Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки суму позики в розмірі 33000 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свій позов мотивує тим, що 19.04.2012 між нею та відповідачкою був укладений договір позики, за яким вона передала у власність відповідачки 33000 грн., за користування якими було встановлено 4% від суми позики, відповідачка зобовязалася повернути гроші по вимозі позикодавця. Позивачка неодноразово вимагала у відповідачки повернути борг, однак ніяких дій по виконанню зобовязання відповідачкою проведено не було. Вважає, що її права порушено та підлягають відновленню. Позивачка в судове засідання не зявилася, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в заочному порядку відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19.04.2012 між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір позики. Згідно з умовами договору відповідачка взяла в борг 33000 грн. під 4% та надала позивачці розписку, в якій зазначено строк повернення грошей - по вимозі позикодавця, про що свідчить оригінал розписки в матеріалах справи/а.с.25/. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідачка зобовязання за вказаною розпискою належним чином не виконала, а саме не повернула гроші по вимозі позикодавця, як вказано в розписці. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У даному випадку суд приймає письмову розписку [PERSON], як підтвердження укладення між сторонами договору позики на вказаних в ній умовах. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає; наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже судом встановлено, що відповідачка суму боргу позивачці не повернула, тобто прострочила виконання взятих на себе грошових зобовязань. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути борг в розмірі 33000 грн. та понесені позивачкою судові витрати в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved