Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначає, що на підставі укладеного договору купівлі-продажу від 18.08.2014 вона придбала житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] З метою оформлення прав на земельну ділянку, на якій розташований будинок, вона звернулась до Скадовської міської ради із заявою про передачу земельної ділянки у приватну власність. Рішенням Скадовської міської ради від 24.09.2014 № 832 їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] згідно фактичного користування та даних БТІ орієнтовною площею 369,0 кв.м. Землевпорядна організація ПП «Землевпорядник», з якою вона уклала договір про виконання робіт з виготовлення проекту із землеустрою, при встановленні меж земельної ділянки по фактичному користуванню встановила, що межі земельної ділянки не відповідають відомостям про межі суміжних земельних ділянок, внесеним до земельного кадастру, оскільки при приватизації суміжних земельних ділянок по [ADDRESS], та [ADDRESS] частина земельної ділянки по [ADDRESS], вилучена на користь відповідачів у розмірі 20 кв. м. та 0,5 кв.м. відповідно. Вважає, що рішення Скадовської міської ради, якими було затверджено проекти із землеустрою та передано у власність відповідачам земельні ділянки є незаконними, оскільки порушують права суміжного землекористувача, тому державні акти, виготовлені на підставі цих рішень, є недійсними. Просить визнати недійсним п.1.29 рішення Скадовської міської ради від 26.11.2004 № 343 та п.1.2 рішення від 25.11.2005 №463, а також видані на підставі цих рішень державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]), та по [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]), в м. Скадовську Херсонської області. Позивачка, представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнили підстави позову, вказавши, що рішення міської ради є незаконними також у зв'язку із встановленням сервітуту на право користування проїздом загального користування, що не передбачено законодавством. Заявлені вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача Скадовської міської ради за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала надала письмові заперечення, в яких зазначила, що про вилучення частини земельної ділянки по [ADDRESS], в м. Скадовську не може йтися, оскільки сформованої земельної ділянки як об'єкта цивільних прав по [ADDRESS], в розумінні ст.79-1 ЗК України, немає. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами було дотримано, а саме: на підставі рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради від 14.10.1996 №241 та від 29.08.2005 №446 землевпорядною організацією ПП «Землевпорядник» виготовлено технічну документацію по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS], в м. Скадовську та [PERSON] по [ADDRESS], відповідно; технічна документація погоджена у встановленому порядку архітектором міста, Скадовським районним відділом земельних ресурсів, та затверджена рішеннями сесії Скадовської міської ради від 26.11.2004 №343 та 25.11.2005 №463; у складі обох технічних документацій є акти узгодження зовнішніх меж землекористування, зокрема наявне погодження суміжного землекористувача по вул. Чкалова, 58. Зазначила, що приватизація земельних ділянок по [ADDRESS], та [ADDRESS], в м. Скадовську була здійснена відповідно до земельного законодавства з дотриманням порядку, визначеного ст.118 ЗК України. Таким чином, Скадовською міською радою права власника домоволодіння по [ADDRESS], в м. Скадовську, не порушено. Просила у задоволенні позову відмовити. У подальшому в судові засідання не з'являлась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач [PERSON], представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення, в яких вказали на необґрунтованість та недоведеність вимоги щодо порушення державним актом на право власності прав позивача, також зазначили, що попередні власники узгодили межі земельної ділянки. Відповідач [PERSON], спадкоємець [PERSON], в судове засідання не з'явилась, її представник за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Представник приватного підприємства «Землевпорядник» за довіреністю Баєшу С. Д. в судовому засіданні надав роз'яснення до план-схеми земельної ділянки по [ADDRESS], в м. Скадовську, відповідно до якого вказана земельна ділянка за результатами зйомки становить 0,0323 га; земельна ділянка по [ADDRESS], яка належить [PERSON], має накладку на земельну ділянку [PERSON] ([ADDRESS]) площею 0,00005 га, що знаходиться в межах допустимої норми (п.3.10 наказу Держкомзему від 18.05.2010 №376); земельна ділянка по [ADDRESS], яка належить [PERSON], має розрив із земельною ділянкою [PERSON] площею 0,0002 га та накладку площею 0,0020 га. При вирішенні питання за заявленими позовними вимогами покладався на розсуд суду. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що земельна ділянка по [ADDRESS], спочатку була загальною та єдиною ділянкою, поділеною пізніше у 2008 році між нею та [PERSON], яка продала будинок [PERSON] В Усі наявні будівлі і споруди на теперішній час такі ж і там же, де і раніше. Коли придбали будинок, проїзд був загальним, він є і на теперішній час у тому ж розмірі. Огорожі також знаходяться на попередніх місцях, як і раніше. Про те, що сарай, належний [PERSON], знаходиться на ділянці [PERSON], їй не було відомо, також взагалі не знала про приватизацію земельних ділянок сусідами. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, сімейних, земельних чи інших прав. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Відповідно до ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає заяву до відповідної місцевої ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.1995 року. Як вбачається з тексту договору, будинок розташований на земельній ділянці площею 528 кв.м. (а.с.80). Відповідно до матеріалів інвентарної справи на житловий будинок по [ADDRESS], рішенням виконкому Скадовської районної ради депутатів трудящих від 11.02.1955 [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці №21 по вул. Чкалова площею 600 кв.м. (а.с.10 інв.справи). Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності 14.01.1957 [PERSON] надано земельну ділянку площею 600 кв. м. згідно плану земельної ділянки (а.с.11-12 інв.справи). Як вбачається з матеріалів інвентарної справи, у подальшому змінювались власники будинку, також адреса будинку змінилась на [ADDRESS]; площа земельної ділянки змінювалась: за договором купівлі-продажу від 16.10.1967 - становить 607 кв. м. (а.с.28-29 інв.справи), згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.1989 та наступних договору дарування від 14.08.1989, договору купівлі-продажу від 13.02.1990 - 528 кв.м.(а.с.40, 43-44, 50-51 інв.справи). Рішенням виконавчого комітету Скадовської міської ради №313 від 25.12.1996 [PERSON] передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], земельну ділянку площею 539 кв.м. (а.с.213, 214). Рішенням Скадовської міської ради №446 від 29.08.2005 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS], площею 498 кв.м. та встановлено сервітут на ділянку площею 50 кв.м. для користування нею сусідкою [PERSON], у зв'язку з чим відмінено рішення від 25.12.96 №313 (а.с.221-223). [PERSON] є спадкоємицею майна після смерті [PERSON], яка була власником житлового будинку по [ADDRESS], в м. Скадовську на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], згідно якого будинок розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. [PERSON] померла 16.09.2012 (а.с.115). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2014 [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 0,0659 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд по [ADDRESS] в м. Скадовську (а.с.59, 129). Відповідно до матеріалів інвентарної справи на житловий будинок по [ADDRESS], в м. Скадовську, рішенням виконкому Скадовської районної ради депутатів трудящих від 24.07.1957 [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці [ADDRESS] площею 700 кв.м. (а.с.11 інв.справи). Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності 25.07.1957 [PERSON] надано земельну ділянку площею 700 кв. м. згідно плану земельної ділянки (а.с.13-14 інв.справи). Як вбачається з матеріалів інвентарної справи, у подальшому змінювались власники будинку, також адреса будинку змінилась на [ADDRESS]; площа земельної ділянки змінювалась: згідно рішення виконкому міської ради народних депутатів №43/7 від 16.03.1979 за будинком [ADDRESS] який знаходиться у користуванні [PERSON] та [PERSON], закріплено земельну ділянку площею 653 кв.м., а також за земельною ділянкою [ADDRESS] яка знаходиться у користуванні [PERSON] - 528 кв.м. (а.с.53 інв.справи), згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.05.1981 - площа земельної ділянки вказана 600 кв. м. (а.с.60 інв.справи), 17.04.1981 рішенням виконкому Скадовської міської ради земельна ділянка площею 600 кв.м. закріплена за домоволодінням [ADDRESS] решту - 53 кв.м. залишено у тимчасовому користуванні (а.с.61 інв.справи). Рішенням виконавчого комітету Скадовської міської ради від 14.10.1996 №241 у [PERSON] вилучено земельну ділянку площею653 кв.м. у зв'язку з смертю, та передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку [PERSON] земельну ділянку площею 673 кв.м. (а.с.58, 210). 26.11.2004 рішенням №343 Скадовської міської ради затверджено технічну документацію із землеустрою, виготовлену ПП «Землевпорядник» щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки та передано у приватну власність [PERSON] по [ADDRESS] площею 659 кв.м.(а.с.217). [PERSON] є власником 47/100 частки житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 15.08.2007 та договору купівлі-продажу від 25.09.2007 (матеріали інв.справи). Відповідно до матеріалів інвентарної справи у 1939 році згідно договору на право забудови було виділено земельну ділянку площею 0,14 га. У подальшому, згідно договору купівлі-продажу від 15.09.1966 вказано площу земельної ділянки - 708,2 кв.м. (а.с.41-42 інв.справи), згідно договору купівлі-продажу від 06.05.1978 - 600 кв.м. (а.с.69-70 інв.справи). [PERSON] набула право власності на житловий будинок по [ADDRESS] як на спадкове майно на підставі рішення Скадовського районного суду від 22.12.1009 року. Як вбачається з рішення суду, сторони [PERSON] та [PERSON], як співвласники будинку, замовляли будівельно-технічну експертизу щодо розділу житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Разом з тим, у резолютивній частині рішення суду питання про встановлення порядку користування земельною ділянкою не вирішено (матеріали цивільної справи №2-1467/09). З висновку експерта №08/66 від 03.12.2008, який міститься в матеріалах інвентарної справи на житловий будинок по [ADDRESS], вбачається, що загальна площа земельної ділянки становить 696 кв.м., з яких земельною ділянкою площею 372 кв.м. користується [PERSON], а земельною ділянкою площею 324 кв.м. - [PERSON], що погоджено [PERSON] (а.с.208-218 інв.справи). [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS], в м. Скадовську Херсонської області на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2014, укладеного з [PERSON] Згідно умов договору площа земельної ділянки, на якій розташований будинок, становить 0,0369 га (а.с.4). З наявних в матеріалах справи копії технічних документацій по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]) вбачається, що межі земельних ділянок узгоджувались із суміжними землекористувачами (а.с.62, 84), технічні документації погоджені відділом Держкомзему та затверджені Скадовською міською радою: [PERSON] - площею 659 кв.м., відмінено пункт рішення №241 від 14.10.1996, де площу 673 кв.м. вважати недійсною; [PERSON] - площею 504 кв.м., а на ділянку площею 57 кв.м. встановлено сервітут для користування сусідкою по [ADDRESS], у зв'язку з чим внесено зміни до рішення №446 від 29.08.05 (а.с.71, 89). Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ХС №059493 від 20.01.2005 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0659 га по [ADDRESS], в м. Скадовську (а.с.116). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №892544 від 28.12.2005 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0504 га по [ADDRESS] (а.с.116). Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що після придбання будинку було встановлено, що межі земельної ділянки не відповідають плану БТІ, томі він почав відновлювати межі і встановлювати огорожу згідно з планом БТІ, але сусіди йому сказали, що їхні земельні ділянки приватизовані. Земельна ділянка [PERSON] проходить ближче ніж 1 м до його вбиральні, крім того, між їхніми земельними ділянками є спільна межа, що порушує його інтереси, оскільки такої межі бути не повинно, а має бути міська земля. Також вважає порушеними свої інтереси незаконною приватизацією сусідами земельних ділянок, межі яких не відповідають плану БТІ. Крім того, належний йому сарай літ.З знаходиться на території земельної ділянки [PERSON] Тобто, частина належної йому земельної ділянки знаходиться у власності сусідів, що порушує його права. Допитана у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що будинок по [ADDRESS], в м. Скадовську, належав її свекрусі [PERSON], яка подарувала його її чоловіку [PERSON], який вона успадкувала після його смерті і продала [PERSON] Близько 30 років тому це був спільний будинок, який було поділено рішенням суду у 2009 році між [PERSON] та її свекрухою. Землю вона не приватизувала. Межі земельної ділянки залишаються у тому вигляді як і раніше, кут зрізано було ще її свекрухою. Все робили відповідно до документів, по існуючій огорожі. Вихід з двору здійснюється у проїзд, а проїздом, що навпроти [PERSON], вона не користувалася. Так було протягом тридцяти років. Приватизацію робили по огорожі, за узгодженням, свекруха підписувала згідно огорожі, чоловік підписував документи. Свекруха померла у 2005 році. Вона земельну ділянку не приватизовувала, але присвоєно кадастровий номер. Коли [PERSON] приватизовував свою ділянку їй не відомо. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, згідно ч.4 вказаної статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як встановлено в ході розгляду справи, будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку по [ADDRESS], в м. Скадовську, на якій розташований придбаний позивачкою будинок, відсутні. Площі земельних ділянок сторін з часом змінювались, при цьому після розподілу будинку по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] площа земельних ділянок чітко не визначена, оскільки [PERSON] також не приватизувала земельну ділянку, а рішенням суду порядок користування спільною земельною ділянкою не вирішено. Суд сприяв позивачу у здійсненні прав, роз'яснював процесуальні наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин справи, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не надано суду доказів, що внаслідок приватизації суміжних земельних ділянок порушені її права, в тому числі як власника сараю літ.З, який зі слів позивачки та її чоловіка [PERSON] знаходиться на земельній ділянці [PERSON] ([PERSON].), оскільки у передбачений законом спосіб місце розташування спірних меж згідно державних актів сторін не перевірялось. Вирішити за таких обставин, яку площу земельної ділянки, що перебуває у власності відповідачки [PERSON], займають будівлі позивача, не можливо. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що позивачем не заявлено клопотання про проведення у справі судово-будівельної експертизи, а суд позбавлений можливості призначити експертизу за власною ініціативою, з'ясувати у судовому засіданні місце розташування меж згідно державних актів сторін та підтвердити належним чином наявність факту перетину межею конкретних будівель, зокрема сараю літ.З, істотність порушення права позивача та можливості його поновлення, в судовому засіданні не можливо. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed