Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON] Позивачка являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] заповів доньці [PERSON] [INFO] року померла мати позивачки [PERSON], яка 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] заповіла доньці [PERSON] У встановленому законом порядку позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На теперішній час позивачка є одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS]. У листопаді 2018 року позивачка звернулася до Хустської державної нотаріальної контори з приводу вчинення нотаріальної дії. Перевіряючи документи для оформлення правочину, державний нотаріус повідомив позивачці про те, що згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна існує заборона на нерухоме майно [PERSON], реєстраційний номер обтяження 401255, дата державної реєстрації 07.11.2006 року, підстава виникнення обтяження - повідомлення б/н від 09.06.1987 року Закарпатської контори Будбанку, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 3246928. В державній нотаріальній конторі жодних відомостей щодо підстав виникнення цього обтяження на майно батька позивачки немає. Позивачці невідомо у зв'язку із чим накладено заборону на відчуження житлового будинку, отримати інформацію від Закарпатської контори Будбанку, яка припинила своє існування вона не може. Збереження вказаної заборони на нерухоме майно втратило своє значення. Крім того, згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна існує заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3952202, дата державної реєстрації 26.10.2006 року, підстава виникнення обтяження - повідомлення б/н Хустського лісокомбінату від 27.03.1991, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 3246928. Позивачка працювала у Хустському лісокомбінаті до 2002 року. Хустський лісокомбінат надавав позики і матеріальні допомоги своїм працівникам. Можливо, позивачка брала позику на підприємстві, але впевнена в тому, що вона її повернула, оскільки такі позики зазвичай утримувалися бухгалтерією з заробітної плати працівників. І якщо позивачка брала позику 1991 року, то до дня свого звільнення у квітні 2002 року вона повністю розрахувалася з боргом. Навіть якщо у позивачки залишився будь-який борг перед підприємством, то при звільненні з неї мали стягнути усі заборгованості. На теперішній час підприємство ліквідоване без правонаступника. В нотаріальній конторі відсутні відомості щодо підстав внесення відомостей на заборону відчуження. Позивачка вважає, що за давністю події та відсутності будь-якої інформації щодо неї, збереження заборони на нерухоме майно як засобу забезпечення повернення позики, виданої 1991 року, втратило своє значення. На даний час позивачка має намір розпорядитися належним їй майном, але через наявність заборони позбавлена можливості це зробити. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, наявність записів про обтяження на нерухоме майно обмежує позивачку в реалізації в повній мірі своїх прав власника щодо належного їй майна, порушує право позивачки на розпорядження своїм майном. Так як зняття заборон на нерухоме майно не може бути проведено на загальних підставах, позивачка змушена звернутись до суду з позовом про скасування обтяження у вигляді заборон на нерухоме майно. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, в якій просила розглядати дану справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Хустської державної нотаріальної контори не з'явився. Завідуюча Хустської держнотконтори Турчин В.Ф. подала заяву, в якій просила розглядати дану справу без участі представника нотконтори, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та інтересам інших осіб.

Outcome: approved