overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Бобровицької міської об`єднаної територіальної громади в особі Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок загальною площею 96,4 кв. м, житловою площею 39,9 кв.м із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , по праву спадкування за заповітом після смерті її діда [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті та постійно була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за вищезазначеною адресою. Заповіту [PERSON] не складала. Спадщину після її смерті прийняв її чоловік (дід позивачки) [PERSON] , що підтверджується довідкою Рудьківського старостинського округу Бобровицької міської ради №13-16/212 від 06.07.2020 року. [INFO] помер [PERSON] , який на день смерті та постійно був зареєстрований у [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за вищезазначеною адресою (Ѕ частина житлового будинку належала йому, а іншу Ѕ частину він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] ). 24.02.2000 р. [PERSON] склав заповіт, у якому заповів своє майно позивачці (про що зазначено в постанові нотаріуса). [PERSON] прийняла спадщину після смерті її діда [PERSON] , подавши заяву до Бобровицької районної державної нотаріальної контори (сп. справа №226/2018), та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай). Однак отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, неможливо, так як право власності на вищезазначений будинок не зареєстроване. В Бобровицькій районній державній нотаріальній конторі позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що є підставою звернутися до суду. У судове засідання позивачка та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Бобровицька міська об`єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської ради позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Бобровицької міської об`єднаної територіальної громади в особі Бобровицької міської ради Чернігівської області про визнання право власності на житловий будинок загальною площею 61,1 кв. м, житловою площею 24,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , по праву спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав, після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка на день смерті проживала і була прописана (зареєстрована) в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за вищезазначеною адресою. Заповіту [PERSON] не складала. Спадщину після її смерті фактично у шестимісячний термін прийняв її син (батько позивачки) [PERSON] . В Бобровицькій районній державній нотаріальній конторі Чернігівської області відкрита спадкова справа №503/2011. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який він успадкував, але не оформив спадкових прав, після смерті [PERSON] . За життя батько позивачки заповіту не складав. Позивач [PERSON] , є спадкоємцем за законом першої черги прийняла спадщину (спадкова справа №92/2013 в Сквирській районній державній нотаріальній конторі Київської обласні), а дружина спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини шляхом подачі відповідної заяви. Позивачка бажає оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, успадкований її батьком. Однак отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок неможливо, так як право власності на нього не зареєстроване. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину та видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що є підставою звернутися до суду. У судове засідання позивачка та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Бобровицька міська об`єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської ради позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] разом з нею за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій зазначив про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення статей 104,105,110,112,161 СК України, статей 16, 328, 344, 348, 369, 372, 392, 1216, 1261, 1268 ЦК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.01.2021 р. до досягнення повноліття дитиною. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій зазначив про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення статей 7,141,150,180,182,191 СК України та те, що відповідачі беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати за нею право особистої власності на ? частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] років Оборони Луганська, 6/89, у порядку спадкування за законом після померлої 19 січня 2015 року [PERSON] та остаточно визнати за собою право особистої власності на квартиру (цілу), розташовану за адресою: [ADDRESS] років Оборони Луганська, 6/89. В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність.\~\~ Представник відповідача [PERSON] комунального майна Луганської міської ради в судове засідання не з'явився. Заперечень та заяв до суду не надходило. Був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі. Представник третої особи Пятої Одеської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши й оцінивши в сукупності докази в справі, доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Як встановлено судом, позивачка - [PERSON], є донькою [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS] років Оборони Луганська, 6/89, та померла 19 січня 2015 року. Позивачці [PERSON] та померлій [PERSON] в рівних долях належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] років Оборони Луганська, 6/89, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської Ради народних депутатів від 11.05.1995 року. Після смерті матері [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання заяви до Пятої Одеської державної нотаріальної контори, має право отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON], однак не може скористатися цим правом у звязку з відсутністю реєстрації права власності на спірну квартиру. За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із засобів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З огляду на вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки у повному обсязі. На підставі викладеного й у відповідності зі ст.ст.\~10,\~11,\~59,\~60,\~88,\~169,\~209 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визначити додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. При цьому посилається на те, що спадкодавець - [PERSON] склала заповіт на ім'я позивача, але позивач не мала можливості у визначений законодавством строк прийняти спадщину, оскільки хворіла та не могла пересуватися, що підтверджується наданням їй медичної допомоги. Позивачка надала заяву, в якій просила провести судове засідання без фіксації судового процесу, згідно ч 2 ст. 197 ЦПК України. Проти прийняття заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача по справі про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, суд за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на вимогах закону та підтверджуються наданими доказами, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Судом встановлено, що 18 травня 2015 року померла [PERSON]. 19 серпня 2004 р. [PERSON] склала заповіт на ім'я позивача, посвідчений приватним нотаріусом Другої Одеської нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-4839. 26.11.2015 р. їй було відмовлено в прийнятті спадщини у зв`язку з порушенням ч.1 ст. 1270 ЦК України. Цю норму позивачка порушила через хворобу. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] з поважних причин. Зазначені обставини створювали позивачу об'єктивні істотні труднощі для вчинення дій з прийняття спадщини. Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після набрання законної сили рішення суду. При визначені тривалості такого строку суд враховує вищезазначені обставини, які утруднюють позивачу вчинення дій з подання заяви про прийняття спадщини та те, що додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 03 грудня 1983 року у міському Палаці одружень м.Полтава, актовий запис № 2952, так як мешкають вони окремо з 2012 року, загальне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують. Позивачка у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений своєчасно та належним чином про час, день, місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторонами зареєстровано шлюб 03 грудня 1983 року у міському Палаці одружень м.Полтава, актовий запис № 2952 (а.с.№4). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідач відмовляється розірвати шлюб шляхом звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Між сторонами подружні відносини не підтримуються, спільні інтереси та взаєморозуміння в сім'ї відсутні, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] скористалася правом надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 03 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №130, так як подружні відносини вони не підтримують, сумісне проживання неможливе. Від шлюбу є дитина - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Спору про розподіл спільно нажитого майна немає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить не стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій прохає слухати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №130 (а.с.№7). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою (а.с.№9). Між сторонами шлюбні відносини припинено, примирення неможливе, сім'я розпалася остаточно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя не має. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] скористалася правом надалі іменуватися цим прізвищем. За заявою позивачки, суд вважає можливим не стягувати з відповідача судові витрати, понесені позивачкою при зверненні до суду.

Outcome: approved