Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 04 серпня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Одруження виявилося невдалим. У їх відносинах відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюб носить формальний характер, особисті відносини уже тривалий час мають негативний характер, та відсутнє нормальне спілкування. Спільного майна не має. Просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 04 серпня 2009 року зареєстрований виконкомом Тисівської сільської ради Болехівської міської ради, Івано-Франківської області, актовий запис № 069373. Неповнолітню дитину народжену у шлюбі з відповідачем, [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з нею, оскільки за взаємною згодою з відповідачем син залишається з нею. Судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала давши аналогічні пояснення до змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо розірвання шлюбу про що подав письмову заяву. (а.с.17) Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового засідання встановлено, що 04 серпня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Тисівської сільської ради Болехівської міської ради, Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис № 069373(а.с.4). За час перебування у шлюбі у сторін народився син, [PERSON], [INFO]. (а.с.5) Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень позивачки викладених в позовній заяві, як підставу своїх вимог вона вказувала на те, що одруження виявилося невдалим, показів відповідача, який позов визнав. У відносинах подружжя відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюб носить формальний характер, особисті відносини уже тривалий час мають негативний характер, та відсутнє нормальне спілкування. Шлюб між сторонами є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Суд визнав, що сторони втратили почуття любові, між ними немає взаєморозуміння, тобто тих основ, на яких утримується міцна сімя. Сімейні стосунки припинені . Згідно ч.1 ст.24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Згідно з ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору, щодо місця проживання дитини між сторонами не має. При таких обставинах, враховуючи думку сторін, суд, беручи до уваги інтереси кожного з подружжя, дитини, приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити на проживання з позивачкою. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.51 Конституції України, ст.24,56,110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved