Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок житловим будинком № 34 по вул. Слобода в с.Антонів Сквирського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами, оскільки в порядку визначеному законом визнати за собою право власності на вказане нерухоме майно вона не може. Позивачка зазначила, що з 2003 року, почала проживати у житловому будинку № 34 по вул.Слобода в с.Антонів Сквирського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами. Даний будинок був безхозним, перебував у неналежному стані, тому сільська рада дала позивачці дозвіл на проживання у ньому. Вона добудувала будинок, зробила у ньому капітальний ремонт, довела будинок до належного стану. У 2013 році почала займатися виготовленням документів на будинок. Та як виявилося, будинок документально оформлений на відповідачку [PERSON], яка до них ніякого відношення не має, оскільки позивачка проживає у будинку уже 11 років, зробила капітальний ремонт та ін. Позивачка навіть збагнути не можу, яким чином житловий будинок може належати відповідачці. Позивачка неодноразово пропонувала відповідачці вирішити питання оформлення документів на мене досудово. Та вона завжди мотивує тим, що їй ніколи, хоча твердить, що ніяких претензій взагалі не має, та категорично заперечує той факт, що житловий будинок є власністю. Оформити договір купівлі-продажу не входить в інтереси позвачки, оскільки з відповідачкою попередньо не укладали ніяких угод. На даний час позвачу потрібно привести в порядок документи, та зважаючи на ситуацію, яка склалася, вона вимушена звернутися до суду. В данному будинку проживає по сьогоднішній день, тобто 11 років. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно (набувальна давність). \~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~Судом встановлено, що з 2003 року і до моменту звернення до суду позивачка проживає в житловому будинку № 34 по вул.Слобода в с.Антонів Сквирського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами. \~Будинок був безхозним, перебував у неналежному стані, тому сільська рада дала позивачці дозвіл на проживання у ньому. Вона добудувала будинок, зробила у ньому капітальний ремонт, довела будинок до належного стану. У 2013 році позивач почав займатися виготовленням документів на будинок. Та як виявилося, будинок документально оформлений на відповідачку [PERSON], яка до них ніякого відношення не має, оскільки позивачка проживає у будинку уже 11 років, зробила капітальний ремонт та ін. Позивачка навіть збагнути не можу, яким чином житловий будинок може належати відповідачці. Позивачка неодноразово пропонувала відповідачці вирішити питання оформлення документів на мене досудово. Та вона завжди мотивує тим, що їй ніколи, хоча твердить, що ніяких претензій взагалі не має, та категорично заперечує той факт, що житловий будинок є власністю. Оформити договір купівлі-продажу не входить в інтереси позвачки, оскільки з відповідачкою попередньо не укладали ніяких угод. Позивач більше десяти років добросовісно, відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, проводить в ньому поточний та капітальний ремонти, що підтверджується відповідними доказами доданими до матеріалів справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 41 Конституції Українизазначає,що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи відпорушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено судом, позивач добросовісно проживає в житловому будинку № 34 по вул.Слобода в с.Антонів Сквирського району Київської області з господарськими будівлями та спорудами, фактично з 2003 року, тобто вона відкрито володіє нерухомим майном, оскільки звернень державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичнихосіб з приводу незаконного проживання в будинку не отримував, безперервно володіє нерухомим майном з вищевказаного періоду більше десяти років, тобто без переривання строків його володіння за підстав передбачених законом, а тому вважається таким, що правомірно за набувальною давністю набув право власності на вказане нерухоме майно. Відповідач [PERSON] до попереднього судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну письмову заяву. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved