Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеною заявою, в якій просить стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] аліменти та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] аліменти та сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний в судовому порядку на підставі рішення суду від 23.09.2011 року. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надає позивачці періодично, на свій розсуд визначаючи її розміри, але цих коштів, на думку позивачки, не достатньо для нормального забезпечення дітей. Просить суд вимоги задовольнити. В судове засідання зявилась позивачка - [PERSON]І позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, за присутності свого представника адвоката [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], позовні вимоги визнала частково, надала суду пояснення та не заперечує щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, але у розмірі ні 1/2 частини, а 1/3 частини доходів відповідача зазначивши на те, що відповідач не ухиляється від виконання обовязку як батька щодо утримання своїх дітей, однак може надавати допомогу лише у розмірі 1/3 частини його доходу. Крім того, представник відповідача зазначив, що вважає за доцільним щоб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини, у разі їх задоволення судом, звязку із скасуванням заочного рішення від 10 червня 2016 року, проводилось з 01 листопада 2016 року до досягнення дітьми повноліття, а ті кошти, які вже було стягнуто за попереднім рішенням, не були перераховані та залишились у позивача. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з\~ 19.09.2009 року до 23.09.2011 року, який був розірваний в судовому порядку, що підтверджується рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області (а.с.4 зворот.). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] аліменти та сина - [PERSON] (а.с.5,6). Крім того, встановлено, що матеріальний стан батька дітей відповідача по справі дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини, оскільки у відповідача існують зобовязання, які також потребують виконання. 10 червня 2016 року рішенням Енергодарським міського суду Запорізької області було призначено стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/2 частини та призначено стягнення з 12.05.2016 року (а.с.20-22) винесено рішення, за яким вимоги позивача було задоволено у повному обсязі, справу розглянуто у порядку заочного провадження. Ухвалою суду від 01 листопада 2016 року задоволено заяву відповідача та заочне рішення суду від 10 червня 2016 року скасовано та справу призначено до розгляду у загальному порядку (а.с.42). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2\~\~\~ст.182 СК України.\~ Згідно ч.1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу)\~\~матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Крім того, згідно із змістом ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у разі зміни матеріального становища, кожна зі сторін має право подати до суду заяву про зменшення або збільшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни розміру їх присудження,\~ виходячи із засад виваженості та з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону та можливості батька надавати допомогу та обов'язку батьків утримувати своїх дітей. Крім того, враховуючи, що за заочним рішення суду від 10 червня 2016 року з відповідача вже було проведено стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини його доходу, суд вважає можливим задовольнити вимогу позивача та призначити стягнення аліментів у визначеному розмірі 1/3 частина починаючи з 01 листопада 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial