Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд розірвати, укладений між ними 14 вересня 2013 року шлюб, та стягнути з відповідача на її користь на утримання спільного сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Оскільки подружнє життя у них не склалося, вони мають протилежні погляди на шлюб, сім'ю, права та обовязки подружжя. Після початку антитерористичної операції вона із дитиною виїхала із зони АТО. Після цього відповідача вона не бачила. Почуття любові та поваги один до одного ними втрачено, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просить шлюб розірвати, а також враховуючи відсутність з боку відповідача, який має стабільний заробіток, матеріальної допомоги на утримання дитини просить стягнуті аліменти. В судове засідання позивачка не з'явилася, надіславши заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує, просить сина залишити проживати з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши заяву про слухання справи без його участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 14 вересня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 629, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження в матеріалах справи. Згідно довідки від 7 квітня 2015 року позивачка з сином проживає за адресою: [INFO] 27. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1ст. 183\~СК України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України мінімальний\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, а також враховуючи, що дитина проживає з матірю, вік дитини, те, що відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, враховуючи його матеріальний стан, що він визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, то згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved