Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнила, свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та її неповнолітній син [PERSON] є власниками 2/5 частин квартири [ADDRESS]. По 1/5 частині вказаної квартири також належить відповідачам- [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] Квартира [NUMBER] має загальну площу 60,2 кв. м., житлову площу 36,2 кв. м. та складається з трьох ізольованих кімнат жилою площею 13,3 кв. м., 12,5 кв. м., та 10,4 кв.м., та допоміжних приміщень: коридору, ванної кімнати, вбиральні, кухні, кладової, балкону. Оскільки позивачка та відповідачі не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, позивачка змушена звернутись до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою. Просить встановити порядок користування квартирою [NUMBER] в будинку [ADDRESS], виділивши їй та її неповнолітньому сину в користування кімнату площею 13,3 кв.м, а відповідачам виділити в користування кімнати 10,4 кв.м та 12,5 кв.м., кухню площею 6,6 кв. м., вбиральню площею 1,3 кв. м., ванну кімнату площею 2,1 кв. м., коридор площею 11,6 кв. м., кладову площею 1,7 кв. м та балкон - 0,7 кв.м залишити у спільному користуванні. Зобов»язати КП «Куренівське Подільського району м. Києва» розділити особові рахунки на оплату житлово - комунальних послуг, що надаються в квартиру ( централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою). У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти встановлення конкретного порядку користування квартирою. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка, її неповнолітній син, [PERSON] та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних долях, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, видане 26 червня 2006 року відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації ( а.с.22).. Відповідно до технічного паспорта від 26.012.2011 року ( а.с.23-25) загальна площа квартири [ADDRESS] становить 60,2 кв. м, складається з трьох ізольованих кімнат, житловою площею 36,2 кв. м ( перша кімната - 13,3 кв. м, друга - 10,4 кв. м, третя- 12,5 кв.м), кухні площею 6,6 кв.м, вбиральні площею - 1,3 кв. м, ванної кімнати площею -2,1 кв.м, коридору площею 11,6 кв.м, кладової 1,7 кв.м.. Таким чином, частка позивачки та її сина ( 2/5 частки) буде становити 14,48 кв.м. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному із співвласників. Відповідно до роз»яснень в п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов. При вирішенні спору шляхом визначення порядку користування квартирою відповідно до часток кожного із співвласників, враховуючи те, що відповідачі не заперечують проти позову, суд вважає необхідним виділити у користування позивачці та її неповнолітньому сину кімнату площею 13,3 кв. м, відповідачам виділити кімнати, площею 10,4 кв. м. та 12,5 кв.м, кухню площею 6,6 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, ванну кімнату, площею 2,1 кв.м, коридор, площею 11,6 кв.м, кладову площею 1,7 кв.м залишити в загальному користуванні. Суд вважає, що саме такий порядок користування приміщеннями не порушує права співвласників. Що стосується позовних вимог про розподіл особового рахунку слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету міністрів України №572 від 08.10.1992 р., передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Статтею 360 ЦК України встановлено що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Відповідно до ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Також, нормою ст.21 ч.2 п.3 того ж Закону визначено обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку. Із норми ч.4 вказаної статті слідує, що процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Виходячи з вказаних положень, заявлення вимог про розподіл особих рахунків є передчасним і безпідставним, так як в суді не встановлено що позивачем вносився б проект договору та виконувалася б процедура погодження його умов, в тому числі й щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та його оплату, відповідно до часток у праві спільної часткової власності на квартиру. Встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками за рішенням суду є самостійною підставою для звернення позивача з метою розподілу особових рахунків, а у разі відмови в цьому останній не позбавлений права звернутись за захистом до суду. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. На підставі наведеного, ст. ст. 55, 92, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 316 - 319, 321, 355 - 358 ЦК України, ст. 156, 179 ЖК України,

Outcome: partial