Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 1997 році між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, від якого вони мають дочку [PERSON], [INFO] Сімейне життя у неї з відповідачем не склалось внаслідок різних характерів та поглядів на сімейне життя, між ними постійно виникають сварки. З 19 травня 2014 року вони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Також позивач зазначає, що дочка залишилась проживати з нею, тому у неї виникло право на стягнення аліментів з відповідача. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримує нерегулярний, мінливий дохід від підприємницької діяльності. За інформацією позивача відповідач є власником частки у майні провідного сільськогосподарського підприємства України ТОВ «Аграрна технологічна компанія». Лише участь у вказаному товаристві приносить відповідачу дохід у декілька десятків тисяч гривень щомісяця. На підставі викладеного, виходячи з фінансових можливостей відповідача, для забезпечення належного рівня добробуту та розвитку дитини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у розмірі 20000 грн. щомісяця. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Додатково зазначили, що позивач з дочкою на даний час проживає в квартирі матері. Дочка з 2013 року навчається у Коледжі міжнародної торгівлі на платній основі. Позивач з часу одруження не працювала, займалася домашнім господарством, оскільки доходів чоловіка на все вистачало, на протязі останніх трьох років доглядала за чоловіком у зв'язку з його хворобою. На даний час також не працює, шукає роботу. Представники позивача, обґрунтовуючи необхідність стягнення аліментів у розмірі 20000 грн. зазначили, що позивач повинна сплачувати 1600 грн. на місяць за навчання дочки, на медичне обслуговування дочка потребує 3000-4000 грн. на місяць, дочка потребує санаторно-курортного лікування, що на місяць становитиме близько 1500 грн., витрати на одяг, харчування, проживання дочки становлять близько 7000 грн. Крім того, представники позивача зазначили, що відповідачем з Українським професійним банком укладеного два договори банківського вкладу від 27 листопада 2007 року та від 01 грудня 2008 року, за умовами яких він ніс у банк 2272500 грн. та 313000 дол. США, з яких отримує 4,5 та 13 % річних, тому відповідач має можливість сплачувати аліменти у вищезазначеному розмірі. Представники відповідача проти розірвання шлюбу не заперечували. Позов про стягнення аліментів визнали частково, не заперечували, щоб суд стягнув з відповідача аліменти у мінімальному розмірі, який визначений законодавством, - 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому представники відповідача посилаються на те, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте на даний час у зв'язку з захворюванням на гепатит С та хворобою плечових суставів, проходить довготривале лікування, у зв'язку з чим не працює, тому не отримує доходів, йому рекомендовано оформлення інвалідності. Відповідач не перебуває ні з ким у трудових відносинах, його дохід від підприємницької діяльності за перший квартал 2014 року становив 2000 грн., у другому кварталі 2014 року доходів у нього взагалі не було. Його витрати на лікування та медичні обстеження є дуже великими, тому йому фінансово допомагають син від першого шлюбу та рідні сестри. При цьому відповідач по можливості надає допомогу дочці та оплачує її навчання. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва 25 квітня 1997 року, актовий запис № 452. З пояснень позивача та представників сторін вбачається, що сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства з 19 травня 2014 року. Сімейне життя не склалось внаслідок різних характерів та поглядів на сімейне життя. Таким чином, беручи до уваги визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та їхньої дитини, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем і на утримання якої позивач просить стягнути з відповідача аліменти. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і не можуть бути меншими, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України здійснюється у тому випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі. З відповіді ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві вбачається, що відповідач перебуває на обліку в ДПІ як приватний підприємець та відповідно до поданої податкової звітності отримував такі доходи у ТОВ «А.Т.К.» (32826820) з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2011 року 480000 грн., з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року 570000 грн., з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року 14291 грн. 99 коп. Згідно даних податкової декларації позивачем у першому кварталі 2014 року задекларовано дохід у розмірі 2000 грн., у другому кварталі 2014 року відповідач доходів не отримував. Згідно наявних в матеріалах справи довідок медичних установ, чеків та інших документів, відповідач має такі захворювання, як розповсюджений остеохондроз поперекового крижового, грудного, шийного відділів хребта з наявністю численних протрузій, застарілі пошкодження суглобової губи правого та лівого плечових суглобів, деформівний артроз плечових суглобів, виражена кистоподібна перебудова голівок плеча з обох боків, хронічний гепатит С, йому рекомендовано оформлення інвалідності та оперативне лікування в плановому порядку. У зв'язку вказаними захворюваннями відповідач з 2011 по 2014 рік проходить постійне лікування та медичні обстеження, у зв'язку з якими несе значні витрати на оплату обстежень та придбання ліків. 01 вересня 2013 року [PERSON] укладено з Коледжем міжнародної торгівлі договір про надання освітніх послуг [PERSON], загальна вартість освітньої послуги становить 64000 грн., вартість одного року надання освітніх послуг становить 16000 грн. Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера від 30 серпня 2013 року та від 26 травня 2014 року відповідачем сплачено за навчання дочки 4800 грн. та 4800 грн. За таких обставин суд, з урахуванням отриманої на запит суду інформації з ДПІ щодо розміру доходів відповідача, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дочки аліменти у розмірі 1000 щомісячно, від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Доказів, які б свідчили про такий рівень доходів відповідача на час ухвалення рішення, який давав би йому можливість сплачувати аліменти у розмірі 20000 грн. щомісячно, суду не надано. Крім того, не доведена позивачем доказами й та обставина, що для забезпечення потреб дитини у повній мірі, з урахуванням того, що на позивача покладається такий же обов'язок щодо утримання дитини, як і на відповідача, позивачеві необхідно витрачати в м'ясяць не менше ніж 20000 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені позивачем 243 грн. 60 коп. судового збору, а також на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 112, 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial