Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обгрунтування вимог посилалася на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. З часу фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з грудня 2016 року, відповідач припинив добровільно надавати допомогу на утримання дитини. Під час розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги та просила стягнути аліменти на утримання неповнолітноьго сина в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, оскільки вона самостійно не має можливості надати дитині необхідне і достатнє утримання. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій вимоги зміненого позову визнав в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутність. (а.с.27). Судове рішення ухвалене за відсутності учасників справи. Крім визнання відповідачем позову встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 10.10.2011р. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.3). З часу фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з грудня 2016 року, відповідач не надає добровільно допомоги на утримання дитини. Згідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осоіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем не встановлено (ст. 206 ЦПК України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 8 років з 1 січня 2019 року становить 2027,00 грн. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved