Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 3,84 га на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, інший спадкоємець першої черги [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Пізніше, 27.11.2018 р. позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачка у судове засідання не з`явилась, представник позивачки адвокат Златі Н.С. (ордер серії ОД № 319334) направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був сповіщений належним чином відповідно до положень ч. 10 ст. 187 ЦПК України, причини не явки не відомі, клопотання про відкладення судового засідання та відзив на позов не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON] , помер - [INFO] ; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] »; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09.06.2017 р.; технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , самочинних споруд не має, власник - [PERSON] ; заява [PERSON] до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] від 06.03.2018 р, спадкова справа № 182/2018; заява [PERSON] до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] від 06.04.2018 р, спадкова справа 182/2018; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 3,84 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - [PERSON] , серія ОД № 021700 від 15.03.2006 р.; звіт про проведення оцінки майна від 27.11.2018 р.; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 3,84 га на території Лиманської сільської ради Реніського району Одеської області. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом були: дружина [PERSON] та син - [PERSON] .. 06.03.2018 р., тобто у встановлений законодавством строк, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 182/2018, інший спадкоємець першої черги [PERSON] , в свою чергу, 06.04.2018 р. звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини (спадкова справа 182/2018) Пізніше, 27.11.2018 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті чоловіка, шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець відмовився від прийняття спадщини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. Інший спадкоємець першої черги [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї (відсутність оригіналів правовстановлюючого документу на нерухоме майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved