Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивачка звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] включно та позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивача адвокат Редванська Н.В., до суду не з`явилася, надавши заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Завальнюк Д.Ю., повторно в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був своєчасно повідомлений належним чином (а.с.). Представник Служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Постол К.М. в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, якою підтримала висновок наданий від 13.08.2021 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , просить справу розглянути в її відсутність. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] рідна мати, а відповідач [PERSON] - батько дитини [PERSON] , яка народилась [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.10.2019 року шлюб між сторонами розірваний. Донька [PERSON] з дня народження по сьогоднішній день проживає з матір`ю. Згідно висновку від 13.08.2021 року органу у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки - [PERSON] . Суд вважає, доведеним той факт, що [PERSON] , як батько дитини повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участь у житті дитини не приймає протягом тривалого часу, не цікавився її фізичним та інтелектуальним розвитком. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд вирішуючи вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки розглядає позбавлення батька прав, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісного батька. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, його слід застосовувати тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. Ухилення від виконання свої батьківських обов`язків з виховання дитини зі сторони батька та матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач тривалий час байдуже відноситься до життя дитини, зовсім не цікавився її розвитком, не бере участь у забезпеченні утримання, виховання доньки, забезпечення повсякденного розвитку, як складової виховання, лікування дитини, до цього часу не вживав заходів щодо утримання доньки, що повністю доведено матеріалами справи. Суд також приймає до уваги той факт, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки, тому суд вважає за можливе позбавити його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , як крайній засіб, оскільки цей засіб викликаний необхідністю, як наслідок недобросовісної поведінки батька по відношенню до своєї дитини. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання позовних вимог в частині стягнення аліментів суд приходить до наступного: У чинність ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників, разом з якими проживає дитина має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку на кожну дитину. Дитина перебуває на утриманні матері [PERSON] , отже суд вважає, що аліменти слід стягувати з відповідача в розмірі чверті доходу (заробітку). В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, те, що будь-які докази відповідачем не надані, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved