Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, в якому посилалась на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 09.06.2011 року. В шлюбі у них народився син [PERSON], 25.04.2007 року, який проживає з нею. Вказувала, що відповідач з ними не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться життям сина, його навчанням та розвитком. Зазначала, що вона працює на посаді спеціального співробітника Спеціального миротворчого центру Національної академії внутрішніх справ, її робота пов»язана з тривалими закордонними відрядженнями і на час її відсутності з сином залишається її мати [PERSON]. Вона має можливість виїжджати з дитиною за кордон на оздоровлення, екскурсії та відпочинок, однак відповідач не надає дозволу на виїзд сина, оскільки завжди зайнятий, в роз»їздах, тощо, хоча в усному порядку не заперечує проти такого надання такого дозволу. Своїми діями відповідач фактично позбавляє їх сина можливості побачити світ, розвинути свій світогляд, оздоровитись, а тому, вона, діючи у виключно в інтересах сина, вимушена звернутися до суду з даним позовом, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Посилаючись на вимоги ст..ст.144,150,155 СК України та пп.2 п.4 «Правил перетинання Державного кордону громадянами України», просила позов задоволити. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, вказувала, що такі поїздки відповідають інтересам дитини, виїзд за кордон дасть можливість сину довірительки розширити його кругозір та оздоровити. Відповідач ухиляється оформити такий дозвіл нотаріально, посилаючись на свою постійну зайнятість, а тому її довірителька змушена звернутися з даним позовом до суду і просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, від нього надійшла заява з якої вбачається, що він зі змістом позову ознайомлений, не заперечує проти його задоволення, просить справу слухати в його відсутності. Від представника Служби у справах дітей надійшла заява, з якої вбачається, що вони не заперечують проти задоволення позову, та просять справу слухати у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 09 червня 2011 року. Під час шлюбу 25 квітня 2007 року у них народилась дитина - син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Рішенням Шевченківського суду м.Чернівці від 09 червня.2011 року шлюб між сторонами був розірваний і на теперішній час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а дитина проживає з позивачкою. Довідкою №24 від 17 липня 2014 року, виданою ОСББ «[PERSON], 9-А» стверджена та обставина, що позивачка проживає разом з дитиною по вул. Шухевича, 9-а/69 в м.Чернівці. З довідки №361 від 17 липня 2014 року виданої начальником відділу кадрового забезпечення Національної академії внутрішніх справ, вбачається, що позивачка перебуває на посаді спеціального співробітника Спеціального миротворчого центру Національної академії внутрішніх справ та направлена у тривале закордонне відрядження. З довідки №227 від 02 жовтня 2014 року, виданої головою Чернівецької обласної федерації панкратіону слідує, що [PERSON], відвідує тренувальні заняття з панкратіону та за згодою батьків має можливість виїжджати на кордон на збори та міжнародні змагання з панкратіону. Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та п. 16, 21 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою Кабінету міністрів України від 31.03.1995 року № 231, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р № 789-ХІІ) та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 СК України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків, за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, в тому числі у разі пред»явлення оригіналу або його нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина,який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За таких обставин, приймаючи до уваги норми вищевказаних статтей, які регулюють дані правовідносини, враховуючи виключно інтереси неповнолітнього [PERSON], [INFO], суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливості надання дозволу тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди батька. На підставі викладеного та

Outcome: approved