overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовними вимогами до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 40% доходу (заробітку) відповідача або по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Верховинського районного суду від 14.09.2009 року її позов до відповідача задоволено та призначено стягнення аліментів в розмірі по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час дитина досягла віку вісім років і потребує більшого матеріального утримання, тому вона просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини та стягнути по 40% зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги, а саме: просить стягувати з [PERSON] аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач у судовому засідані змінені позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та дружина від другого шлюбу, не має постійних заробітків, а тому просить залишити стягнення аліментів в розмірі по 300 грн. щомісячно так як він їх сплачував. Крім сплати аліментів він дитині купує продукти та одяг. Просить в позові відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши позивачку та відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про народження дитини видно, що батьком [PERSON], [INFO] являється відповідач. Довідкою про склад сім'ї від 28.03.2014 року виданою Ільцівською сільською радою вбачається, що відповідач не працює. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка ствердила, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі по 300 грн. щомісячно, однак він працює за межами України, тому, має додаткові заробітки і має відповідні доходи . Отже, наведені підстави є достатніми для задоволення змінених в судовому засіданні позовних вимог. На підставі ст.ст. 180, 181 , 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовними вимогами до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по 450 грн. щомісячно. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 30.09.2000 року уклала шлюб з відповідачем у виконкомі Замагорівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області . У шлюбі в них народився син [PERSON] -[INFO]. Шлюбні відносини розірвано 16.12.2005 року, відповідач не надає коштів на утримання дитини, хоча має можливість таку допомогу надавати, так як є працездатним, працює по сезонних роботах, однак через зловживання спиртними напитками не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Просила стягнути із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно на дитину. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданнні позовні вимоги позивачки визнав, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про народження дитини видно, що батьком [PERSON] [INFO] являється відповідач. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка ствердила, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, немає постійного місця роботи, а тому стягнення аліментів слід проводити в твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно. Відповідач позовні вимоги визнав і визнання позовних вимог прийнято судом, тому суд відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову. Суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовними вимогами до відповідача про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 50% його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та від спільного проживання вони мають трьох спільних дітей- [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач, офіційно працює, отримує заробітну плату, однак на утримання дітей коштів не надає та не приймає участі у вихованні дітей. Вона на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, у зв'язку з хворобою, тому ніяких додаткових джерел доходу немає. Просила стягнути із відповідача на її користь на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 50% його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, а саме: просить стягувати з [PERSON] аліменти на дітей в розмірі 1/2 від всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтв про народження дітей видно, що батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON], а матір'ю позивачка - [PERSON].(а.с.4-6). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері , батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка зазначила, що відповідач на утримання дітей ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, інших аліментних зобов'язань немає. Враховуючи матеріальне становище відповідача, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів слід задовольнити та призначити стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожного до досягнення ними повноліття. Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст.84,91,180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 03.08.2004 р. на утримання сина [PERSON], [INFO] із 70 грв. на 1200 грв. щомісячно до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що розмір аліментів, які сплачує відповідач та коштів, які вона отримує працюючи швачкою недостатньо для належного матеріального утримання сина. Вона проживає разом з дитиною у будинку своїх батьків та не користується земельною ділянкою. Враховуючи, підвищення цін та прожиткового мінімуму на утримання дітей вважає, що відповідач як батько дитини зобовязаний матеріально забезпечити дитині відповідні умови для розвитку і виховання. Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням суду від 03 серпня 2004 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] в розмірі 70 грв. щомісячно. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Суд вважає, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки дитина, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, одяг, розвиток, освіту та інше. Також з часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів ціни на основні життєво-необхідні товари та продукти істотно зросли, що є загальновідомим фактом і не потребує доказування, тому є підстави для задоволення позову частково. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка сама виховує двох неповнолітніх дітей, сімя якої відповідно до акту матеріально-побутових умов слабо забезпечена та потребує матеріальної допомоги, відсутність у відповідача на утриманні інших непрацездатних осіб і вважає, що молодий працездатний чоловік, у змозі заробити таку суму щоб сплачувати на утримання свого сина 800 грв. на місяць. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати 1200 гривень на місяць позивачка суду не надала. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 21.07.2008 р. на утримання сина [PERSON], 27.04.2007 із 350 грв. на 1000 грв. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що їхній син подорослішав і почав ходити до школи, а коштів які сплачує відповідач та її заробітної плати продавця не достатньо для його утримання. Відповідач не має постійного місця роботи та виїжджає на заробітки, розмір яких від неї приховує. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського суду від 21 липня 2008 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 350 грв. щомісячно до досягнення ним повноліття. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Суд вважає, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки дитина, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, одяг, розвиток, освіту та інше. Також з часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача істотно зросли ціни на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомим фактом і не потребує доказування, тому є підстави для часткового задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка працює продавцем, сімя якої відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов слабозабезпечена, відсутність у відповідача на утриманні інших непрацездатних осіб і вважає, що молодий, працездатний чоловік, у змозі заробити таку суму щоб сплачувати на утримання свого сина 800 грв. на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати 1000 гривень на місяць позивачка суду не надала. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 30.06.2010 на утримання сина [PERSON], [INFO] до 1300 грв. щомісячно до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що як за час спільного проживання з відповідачем, так і після припинення шлюбних відносин він не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини. Рішенням Тячівського районного суду від 30.06.2010 р. з нього стягнуто аліменти в розмірі 400 грв. На даний час ціни на продукти харчування та інші життєво-необхідні товари суттєво виросли, і забезпечувати дитині належний рівень проживання при такому розмірі аліментів їй важко. Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 30 червня 2010 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] в розмірі 400 грв. щомісячно. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Суд вважає, що на даний час розмір аліментів у розмірі 400 гривень є недостатнім, оскільки для забезпечення дитині належних умов проживання необхідні більші витрати на матеріальне забезпечення, одяг, розвиток, освіту, оздоровлення та інше, так як із часу винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів ціни на основні життєво-необхідні товари та продукти істотно зросли, що є загальновідомим фактом і не потребує доказування, тому є підстави для часткового задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка відповідно до акту матеріально-побутових умов проживає у будинку своїх батьків разом з дитиною, наявність у відповідача на утриманні малолітньої дитини від другого шлюбу, ту обставину, що його дружина знаходиться у стані вагітності, і вважає, що молодий працездатний чоловік, який постійно працює за кордоном на будівництві у змозі заробити таку суму щоб сплачувати на утримання свого сина 800 грв. на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати 1300 гривень на місяць позивачка суду не надала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 487.20 грв. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням . Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі договору купівлі продажу будинку від 15.06.2001 року їй належить житловий будинок з господарськими будівлями № 7 по вул. Миру в с. Козятині Козятинського району Вінницької області . Відповідачка [PERSON] , яка являється її невісткою , зареєстрована у вказаному будинку з 31 серпня 2012 року , однак не проживає в будинку з моменту реєстрації , оскільки реєстрація необхідна була для працевлаштування . Реєстрація її проживання у будинку перешкоджає їй у здійсненні права повного розпоряджання майном ,зокрема з оформленням житлової субсидії . Добровільно знятися з реєстрації відповідачка не погоджується . Позивачка в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглядати у її відсутності. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, в судове засідання не зявилася без поважних причин. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок №7 розташований по вул.. Миру в с. Козятині Козятинського району Вінницької області , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 15 червня 2001 року . Право власності зареєстровано в Козятинському районному структурному підрозділі КП «ВООБТІ» 19 червня 2001 року за реєстром №476 (а.с.7). Відповідачка [PERSON] зареєстрована у вказаному будинку з 31 серпня 2012 року, що підтверджується домовою книгою (а.с.8-9). З часу реєстрації , 31.08.2012 року , не проживає у [INFO] , відповідно до акту від 19.05.2015 року (а.с.10). Добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає. Реєстрація проживання відповідача у будинку перешкоджає позивачці у здійсненні права повного розпоряджання майном,зокрема з оформленням житлової субсидії Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідачка понад два роки не проживає без поважних причин в будинку , в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачці, як власнику будинку, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] такою , що втратила право на користування житлом

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою , що втратила право на житло . Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до договору дарування від 22 грудня 2012 року їй належить житловий будинок №24 по провулку Лісовому в м. Козятині Вінницької області. Також в будинку зареєстрований [PERSON], який являється її братом . Відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку з 22 вересня 2012 року , однак не проживає в ньому . Реєстрація його проживання у будинку перешкоджає їй у здійсненні права повного користування та володіння будинком , зокрема з оформленням житлової субсидії . Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає Позивачка в судовому засідання підтримала вимоги викладені в позові. Просить задоволити позов в повному обсязі . Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, через засоби масової інформації , в судове засідання не зявився без поважних причин. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачка являється власником будинку №24 по провулку Лісовому в м. Козятині Вінницької області , що підтверджується договором дарування від 22 грудня 2012 року , витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-9). Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку з 22 вересня 2012 року, що підтверджується домовою книгою (а.с.10-11). Свідок [PERSON] суду пояснила , що являється сусідкою позивачки та те , що у будинку №24 по провулку Лісовому в м. Козятині відповідач не проживає з часу реєстрації, 2012 року . Свідок [PERSON] суду пояснила , що відповідач являється її сином і в будинку №24 по провулку Лісовому в м. Козятині з часу реєстрації 2012 року не проживає . Як убачається з показів свідків , довідки квартального комітету №3 Козятинської міської ради, з 2012 року [PERSON] не проживає у [INFO] в м .Козятині Вінницької області . Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація проживання відповідачів у будинку перешкоджає позивачці у здійсненні права повного користування майном , зокрема з оформленням житлової субсидії Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач [PERSON] з 2012 року не проживає без поважних причин в будинку №24 по провулку Лісовому в м. Козятині Вінницької області понад один рік , в добровільному порядку знятися з реєстрації не має змоги , що перешкоджає позивачці, як власнику будинку , здійснювати права користування майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] таким , що втратив право на житло.

Outcome: partial