overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, та пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком, з червня 2013 року у вказаній квартирі у він не мешкає, його особистих речей в квартирі не має. Відповідач у судове засідання не з′явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверт /а.с. 26-29/. Представник Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області, в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та що не заперечує проти задоволення позовних вимог /а.с. 23/. Заслухавши пояснення сторін та свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. На підставі договору дарування квартири від 28.03.2002 року /а.с. 8/ [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання /а.с. 17/ [PERSON] зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Однак згідно довідки ОСББ «Сонячний 129» від 26.11.2014 року відповідач по справі не мешкає за вказаною адресою. /а.с. 10/ Заочним рішенням суду від 22 жовтня 2013 року шлюб між сторонами розірваний. /а.с. 9/ Крім того, факт не проживання відповідача без поважних причин у квартирі позивача підтверджується поясненнями свідка, а саме: свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що він 5 років знає позивачку. [PERSON] колишній чоловік його теперішньої дружини. В червні 2013 року він бачив відповідача останній раз. З жовтня 2013 року він разом з позивачкою мешкає у вказаній квартирі. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЖК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів, які підтверджують його вимоги, тому слід визнати [PERSON], таким що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, та пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком, з травня 2008 року у вказаній квартирі у він не мешкає, його особистих речей в квартирі не має. Відповідач у судове засідання не з′явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через обяву в газеті «Запорізька правда» /а.с. 28-29/. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. Позивачка по справі є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 04.12.2015 року, відповідно до якої на імя [PERSON] відкрито особистий рахунок. /а.с. 7/ Як вбачається з довідки від 09.11.2015 року /а.с. 9/ та довідки від 10.11.2015 року /а.с. 8/ в квартирі за адресою: [ADDRESS], окрім позивачки також зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також відповідач [PERSON] Рішенням суду від 07 квітня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с. 10/. Як вбачається з довідки КП «Житломасив» від 09.11.2015 року /а.с. 9/ [PERSON] за вищевказаною адресою не мешкає з 2008 року. Крім того, факт не проживання відповідача без поважних причин у квартирі за адресою: [ADDRESS], підтверджується поясненнями свідків, а саме: свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки, [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки. У вказаній квартирі він не проживає з 2008 року; свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її сусідкою. [PERSON] не мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS], з 2008 року. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, суд вважає, що позивачкою було надано достатньо доказів, які підтверджують її вимоги, тому слід визнати [PERSON], таким що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідач з 2011 р., за вказаною адресою не мешкає. Відповідач надав до суду заяву, у якій позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що у користуванні позивачки знаходиться неприватизована квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані син позивачки - відповідач, який з 2011 р. за вказаною адресою не мешкає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, вирішується в судовому порядку. При цьому під встановленими строками мається на увазі шестимісячний термін. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 840,80 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 20 у буд. 362 по вул. ім. В.Сосюри в м. Лисичанську Луганської обл., посилаючись на те, що відповідач з 2017 р., за вказаною адресою не мешкає. Відповідачем надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено,\~що позивачка є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 серпня 2002 р., посвідченого виконуючим обовязки державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр № 1-3161. В квартирі зареєстрований онук позивачки - відповідач, який з 2017 р. за вказаною адресою не мешкає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,40 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником даної квартири. З 19.03.1996 р. в спірній квартирі була зареєстрована її дочка [PERSON] . У 1999 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , позивач надала згоду на реєстрацію чоловіка доньки у квартирі, згодом позивач надала згоду на реєстрацію онуків у квартирі. Однак в 2002р. відповідачі виїхали в Російську Федерацію і з тих пір в спірній квартирі не проживають, не цікавляться нею. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не з`явилися про день розгляду справи повідомлялися належним чином, надали до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов визнали. 3-тя особа в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином, а тому суд вважає можливим слухати справу у відсутність її представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою двокімнатну ізольовану квартиру загальною площею 52,60 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі договору дарування від 7.03.1996 р. квартира належить на праві власності позивачці [PERSON] (а.с. 6). Відповідач [PERSON] є чоловіком доньки позивачки, [PERSON] та неповнолітній [PERSON] є онуками позивачки та зареєстровані в спірній квартирі. Встановлено, що в 2002р. відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишили спірне приміщення і з тих пір в квартирі не проживають.. Даний факт підтверджується довідкою та актом ЖБК «Обчислювач -12» від 17.12.2018 р. про те, що з 2002р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в квартирі за адресою [ADDRESS] , а також копіями паспортів [PERSON] та [PERSON] , з яких вбачається, що вони з [INFO] . зареєстровані в м. Таганрог Ростовської області, Російської Федерації (а.с. 8, 10, 12,14). Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі більш як рік в спірній квартирі не проживають, нею не цікавляться, перешкод в користуванні квартирою їм ніхто не чинив, а тому вони втратили право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Миру, буд. № 69, с. Латівка (колишня назва Котовка) Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею зазначеного житлового будинку. У будинку зареєстровані її невістка [PERSON] та онука [PERSON], але не проживають в ньому з 2005 року. На даний час місце мешкання відповідачів їй невідоме, їх особистих речей у будинку немає, у звязку з чим вона звернулася з позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася, але подала заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від них не надходило, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Миру, буд. № 69 в с. Латівка (колишня назва Котовка) Біляївського району Одеської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04.08.2016 року (а.с.5-6). Відповідачі по справі невістка та онука позивачки, зареєстровані у зазначеному будинку, але не проживають в ньому з 2005 року по теперішній час, їх особистих речей у будинку немає, про що свідчить акт про не проживання, складений 02 березня 2017 року депутатом Августівської сільської ради [PERSON] в присутності свідків (а.с.7). Згідно довідки Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 332 від 20 березня 2017 року [PERSON] зареєстрована та проживає в с. Латівка (колишня назва Котовка) Біляївського району Одеської області по вул. Миру, буд. № 69. До складу сімї входить: [PERSON] голова [INFO], [PERSON] син [INFO], [PERSON] невістка [INFO], [PERSON] онука [INFO], [PERSON] онука [INFO], [PERSON] невістка [INFO] не проживає, [PERSON] онука [INFO] не проживає (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачі не проживають у будинку з 2005 року, вони мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що з 2005 р. відповідачка, разом із дітьми, за вказаною адресою не мешкають. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав,, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити. Пояснила, що дійсно не мешкає тривалий час за місцем реєстрації, звідки пішла сама, намагань повернутися не здійснювала, до суду або інших органів не зверталася, за комунальні послуги не сплачує. Позов не визнає, бо їй ніде зареєструватися. Представники 3-х осіб у судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є наймачем квартири [ADDRESS] . Квартира неприватизована. Окрім позивачки у зазначеній квартирі зареєстровані її донька - відповідачка, разом із неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які з січня 2005 р. за вказаною адресою не мешкають, за комунальні послуги відповідачка не сплачує. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, вирішується в судовому порядку. При цьому під встановленими строками мається на увазі шестимісячний термін. В судовому засіданні не встановлені поважні причини не проживання відповідачки та її дітей у спірному житлі або перешкоди з боку позивачки чи інших осіб у користуванні відповідачкою та її дітьми спірним житлом понад 6-тимісячниц термін. Тому суд вважаєнадані позивачкою докази достатніми та переконливими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність та що підтримує заявлені вимоги. /а.с. 32/. Відповідачі у судове засідання повторно не з′явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання»/а.с 30-31/ Представник МВ УДМС України в Запорізькій області, в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, в якій просить слухати справу їх відсутність, та що не заперечує проти задоволення позовних вимог. /а.с. 29/. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 квітня 2007 року /а.с. 7/ позивачці належить квартира за адресою: [ADDRESS], про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с. 8/ та технічний паспорт /а.с. 9/. У вказаній квартирі зареєстровані колишні власники квартири [PERSON] та [PERSON], про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання /а.с. 15-16/. Однак з 2007 році відповідачі не проживають за вказаною адресою. Згідно довідки від 10.11.2015 року /а.с. 6/ відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], проте не проживає там з 2007 року. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Згідно вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається з вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд вважає, що позивачкою було надано достатньо доказів, які підтверджують її вимоги, тому слід визнати [PERSON], та [PERSON], таким що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку - [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідачка в судове засідання двічі 02.03.2015 року та 17.03.2015 року не з'явилася, а судові повістки повернулися до суду у зв'язку з її непроживанням за зазначеною адресою, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON] є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданим 04.01.2012 року виконавчим комітетом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що у вищевказаному будинку проживала її невістка - [PERSON] Але з січня 2014 року після припинення сімейних відносин з сином позивачки, [PERSON] за власним бажанням переїхала проживати до іншого місця. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Вищевказаним житловим приміщенням відповідачка не користується понад один рік, не оплачує комунальні послуги та не приймає участі у спільному побуті. На даний час її фактичне місце проживання не відоме, але вона залишається зареєстрованою в будинку позивачки, що перешкоджає здійснення позивачкою свого права власності. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Враховуючи викладене, в суду немає підстав для відмови у позові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок, розташований за вищевказаною адресою належить їй на підставі договору дарування від 19.06.2003 року. У вказаному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], але не проживає у ньому протягом п'яти років. Посилаючись на ці обставини позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування її житловим будинком. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. Відповідачка в судове засідання двічі 10.11.2014 року та 03.12.2014 року не з'явилась, а судова повістка повернулася до суду з відміткою про її не проживання за вказаною адресою, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а ст. 391 цього Кодексу, встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 19.06.2003 року позивачка є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] З акту депутата Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 09.09.2014 року та довідки Яськівської сільської ради №2010 від 28.11.2014 року вбачається, що у вказаному будинку зареєстрована [PERSON], але не проживає у ньому з 2009 року (а.с. 11). Враховуючи те, що відповідачка без поважних причин не проживає в будинку позивачки, а тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved