Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до СПД Приватного підприємця [PERSON] про розірвання договору підряду, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що 13.03.2013 року між нею та відповідачем був укладений договір підряду, відповідно до якого відповідач зобов'язався з власних матеріалів виготовити та встановити на могилі сина позивачки надгробний пам'ятник, здійснити роботи по благоустрою території поховання за договірною ціною 28 000,00 грн. Вартість матеріалів та робіт по виготовленню та встановленню пам'ятника становила 24 000,00 грн. Однак, в обумовлений договором строк, тобто до 12.05.2013 року, пам'ятник виготовлено та встановлено не було. Були виготовлені лише окремі комплектуючі деталі пам'ятника, а саме - тумба, яка за формою, розмірами та якістю не відповідала умовам договору. Фактично відповідачем були виконані лише роботи по бетонуванню майданчика та переустановці іншого пам'ятника. Вартість таких робіт становить 4000,00 грн. Впродовж літа 2013 року позивачка зверталась до відповідача з метою отримання послуг, обумовлених договором, але останній відмовлявся їх виконати. Внаслідок порушення прав позивачки їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 5000, 00 грн. У зв'язку з вищенаведеним позивачка просила суд розірвати договір, укладений між нею та відповідачем від 13.03.2013 року, стягнути з останнього матеріальні збитки в розмірі 24000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги повністю підтримали, просили їх задовольнити. Додатково позивачка зазначила, що частково виконане облаштування пам'ятника не відповідало вимогам її замовлення, оскільки плита та пам'ятник не відповідали розмірам, стела не вміщалася у тумбу, виконувалося замовлення поза обумовленим строком, що також було встановлено комісією КП «Комбінат комунальних підприємств» встановила при виході на місце. Усі деталі пам'ятника вона повернула відповідачу. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову з тих підстав, що вважає, що виконав умови договору з позивачкою, тому не повинен їй повертати сплачені за встановлення пам'ятника кошти. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно з ч.1 ст.866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором, зокрема, розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 873 ЦК України, Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1-2, 4 ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Згідно з п.7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Згідно з ч.1 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. З свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії [NUMBER] від 12.03.2010 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований як приватний підприємець. Як вбачається з квитанції без номеру від 13.03.2013 року СПД [PERSON] прийняв замовлення на виготовлення пам'ятника в сумі 16 000,00 грн., граніту в сумі 7600 грн., літери золото в сумі 4000,00 грн., переустановку квітника 2000,00 грн. та площадки в сумі 2000,00 грн. (а.с.8). При цьому суд погоджується з доводами позивачки про те, що її замовлення не було виконано в розумний строк. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З боку відповідача не надано жодного доказу на спростування позовних вимог. Згідно з пунктом 5 частини 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», який діє в новій редакції на підставі Закону України № 3390-VI від 19.05.2011р. «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В розумінні п.6 ст.1 Закону України №3390-VI від 19.05.2011р. «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. В даному конкретному випадку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, прямо передбачених Законом України «Про захист прав споживачів», для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у зв'язку з тим, що позивачка була змушена звертатись до усіляких установ для поновлення своїх прав, звертатись, у зв'язку з чим змінився звичний уклад її життя. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 248,00 гривень судового збору. Згідно зі статтею 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. № 4191-VI, який набрав чинності з 1 січня 2012 року, встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Витрати пов'язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за сукупність дій, необхідних для розгляду справи. Розмір мінімальної заробітної плати з 01 грудня 2013 р. - 1218 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позиваці була надана правова допомога адвокатом [PERSON], а саме: складання позовної заяви, надсилання запитів, за що нею сплачено на загальну суму 800 грн., що не перевищує граничного розміру за вищевказаним законом і не пов'язано із здійсненням представництва інтересів позивачки у суді. Внаслідок чого суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки 800 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial