Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що з 03.10.2003 року вона проживала разом з відповідачем в незареєстрованому шлюбі, але вони разом вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільні кошти використовували для вирішення потреб сім`ї. 2 грудня 2005 року ними на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON], за спільні кошти та за допомоги їх батьків було придбано квартиру № 50 за адресою: м. Чигирин, вул. Енергетиків, 9 Черкаської області, яку 05.12.2005 року було зареєстровано на відповідача. На даний час вони обоє зареєстровані у цій квартирі, але за зазначеною адресою не проживають. В подальшому 27.12.2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який 12.10.2018 року було розірвано за рішенням Чигиринського районного суду. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється здійснити поділ спільного майна, позивачка просить встановити факт їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 03.10.2003 року по 27.12.2011 року, визнати квартиру спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину вище зазначеної квартири. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що в 2003 чи в 2004 році вони з відповідачем стали проживати разом і в 2005 році придбали квартиру, а в 2011 році зареєстрували шлюб і проживали до 2015 року. Представник позивача [PERSON] також підтримав позов, додавши суду, що сторони з 2003 року по 2011 рік проживали разом у батьків відповідача, а в 2005 році вони придбали квартиру. А тому, посилаючись на ч.1 і ч.2 ст.70 та ст.74 СК України, прохав дані позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнала та пояснила суду, що вони згідні, щоб квартиру поділили пополам, хоча кредит за квартиру виплачувала вона, але сплату коштів записувала на сина. Свідок [PERSON] пояснила суду, що, коли вона познайомилася з сторонами в 2004 році, то вони вже проживали разом. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідач все життя не працював, а тому дочка оплатила квартиру, яку вони купили. Свідок [PERSON] пояснила суду, що сторони проживали разом з 2004 року, а квартиру купи ли в 2005 році, на придбання якої вони дали дочці 3000 доларів. Вислухавши позивачку\~та її\~представника,\~представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як передбачено ч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А у відповідності з ч.1\~ст.16\~ЦК України та ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи (а.с.14, 15), сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2011 року, який, згідно до рішення Чигиринського районного суду від 12.10.2018 року, між ними було розірвано. Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Як встановлено судом та вбачається з договору купівлі-продажу від 02.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON], між [PERSON] та [PERSON]В.і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 50 за адресою: м. Чигирин, вул. Енергетиків, 9 Черкаської області, яку 05.12.2005 року було зареєстровано на відповідача (а.с.17-19). Відповідач зареєстрований у цій квартирі з 18.02.2006 року, а позивачка зареєструвалася у придбаній квартирі з 29.01.2009 року, що вбачається з їх паспортних даних щодо зареєстрованого місця проживання особи. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. А згідно до положень\~статті 74 СК України,\~якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Судячи з постанови Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі\~№ 6-97цс11, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі\~статті 74 СК України\~суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно. Також в рішенні Конституційного\~Суду України\~№5-рп/99\~від\~3\~червня 1999\~року зазначено, що обов'язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. В судовому засіданні встановлено та випливає, зокрема, і з показів свідків [PERSON], [PERSON]\~та [PERSON], що сторони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року, у зв`язку з чим суд вважає можливим встановити період проживання сторін однією сім`єю саме з 01.01.2004 року по 27 грудня 2011 року, беручи до уваги також той факт, що позивачка не змогла вказати точну дату спільного проживання з відповідачем, пояснивши суду, що вони стали проживати разом чи то з 2003, чи то з 2004 року. Факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу до придбання спірної квартири не заперечувала в судовому засіданні і представник відповідача [PERSON], що також підтвердив в своєму відзиві на позовну заяву і відповідач. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу на час придбання квартири,\~яка є предметом спору, суд приходить до висновку, що дане майно відноситься до їх спільної сумісної власності. Як визначено статтею 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. А тому, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає можливим за наявних обставин визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину вище вказаної квартири. У звязку із задоволенням позову в повному обсязі та враховуючи, що відповідач являється інвалідом І групи, понесені позивачкою судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн. слід компенсувати за рахунок держави відповідно\~до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та,

Outcome: approved