Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. 01 січня 2017 року [PERSON] виповнилось 18 років, вона стала студентом другого курсу денної форми навчання економічного факультету Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», потребує матеріальної допомоги, оскільки самостійно не здатна забезпечити себе усім необхідним для своєї життєдіяльності, в звязку з чим знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює головою Павлопільської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, де отримує заробітну плату в середньому розмірі 3500 грн. З посиланням на ст.ст. 183, 200 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частині від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період її навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги згідно позовної заяви, підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити позов. Відповідач, який належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 26). В судовому засіданні 27 листопада 2017 року, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та прохала їх задовольнити. Суд, заслухавши сторони, і третю особу дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст. 201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-КИ №028048 від 06 січня 1999 року, [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідок Іверської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №865, №866, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в с. Іверське (Дзержинівка), Солонянського району, Дніпропетровської області, вул.\~Центральна, буд. 18, разом з батьком [PERSON], матірю [PERSON], донькою [PERSON], остання знаходиться на її утриманні (а.с. 8,9). Як вбачається з договору №460169 про підготовку фахівця з вищою освітою ступеня «бакалавр» укладеного 02 серпня 2016 року між [PERSON] і Державним вищим навчальним закладом «Придніпровська державна академія будівництва і архітектури», сторони домовились про підготовку [PERSON] за спеціальністю Фінанси, банківська справа та страхування. (а.с.\~11). Згідно довідки № 877 від 28 листопада 2017 року ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», [PERSON] є студенткою 2 курсу, зарахована в академію 01 вересня 2016 року, передбачений строк випуску 30 червня 2020 року (а.с. 28). В судовому засіданні достовірно встановлено, потребу [PERSON] в утриманні у звязку з навчанням, і те, що відповідач має можливість надавати таке утримання, оскільки є фізично здоровим, працездатним, працює головою Павлопільської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, де отримує заробітну плату. Дані обставини сторонами не оспорюються. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню, і з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення терміну навчання, тобто до 30 червня 2020 року включно. Крім цього, у звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved