Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем 29 січня 1994 року зареєстрували шлюб в виконкомі Зарічнянської сільської ради Тульчинського району, Вінницької області, актовий запис №1. Від даного шлюбу мають двоє дітей: [INFO] та [INFO].. Спільне життя з відповідачем не складається. Діти перебувають на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на їх утримання не надає. Син [PERSON], [INFO] є не повнолітнім. В зв'язку з цим, позивачка змушена звернутись до суду та просить винести рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду та до його повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи згідно наявного повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 29 січня 1994 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.4). Як свідчить копія свідоцтва про народження, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач (а.с.5). Згідно довідки, виданою Зарічнянською сільською радою від 05.05.2014 року, №402, син перебуває на утриманні позивачки (а.с.6). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча являється його батьком. В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Одним з головних обов'язків батьків є обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей, який виникає у них з часу народження дитини і триває до настання її повноліття На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей здійснюється батьками у більшості випадків добровільно. Якщо ж батьки ухиляються від цього обов'язку та не надають коштів на утримання дітей добровільно, такі кошти стягуються з них у судовому порядку у вигляді аліментів. Обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків. Коли діти проживають з матір'ю, позов про стягнення аліментів пред'являється до батька. На дітей, які виховуються батьком, аліменти стягуються з їх матері. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо суми аліментів, судом враховано докази та позицію позивача. Разом з тим, відповідачем не представлено суду доказів та не зазначено обставин, які б спростовували б доводи та докази представлені позивачем, в зв'язку з чим стягненню підлягають аліменти в розмірі зазначеному в позовній заяві. При вирішенні питання щодо негайного виконання судового рішення, суд вважає, що воно підлягає виконанню відповідно до вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України - в межах суми стягнення за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, в сумі 243,60 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентується ст. 180 - 183 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved