Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись у його обґрунтування на те, що [INFO] в м. Москва помер [PERSON] , [INFO] , який був братом позивачки, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини кв. [ADDRESS] , де на момент смерті [PERSON] був зареєстрований. Власником половини кв. [ADDRESS] є позивачка, яка успадкувала її після смерті своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім позивачки спадкоємцем після смерті спільного для сторін брата є [PERSON] , яка є сестрою позивачки та [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] . При цьому інших спадкоємців немає. У свою чергу відповідачка не планує спадкувати майно після смерті [PERSON] . Додавала, що позивачка займалась похованням померлого брата. Також вона 3 травня 2021 р. звернулась у м. Касімов Рязанської області, РФ, до нотаріальної контори у 6-ти місячний строк із заявою про прийняття спадкової маси після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: кв. [ADDRESS] . У свою чергу [PERSON] 15 травня 2021 р. подала в м. Касімов Рязанської області, РФ, у 6-ти місячний строк нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивачки. Однак вказані заяви не були передані до нотаріальної контори за місцем знаходження такого нерухомого майна. Коли ж позивачка, приїхавши до м. Маріуполь, де знаходиться спадкове майно, звернулась до нотаріуса 12 жовтня 2021 р. із заявою про прийняття спадщини, яку зробила у м. Касімов Рязанської області, їй було роз`яснено, що вона пропустила строк прийняття спадщини, бо звернулася вже після спливу 6-ти місяців після смерті свого брата, пропустивши більше 3 місяців вказаного терміну. Зауважувала, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, бо вона не мала можливості виїхати до м. Маріуполя у зв`язку із введенням карантинних заходів, які діють з 12 березня 2020 року по теперішній час, внаслідок чого було обмежено рух міжнародного транспорту. На підставі викладеного просила суд визначити [PERSON] додатковий строк терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини щодо майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивачка, [PERSON] , не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити спір за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених нею позовних вимог. Відповідачка, [PERSON] , в судове засідання також не з`явилась, надавши заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, не заперечуючи при цьому проти задоволення позову [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи. На підставі ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1262 ЦК у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17. При цьому на підставі п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , сестрою якого є позивачка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями: паспорту громадянина України [PERSON] (№ [NUMBER] ), паспорту громадянина України [PERSON] ( [NUMBER] ), свідоцтва про народження позивачки, виданого Приморським відділом РАЦС м. Жданова, актовий запис № 299 від 24 квітня 1978 року, свідоцтва про шлюб [PERSON] , виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС міста Маріуполя, актовий запис № 38 від 11 лютого 1997 року, свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1206 від 30 вересня 1985 року, а також свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого відділом РАЦС Москви № 10 багатофункціонального центру надання державних послуг району Басманний (№ 97750010), актовий запис № 170209775001001061003 від 29 грудня 2020 року, що також підтверджується медичним свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 жовтня 2021 року, реєстр нотаріусу № 1586, вбачається, що [PERSON] є власником 1/2 частки кв. [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 8 жовтня 2021 року. Суд встановив, що за заявою від 13 травня 2021 року, нотаріально посвідченою нотаріусом нотаріального округу м. Касімов Рязанської області, РФ, реєстр № 62/126-н/62-2021-2-213, [PERSON] звернулась до нотаріусу про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Також на підставі заяви від 15 травня 2021 року, нотаріально посвідченої нотаріусом нотаріального округу м. Касімов Рязанської області, РФ, реєстр № 62/126-н/62-2021-2-222, вбачається, що [PERSON] звернулась до нотаріусу із заявою про відмову від спадщини після смерті [INFO] [PERSON] на користь позивачки, [PERSON] . Відповідно до інформації приватного нотаріусу Одерій А. С. вбачається, що відносно майна померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру від 12 жовтня 2021 року. За відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 28 жовтня 2021 року вбачається, що станом на 27 грудня 2020 року (момент смерті [PERSON] ) по [ADDRESS] разом із вказаним спадкодавцем ніхто не був зареєстрований. Несення витрат по похованню [PERSON] , який помер [INFO] , позивачкою, [PERSON] , підтверджуються договором від 29 грудня 2020 року, актом приймання-передачі від 29 грудня 2020 року та квитанцією на суму 30450 рублів від 29 грудня 2020 року. Вирішуючи питання поважності причин пропуску 6-місячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 681/203/17-ц. Суд зазначає, що за ст. 3 Конституції України життя і здоров`я людини найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 p. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 було встановлено карантин на всій території України. Так, на території України з 12 березня 2020 року були введені обмеження громадян у праві їх вільного пересування та перебування у громадських місцях. Зокрема, Міністерство юстиції України на підставі листа від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 рекомендувало нотаріусам обмежити прийом громадян заради уникнення можливого скупчення людей, тому рекомендовано здійснювати прийом громадян виключно для вчинення невідкладних нотаріальних дій. Крім того, Нотаріальна палата України у своїх рекомендаціях від 15 березня 2020 року закликала громадян на період карантину утриматися від особистого відвідування державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів. Таким чином в суді було доведено, що шестимісячний строк подання позивачкою заяви про прийняття спадщини після смерті брата, [PERSON] , сплив 28 червня 2021 року, а отримано нею було відповідь на звернення від нотаріусу про неможливість оформити спадщину 12 жовтня 2021 року. Натомість, на підставі наведених норм та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що [PERSON] була обмежена тривалий час через запровадженні обмежувальні карантинні заходи у реалізації свого права на набуття спадку після смерті свого брата, [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того судом було враховано, що фактично позивачка у передбачений законом 6-місячний термін звернулась за місцем свого перебування у Російській Федерації із заявою до натаріусу, якою підтверджувала своє право на набуття спадщини після смерті [INFO] ркоу [PERSON] на спірне нерухоме майно. Зважаючи також на те, що позивачка займалась питанням поховання свого померлого брата, [PERSON] , який не залишив заповіту, а сестра позивачки, [PERSON] не заявила права на такий спадок, то через тимчасові обмеження у реалізації свого законного права, звернувшись до нотаріусу після зняття жорстких карантинних обмежень, на теперішній час [PERSON] не може реалізувати свої спадкові права. Отже, внаслідок того, що на законодавчому рівні не визначено конкретних причин, які свідчать про поважність пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини, то вирішуючи даний спір суд вважає, що встановлені обставини справи свідчать про істотні труднощі для спадкоємця, які мала [PERSON] для реалізації свого права на отримання спадку після смерті [INFO] свого брата, [PERSON] . З огляду на викладене суд, встановив правомірність дій [PERSON] щодо звернення до суду із вказаним позовом. Таким чином, зважаючи на поважність причин пропуску шестимісячного строку для подання заяви позивачкою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що було встановлено під час вирішення справи, суд дійшов переконання про можливість визначення [PERSON] додатково строк у вигляді трьох місяців, що буде достатньо для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved