Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.11.1996 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони проживають окремо. Доньки проживають із нею та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання їхніх дітей не надає та не приймає участі в їх утриманні. Усі витрати повязані з утриманням та вихованням їхніх дітей повністю покладені на неї. У зв'язку з чим вона звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей у розмірі по 500 грн. на місяць на кожну дитину. Позивачка у судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності. Позов підтримує повністю, просить задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн на дитини щомісячно. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії свідоцтва про шлюбу серії І-СГ № 012263 вбачається, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 09.11.1996 року у Жовківського Відділі РАЦСу, актовий запис № 84. З копії свідоцтва про народження дітей серії І-СГ № 073530, серії І-СГ № 340462 вбачається, що позивачка є матірю дітей, а відповідач їхнім батьком. Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. З позовної заяви вбачається, що діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Суд враховує те, що діти проживають разом з матірю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дітей не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дітей, які не хворіють, майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують, також вік дітей, які в своєму віці потребують суттєвих матеріальних витрат на утримання; - стан здоровя та матеріальне становище їх матері позивачки по справі, яка не хворіє, не працює, інших осіб на утриманні не має; - стан здоровя та матеріальне становище батька дітей відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, місце праці не встановлено, однак, суд враховує те, що він є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини, інших осіб на утриманні не має. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 1, 2 ст. 184 СК та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст.184 СК і принципам такого способу визначення розміру аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З заяви відповідача від 05.05.2015 року вбачається, що він позов визнає. А від так, суд приходить до переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову А тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягувати такі в користь їх матері [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, а всього 1 000 грн. в місяць, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 22.04.2015 року. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved