Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що у 2003 році вона розпочала спільне проживання з [PERSON] Фактичні сімейні відносини припинилися у 2016 році. Від їхніх стосунків у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. З початку 2018 року відповідач не бере участі у вихованні сина. Позивачка зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень забезпечення не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Батько дитини є здоровим та працездатним, працює в м. Києві та отримує гідну заробітну платню, а тому в змозі сплачувати аліменти на дитину. За таких обставин, остаточно уточнивши свої вимоги 22 серпня 2019 року, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку чи доходу, до досягнення ним повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 24 червня 2019 року, о 13 год. 40 хв. 24 червня 2019 року розгляд справи відкладено до 12 серпня 2019 року у зв`язку з клопотанням відповідача. 12 серпня 2019 року розгляд справи відкладено до 11 листопада 2019 року за клопотанням позивачки. В судове засідання сторони не з`явилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач уточнений позов визнав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі з 2003 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, та довідкою з місця реєстрації позивачки (а.с.8, 9). За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, осіб, що перебувають на його утриманні не має, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, та уточнені позовні вимоги ним визнаються. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання сина у заявленому позивачем розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 28 березня 2019 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку чи доходу, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50%прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved