Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки: [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач по справі, є батьком їх спільної доньки [PERSON], але від виконання своїх батьківських обов'язків відверто ухиляється, не цікавиться її життям і здоров'ям, не виховує і не утримує її, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не проявляє належної турботи до неї, проживає окремо, не відвідує, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не надає жодної матеріальної допомоги та не сплачує аліменти. Відповідач покинув її з дитиною і до цього часу жодних передбачених законодавством батьківських обов'язків не виконував. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала свої вимоги, пояснила, що донька з народження перебуває на її утриманні, проживає з нею, а її батько до доньки не з'являється, не цікавиться її здоров'ям і життям, від утримання та виховання доньки ухиляється. Вона хоче убезпечити доньку на майбутнє від можливих батьківських вимог про утримання його в старості і вважає, що наявних доказів достатньо для винесення судом рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки: [PERSON], [INFO]. Представник орган опіки та піклування Обухівської районної держадміністрації Київської області підтримав позовні вимоги позивачки та пояснив, що остання має всі необхідні умови для проживання і виховання доньки, а повна байдужість відповідача до долі дитини протягом тривалого часу дає всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Також це буде в інтересах дитини, оскільки у подальшому вона матиме певні передбачені законодавством пільги. У судове засідання відповідач [PERSON] жодного разу не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з чим, суд, з урахуванням думки позивачки, вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 77, ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивачку, представника органу опіки та піклування Обухівської районної держадміністрації Київської області, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідач покинув позивачку з дитиною і проживає окремо, від виконання батьківських обов'язків ухиляється, не забезпечує доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, не цікавиться її здоров'ям і життям, не виховує і не утримує її, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не проявляє належної турботи до неї, проживає окремо, не відвідує, не надає жодної матеріальної допомоги та не сплачує аліменти. Органом опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO]. Допитані як свідки [PERSON] та [PERSON], дали суду показання, що [PERSON] не бере жодної участі у вихованні доньки і будь-якої матеріальної допомоги їй не надає. Його донька [PERSON] проживає з матір'ю, [PERSON], яка самостійно з народження доглядала за нею та виховувала. На даний час дитина всім необхідним для проживання та розвитку забезпечена. Згідно висновку органу опіки та піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для її розвитку. Викладені обставини підтверджуються поясненнями позивачки, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про народження дитини, довідкою з місця проживання, актами обстеження матеріально-побутових умов. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд бере до уваги, що відповідач упродовж тривалого часу не відвідував доньку та не цікавився її станом здоров'я, умовами виховання, розвитку, проживання, не надавав добровільної матеріальної допомоги та ухилявся від сплати визначеного судом розміру аліментів. Статтею 150 СК України встановлено, що «батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини», а стаття 155 СК України передбачає, що «здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини», але відповідач свої зобов'язання щодо виховання та розвитку доньки не здійснює. Позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. З'ясувавши обставини справи, характер ставлення батька до дитини, суд дійшов висновку, що відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, нехтує ними, маючи можливість виконати їх, не утримує доньку, не виховує її, не спілкується з нею і не вживає активних дій для спілкування, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не цікавиться її здоров'ям і життям, тому в найвищих інтересах дитини, для захисту її прав, [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved