Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вони із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Про що 30 листопада 2012 року складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження. Зазначає, що наразі шлюбні відносини між подружжям фактично припинені. Неповнолітня дитина залишилася проживати разом із матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.10.2020 р. за № 346, наданою головою КСН « «Жемчужний». Відповідач мешкає окремо. Вона має матеріальні труднощі, пов`язані із утриманням дитини. На підставі переліченого просить суд з відповідача стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до судового засідання не з`явилась надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначила що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 30 листопада 2012 р. Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження, виданого 04 березня 2014 року, Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , народилась [INFO] , батьком якого зазначено [PERSON] , мати [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 213 від 04.03.2014 р. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.10.2020 р. за № 346, наданою головою КСН «Жемчужний», [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства`від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІвизначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зіст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховуєстан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК Українисуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, враховуючи, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітня дитина, яку відповідач зобов`язаний утримувати, з урахуванням матеріалів справи, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] , стягнувши аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: approved