Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. В позові зазначила, що 11.10.2013 року померла тітка її чоловіка [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. За життя остання заповідала позивачці усе своє майно. 05.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання. На виконання даного договору на спірну квартиру було накладено заборону на відчуження. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.01.2011 року договір довічного утримання було розірвано. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] та зняти заборону на відчуження спірної квартири, накладеної в рамках договору довічного утримання, укладеного 05.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON] Позивачка до залу судового засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач до залу судового засідання не зявився, надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про смерть серії Й-НО №736971 від 11.10.2013 року [PERSON] померла 11.10.2013 року (а.с.8). Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.01.2011 року №2-121/11 розірвано договір довічного утримання, укладений 05.09.2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1285. Отже, право власності на спірну квартиру перейшло до [PERSON] З витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 05.09.2009 року вбачається, що накладено заборону на квартиру [ADDRESS] (а.с.18). Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 25.05.2011 року, загальна площа складає 52,0 кв. метрів, жила 30,0 кв. метрів. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Згідно із ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. З заповіту [PERSON] від 20.12.2009 року вбачається, що остання заповідала [PERSON] усе її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось (а.с.9). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2014 року державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] після померлої 10.10.2013 року [PERSON] (а.с.12). Враховуючи той факт, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості зареєструвати право власності після померлої у органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на квартиру [ADDRESS] в м.Маріуполі в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved