обовязок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивачка на примирення не згодна, про що виклала свою позицію у заяві адресованій суду, а відповідач проігнорував явку до суду, про що свідчить його байдуже ставлення до подружніх стосунків з позивачкою та майбутнє відновлення почуттів один до одного. Відповідно\~\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених статей суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі як жінки (позивачки у справі) так і чоловіка (відповідача у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved