Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою 30.10.2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка послалася на наступне. З кінця 2009 р. - початку 2010 р. по вересень 2012 р. вона зустрічалася з відповідачем та підтримувала з ним інтимні стосунки, внаслідок чого завагітніла та [INFO]. народила сина [PERSON]. Відомості про батька дитини у свідоцтво про народження записані відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Протягом місяцю після того, як вона сказала відповідачу про свою вагітність, він умовляв її зробити аборт, а коли почув про її остаточну відмову в цьому, залишив її, не визнавши дитину. Оскільки відповідач відмовляється від встановлення свого батьківства відносно сина в порядку, що передбачений ч. 1 ст. 126 СК України, то вона вимушена звернутися до суду із вимогами про визнання його батьківства відносно дитини на підставі рішення суду. Одночасно з визнанням відповідача батьком сина [PERSON]. [INFO]. н., вона просить стягнути з [PERSON] кошти на утримання дитини, які відповідно до ст. 183 СК України, стягувати у розмірі, що дорівнює 1/4 частині від усіх видів його доходів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі не більше 600 гривень на місяць, проте вимоги щодо визнання батьківства відповідач не визнає та просить в цієї частині відмовити . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.138 СК України, жінка, яка народила в шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Згідно ч.1 ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в долі від їх доходів та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що з кінця 2009 р. - початку 2010 р. по вересень 2012 р. позивачка підтримувала з відповідачем інтимні стосунки. [INFO] народилася дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим ВДРАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського МУЮ. Згідно вказаного свідоцтва матір'ю дитини є [PERSON], батьком зазначений [PERSON], на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Ухвалою суду від 27.01.2014 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів призначено генотипоскопічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи може [PERSON], [INFO] (і.н. [NUMBER]) бути батьком дитини - [PERSON], [INFO], народженого [PERSON], [INFO] (і.н. [NUMBER]). Проте, відповідач [PERSON] для проведення експертизи не до Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи неодноразово не з'являвся. Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, ухилення від участі в проведенні експертизи відповідачем дає можливість суду встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], відносно дитини - [PERSON], який народився [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. З оглядом на те, що утримання дитини потребує значних витрат на утримання, догляд та лікування, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ст. 130, 138, 180-184 СК України,

Outcome: approved