Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. При цьому позивачка посилається на те, що 30 листопада 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають двох спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та постійними сварками. Шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з травня 2014 року. Позивачка зазначає, що у зв'язку з окупацією сходу України, вона у 2014 році змушена була покинути територію зони АТО, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції №5105/00733 від 29.10.2014 року, видана 08.07.2015 року. Позивачка зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення повідомлялася судом належним чином, згідно поданої до суду заяви представник позивачки просить справу розглядати у відсутності позивачки та її представника, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення та після розірвання шлюбу просить залишити позивачці прізвище - «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міського управління юстиції Луганської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №383 (що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 30 листопада 2002 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO]; сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з травня 2014 року. Суд вважає, що оскільки сім'я фактично розпалась та існує формально з травня 2014 року, надання строку для примирення є безпідставним. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved