Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що 15 жовтня 2012 року між нею та відповідачем був укладений договір позики коштів, згідно умов якого нею було передано відповідачу 2200 доларів США, яку відповідач зобов'язувався повернути до 01.11.2012 року. Грошові кошти в сумі 2200 доларів США відповідач отримав в повному обсязі, що підтверджується розпискою від 15.10.2012 року. Відповідно до договору позики, сторонами було досягнуто домовленості, що позика повинна бути повернута не пізніше 01.11.2012 року. Частину коштів [PERSON] повернув, а частину в сумі 1000 доларів США не повернув і відмовляється повертати в добровільному порядку, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Зазначає, що станом на час звернення до суду, борг за договором позики становить 1000 доларів США, що еквівалентно 12000 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, письмових заперечень на позовну заяву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцеві розписку, відповідно до якої [PERSON] отримав у [PERSON] 15.10.2012 року, позику в сумі 2200 доларів США з кінцевим терміном поверненням 01.11.2012 року (а.с. 4). Проте дане зобов'язання було виконано частково, та відповідач повернув лише частину коштів, а частину в сумі 1000 доларів США не повернув і відмовляється повертати в добровільному порядку. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача борг в сумі 12000 грн., а також слід стягнути судові витрати в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved