Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки у спільному майні та усунення перешкод, мотивуючи свій позов тим, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить ? частина житлового будинку [ADDRESS] Право власності на цю нерухомість зареєстровано у реєстраційній службі Воловецького районного управління юстиції, про що видано витяг з реєстру № 28741556 від 29.10.2014 року. Згідно із технічним паспортом, загальна площа житлового будинку становить 52.25 кв.м. Співвласником іншої частини є її колишній чоловік, [PERSON], якому належить ? частини цього будинку. Між ними, як співвласниками цього майна вникають суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. На даний час відповідач зайняв увесь будинок і своїми протиправними діями порушує її право приватної власності. Відповідно доч.3 статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. В свою чергу частина 1 статті 364 ЦК передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частка, яку просить позивачка виділити їй може бути відокремленою, можливий варіант розподілу наведений у технічному паспорті. За цим варіантом розподілу вона просить виділити їй приміщення під номерами 1.2; 1.1 загальною площею 24.25 м2 та погріб з навісом. Відповідачу залишаються дві житлові кімнати 1.3 площею 17.90 та 1.4 - 10.00 м2 відповідно, всього 27.90 м2. 22 січня 2015 року, до початку розгляду справи по суті, представник відповідача пред'явив до суду зустрічний позов відповідача до [PERSON], в якому також просить виділити йому із майна, що є у спільній частковій власності - домоволодіння за адресою [ADDRESS], Воловецького району Закарпатської області, згідно з технічним паспортом від 19 січня 2015 року частки в натурі - приміщень в житловому будинку загальною площею 27,90 кв.м., а саме кімнат позначених у плані цифрами 1-2 площею 10 кв.м., 1-4 площею 17,90 кв.м. та пивницю (погріб) площею 24 кв.м. і вбиральню площею 1, 20 кв.м. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. Зустрічний позов визнали частково, зокрема погодилися із варіантом поділу в натурі житлового будинку, який збігається в їхньому позові і в зустрічному позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний з варіантом поділу будинку, але за зустрічним позовом просив погріб виділити у власність відповідача. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині, що збігається в цих позовах щодо запропонованого сторонами варіанта поділу житлового будинку. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту виданого 04 березня 2013 року позивачці та відповідачу на праві приватної спільної часткової власності належить по ? частина житлового будинку [ADDRESS] Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з викладеного суд визнав, що позовні вимоги щодо виділу частки у житловому будинку для позивачки та вимоги зустрічного позову щодо виділу частки у цьому ж будинку, яка належить відповідачу підлягають задоволенню згідно з планом будинку. Щодо позовних вимог, які містяться також в зустрічному позові про присудження одній із сторін погребу (пивниці), а іншій стороні грошової компенсації, суд дійшов висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Виходячи з наведеного суд визнав, що погріб (пивниця) підлягає залишенню сторонам у спільному користуванні.

Outcome: partial