Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка звернулася в Ленінський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON], третя особа: гаражний кооператив «Патрон», в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, період з 01 січня 2004 року по 04 липня 2013 року визнати періодом проживання [PERSON] та [PERSON], які проживали як чоловік та дружина однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою, визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину квартири [ADDRESS], та на ? частину гаража [NUMBER], розташованого на території гаражного кооперативу «Патрон» за адресою м. Харків, вул. Соціалістична № 77, які є об'єктами права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою. При цьому позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона та [PERSON] з 1994 року проживали як чоловік та дружина однією сім'єю, мали спільний побут, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тому все майно набуте в цей період, позивачка вважає спільною сумісною власністю. Сторони про час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином та своєчасно. Позивачка по справі - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши [PERSON] повноваження представляти її інтереси в судовому засіданні на підставі нотаріально посвідченої довіреності. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, з урахуванням показів свідків та доказів, отриманих в ході судового розгляду. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила заперечення, та надала [PERSON], та [PERSON] повноваження представляти її інтереси в судовому засіданні на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Представники відповідача позовні вимоги [PERSON] не визнали, заперечували щодо їх задоволення та просили відмовити в зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю. Заперечуючи проти задоволення позову пояснили, що [PERSON] не мешкав разом з позивачкою однією сім'єю, оскільки мешкав у своїх батьків за адресою: [ADDRESS], а також у відповідачки за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] не турбувалася про [PERSON] як під час його життя, так і після смерті. Також, позиція відповідача обґрунтовується тим, що квартира [ADDRESS] придбана за особисті кошти [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в останнє судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Представник третьої особи - гаражного кооперативу «Патрон» в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій визнав заявлені позовні вимоги, і в подальшому просив розглядати справу без участі представника гаражного кооперативу. Виходячи з наведеного, вислухавши думку представників сторін, які були присутні в судовому засіданні, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності позивача, відповідача, представника відповідача [PERSON] та представника третьої особи, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи, та висловили свою думку щодо розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та оцінивши надані сторонами по справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному об'ємі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом з'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом з 1994 по лютий 2003 року за адресою [ADDRESS], а з березня 2003 року по [INFO] (по день смерті [PERSON].) за адресою: [ADDRESS], яка належить позивачці. Вони вели спільне господарство, разом проводили вільний від роботи час та несли спільні витрати на придбання побутової техніки, продуктів харчування, ремонту квартири, спільний відпочинок тощо. Між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Наведені факти підтвердили, допитані в судовому засіданні свідки, які попередженні про кримінальну відповідальність та не зацікавлені в результаті розгляду справи, так як не є родичами сторін по справі. Тому суд вважає, що відсутні підстави сумніватися в правдивості їх пояснень. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з [PERSON] та [PERSON] з 1994 року, він спілкувався з ними в період 1994 року по 2003 рік, оскільки працював разом з ними. Для всіх членів трудового колективу [PERSON] та [PERSON] були чоловік та дружина. Крім того, свідок зазначив, що він був сусідом [PERSON] по гаражу, тому часто бачив, як [PERSON] разом з [PERSON] поверталися з дачі, робили заготовки в зиму. Також, [PERSON] стверджував, що за цей час іншої жінки поряд з [PERSON] він не бачив. Відповідно до показань свідка [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], вона в період 1997 по лютий 2003 року була сусідкою [PERSON] та [PERSON] [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] мешкали тільки в двох, як подружжя, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, робили разом покупки. Також, свідок пояснив, що часто спілкувалася з [PERSON] та [PERSON], часто бачила як останні їздили вдвох на дачу. [PERSON], яка була знайома та дружила з [PERSON] більше ніж 30 років, та мешкала по сусідству в будинку № 50 по пр. Гагаріна, пояснила, що [PERSON] в 1995 році прийшов до неї разом з [PERSON] та представив її як свою дружину, а також, що безпосередньо від [PERSON] їй відомо про почуття [PERSON] до [PERSON] Також [PERSON] зазначила, що постійно бачила, як [PERSON] та [PERSON] разом йдуть з роботи та на роботу через її подвір'я. Допитані в якості свідків, [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом з лютого 2003 року по [INFO] (по день смерті [PERSON].) за адресою: [ADDRESS]. Також свідки зазначили, що дуже часто заходили до квартири [ADDRESS], в якій мешкали [PERSON] та Золочавська, протягом всього часу проживання в квартирі знаходилися особисті речі [PERSON], його одежа, та документи, що в свою чергу підтверджує, що це його постійне місце проживання. Свідки підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] мешкали як подружжя, мали добрі сімейні відносини, разом відзначали сімейні свята, відпочивали на дачі. А ні відповідачем, а ні її представниками, в порядку заперечень доказів, які б спростовували пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суду не надано. Відповідач в своїх запереченнях зазначала, що її брат [PERSON] в період з 22 квітня 1992 року по 19 березня 1997 року перебував в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою [PERSON], що підтверджується актовими записами (а.с. 144-146). Також, для підтвердження своїх пояснень представники відповідача [PERSON] посилалася на пояснення свідків, які мешкають по сусідству з відповідачкою та можуть підтвердити обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову, обставини взаємовідносин [PERSON] з [PERSON] а також про місце проживання [PERSON] Допитаний в судовому засіданні [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS] (в одному під'їзді з відповідачкою), повідомив, що він знайомий з [PERSON] з 2000 року, познайомив його з [PERSON] чоловік відповідачки [PERSON] Свідок пояснив, що він часто бачив, як [PERSON] заходив в під'їзд, в якому мешкає його сестра - відповідача по справі. Також, свідок повідомив, що його квартира розташована в другому поверсі, а квартира № 108, в якій мешкає відповідачка, на дев'ятому поверсі, тому він не бачив, як [PERSON] заходив до квартири, а бачив його лише на подвір'ї або на стоянці. Крім того, [PERSON] стверджував, що не знає де саме мешкає [PERSON], в квартирі відповідачки [PERSON] ніколи не був, знає тільки те, що разом з відповідачкою мешкають її доньки та чоловік. Свідок [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] (квартира напроти квартири відповідачки) пояснила, що особисто [PERSON] вона не знає, але часто бачила як він заходив та виходив з квартири відповідачки, або курив вранці на сходах, але місце мешкання [PERSON] свідку невідомо. Допитана в якості свідка [PERSON], пояснила, що дуже добре знала [PERSON], який познайомив її з [PERSON] та відрекомендував останню, як «знайому жінку». А в одній із розмов безпосередньо [PERSON] зазначив, що в нього «ніколи не було дружини». Також, свідок повідомила, що дуже часто зустрічала [PERSON] на кладовищі біля могили батьків, бачила його одного без будь-яких жінок. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що підтвердження тих обставин, що [PERSON] відвідував сестру - відповідачку по справі [PERSON], курив вранці на сходах біля квартири відповідачки, та той факт, що свідок [PERSON] бачила його на кладовищі одного без жінки, не можуть вказувати на те, що [PERSON] та [PERSON] не проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Суд звертає увагу, що свідок [PERSON] надавала чіткі пояснення щодо подій, які стосуються відносин [PERSON] та [PERSON], тобто надавала свідчення лише того, що стосується заперечення [PERSON] Разом з тим, а на питання, які не стосуються предмету спору, але стосуються життя родини [PERSON] в той же час, відповісти не могла. Тому, суд приходить до висновку, що зазначений свідок намагався дати пояснення на користь відповідача [PERSON] Крім того, [PERSON] як вона особисто пояснила в судовому засіданні, є подругою відповідачки [PERSON] більше ніж сорок років. В зв'язку з чим суд приходить до висновку, що її пояснення не може бути об'єктивними. Крім особистих пояснень про те, що [PERSON] та [PERSON] не мешкали однією сім'єю та між ними не було усталених стосунків, будь-яких інших доказів в порядку заперечень представниками відповідачки суду надано не було. Доводи представника відповідача стосовно того, що при укладанні кредитного договору для придбання побутової техніки: пральної машинки Candi CY 2 084 та холодильника LG CR-389 QF, [PERSON] зазначив, що «не проживає однією сім'єю з будь-якою особою», суд не приймає до уваги, оскільки вони входять протиріччя з іншими обставинами справи та наданими сторонами доказами. Із матеріалів справи вбачається, що вказана техніка придбана для сім'ї «Пушкаренко-Золочевська» і знаходиться в квартирі, яка належить позивачці, про що свідчать фотокартки надані представником позивача (а.с.162-163). Жоден зі свідків, допитаних в судовому засіданні, не підтвердив ту обставину, що [PERSON] мешкав у своїх батьків до часу їх смерті за адресою: [ADDRESS], а також у відповідачки за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, допитані в судовому засіданні, свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які спілкувалися з [PERSON] та [PERSON] в період з 1994 по 2013 рік, підтвердили обставини, що [PERSON] та [PERSON] мешкали як чоловік та дружина, мали спільний побут, спільний бюджет, вели спільне господарство, разом відпочивали, відзначали свята. Також, на підтвердження того, що [PERSON] та позивачка [PERSON] мешкали однією сім'єю, разом відпочивали, відзначали свята, представником позивача надані до суду фотокартки (а.с.100-108). Суд звертає увагу на той факт, що на деяких фотокартках, наданих до суду (а.с.104, 106), поряд з [PERSON] та позивачкою [PERSON] зображена [PERSON], яка допитана в судовому засіданні у якості свідка, що в свою чергу підтверджує свідчення останньої щодо спільного відпочинку [PERSON] та [PERSON] та святкування сімейних свят. Крім того, всі документи, які безпосередньо стосуються особистості [PERSON] зберігаються у позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що також підтверджує ту обставину, що [PERSON] мешкав разом з позивачкою. Тобто, навіть за виключенням часу, який [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 1992 року по 19 березня 1997 року, свідками підтверджено той факт, що з 1997 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім'єю. Під час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, був побудований гараж в гаражному кооперативі «Патрон» (а.с.8-9). Також, 01 березня 2004 року була придбана двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за [PERSON] (а.с.5). В порядку заперечень, представники відповідача,посилалися на те, що придбана квартира є особистою власністю [PERSON], оскільки придбана після продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], яка йому належала. Проаналізувавши наведене, суд дійшов наступного висновку, що та обставина, що [PERSON] продав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], не свідчить, що саме на ці кошти була придбана квартира за адресою: [ADDRESS]. Тому цей довід судом не приймається як належний доказ, тому, що є припущенням. А відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, представники відповідача, посилалися на свідка, який надасть свідчення щодо грошових та фінансових обставин щодо запозичення коштів для придбання квартири. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він в займав [PERSON] гроші одна тисяча доларів в січні - лютому 2000 року, які останній повернув грудні того ж року. Проаналізувавши покази свідка [PERSON], суд не може дійти висновку, що ці займані кошти не мають відношення до придбання спірної квартири, оскільки на чотири роки передували купівлі-продажу квартири. Відповідачка та її представники не оспорили пояснення представника позивача, не спростували пояснення свідків щодо спільного проживання [PERSON] та [PERSON], як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, щодо ведення ними спільного господарства, щодо спільної участі у ремонті придбаної квартири, а також не надали докази на підтвердження своїх тверджень. Тобто, доводи представників відповідача про те, що [PERSON] не мешкав разом з [PERSON], не мав з нею усталених відносин, а як наслідок спірне майно не є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою, не знайшли свого підтвердження в ході розгляді справи. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], повідомила, що безпосередньо [PERSON] розповідав, їй як сусідці, що «вони придбали квартиру і будуть її сусідами». [PERSON] познайомив її з [PERSON], відрекомендував останню як свою дружину. Також, свідок пояснила, що [PERSON], [PERSON] та молодший син [PERSON] в квартирі робили ремонт, завозили строй матеріали. Крім того, свідок [PERSON] розповіла, що [PERSON] розповідав їй, що квартира куплена для молодшого сина позивачки, тому безпосередньо останній допомагає та старається робити ремонт. [PERSON] попереджена про кримінальну відповідальність та не зацікавлена в результаті розгляду справи, так як не є родичкою сторін по справі. Тому у суду відсутні підстави сумніватися в правдивості її пояснень. В матеріалах справи відсутні докази того, що між [PERSON] та [PERSON] були укладені письмові договори щодо розподілу майна нажитого за період спільного проживання. Тобто, у разі відсутності таких договорів, все майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 74 Сімейного Кодексу на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає, що вимога позивача щодо визнання за нею права власності право власності на ? частину квартири [ADDRESS], та на ? частину гаража [NUMBER], розташованого на території гаражного кооперативу «Патрон» за адресою м. Харків, вул. Соціалістична № 77, які є об'єктами права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебували у шлюбі між собою. При цьому позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона та [PERSON] з 1994 року проживали як чоловік та дружина однією сім'єю, обґрунтована, підтверджується наданими суду доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 70, 74 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved