Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що, згідно рішення суду від 07.05.2015 року відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], 2001 року народження у розмірі 485 грн. щомісячно. Оскільки відповідач не сплачує вказані аліменти у повному розмірі, не приймає участі у додаткових витратах на дитину ( ліки, розвиток, тощо), приховує свої доходи, т.я. працює столяром, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів до 1500 щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що він не працює, т.я. хворіє, за лікарським висновком потребує звільнення від тяжкої праці, живе тим, що обробляє огород та веде господарство, також утримує дитину другої дружини від її першого яка проживає разом з ними. Відповідач пояснив суду, що не оспорює той факт, що не сплачує встановлені судом аліменти у повному обсязі та не щомісячно, вважає суму аліментів, яку він повинен сплачувати за рішенням суду, також завищеною, максимально може сплачувати не більше 300 грн., при умові наявності грошових коштів, тому просить у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. Під час судового розгляду встановлено, що згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.05.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 485 грн. щомісячно, починаючи з 15.04.2015 року і до повноліття дитини ( а.с. 3). Визначені судом аліменти відповідачем сплачуються не у повному обсязі та не щомісячно, що в суді [PERSON] підтвердив. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення її повнолітнього віку. Згідно ст. 181 СКУкраїни за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183, 191 СК України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом та призначаються з дня подачі позову. Згідно пояснень відповідача та наданих суду медичних документів, він страждає на ряд захворювань та потребує звільненню від тяжкої праці з 22.12.2015 року по 22.04.2016 року, рекомендоване лікування та нагляд за місцем проживання ( а.с. 19-25). При цьому, відповідач пояснив, що не працює, але не перебуває на обліку у центрі зайнятості, вище перелічені медичні довідки датовані 15-18.12.2015 року, будь яких відомостей про неможливість сплати аліментів раніше, у тому числі, після рішення суду від 07.05.2015 року, відповідачем суду не надано. Статтею 192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось з них. Згідно статистичних даних, прожитковий мінімум для дітей 2001 року народження змінився та станом на 28.12.2015 року становить 1167 грн.. Вказані відомості є такими, що не підлягають доказуванню. Прожитковий мінімум неповнолітній дитині повинні забезпечувати батьки у рівних частках, тобто, не менш ніж по 583 грн. кожен. Аналізуючи викладене, суд вважає, що сума, яку позивачка просить стягнути у якості аліментів на утримання неповнолітньої дитини є завищеною та не відповідає доходу та можливості відповідача сплачувати 1500 грн. аліментів на місяць. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає стягнуто з відповідача повинен відповідати половині прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку - 583 грн., тому суд задовольняє позовні вимоги частково та збільшує розмір раніше призначених аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо посилання позивачки на відмову відповідача приймати участь у додаткових витратах на дитину, її лікування, розвиток, тощо, суд в задоволенні таких позовних вимог відмовляє, оскільки додаткові витрати на неповнолітню дитину повинні бути підтверджені доказами, які позивачкою під час судового розгляду не надано. На підставі викладеного і

Outcome: partial