Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що від шлюбу із відповідачем у них народилися доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.Діти проживають разом з позивачем, вони знаходяться повністю на її утриманні та нажаль самостійно вона не в змозі забезпечити їм належний рівень життя, оскільки вона одягає, годує дітей, сплачує за навчання та дитячий садок. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але вона є незначною та позивач вимушена кожного разу благати про надання допомоги. На момент предявлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. У звязку із чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Під час розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги, в яких просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, надала пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві. Представники відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та пояснили, що твердження позивача про ухилення відповідача від батьківських обовязків є безпідставними, оскільки відповідач регулярно, щомісяця надає кошти на утримання дітей, здійснив оплату за навчання старшої доньки, взяв на себе обовязок щодо придбання для дітей одягу, приладдя для навчання, тощо. Відповідач дійсно з 2009 року зареєстрований, як фізична особа-підприємець, що підтверджується даними ОДПІ ГУ ДФС у Київській області. Згідно декларації платника єдиного податку на дохід відповідача за 2015 рік становив 53\~460,00 грн. Також, на утриманні відповідача перебувають батьки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Враховуючи наведене, представники відповідача спочатку просили відмовити у задоволенні позовних вимог, в подальшому зазначили про можливість стягнення аліментів, але у розмірі 1000 гривень на кожну дитину, що є обґрунтованим, оскільки обовязок по утриманню дітей несуть обидва батьки, та даний розмір навіть перевищує половину від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 20.10.2016 року надав до суду письмові пояснення у яких вказав, що він заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі визначеному позивачем, оскільки він має постійний регулярний дохід, а тому вважає, що аліменти потрібно стягнути з нього у частці від його доходу, проти чого не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представників відповідача, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що 07 березня 2001 року сторони по справі уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Вишгородського районного управління юстиції в Київській області. 13 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Вишгородського районного суду Київської області. Від подружнього життя сторони мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-БК № 024304, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 55 та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ОК, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 113. Згідно Угоди до договору оренди виданої Вишгородським агентством нерухомості від 31 січня 2016 року, [PERSON] здала в оренду [PERSON] квартиру за адресою в м. Вишгород, вул. Шолуденка, 6 Г[ADDRESS]. У судовому засіданні неповнолітній свідок [PERSON] повідомила, що вона на теперішній час проживає разом із матірю та молодшою сестрою, навчається у коледжі та є учасницею ансамблю. Батько надає їй іноді гроші та купує речі, зокрема мобільний телефон. Неповнолітні діти проживають разом із [PERSON], даний факт не заперечується у судовому засіданні сторонами по справі, а тому з урахуванням вимог ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, як обставини визнанні сторонами. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною1 ст.184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, визначено, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.198,199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. Пунктом 17 даної Постанови передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно договору № 46/16 про навчання в Комунальному вищому закладі Київської обласної Ради «Коледж культури і мистецтв» від 15 серпня 2016 року, [PERSON] навчається у даному навчальному закладі, термін навчання з 01 вересня 2016 року до 30 червня 2020 року, на денній формі навчання, за спеціальністю хореографія. Вартість навчання становить 8500,00 грн. за рік, 4250,00 грн. за семестр, загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання становить 34000,00 грн. Відповідно до квитанцій наданих позивачем до суду, [PERSON] на рахунок Вишгородського міського комунального ДНЗ «Чебурашка» сплачує кошти за харчування [PERSON] Як вбачається зі свідоцтва платника єдиного податку серії Б № 312560, виданого Державною податковою інспекцією у Вишгородському районі 31 травня 2012 року, [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем, видом господарської діяльності є таксі. Відповідно до квитанцій, наданих представниками відповідача до суду, [PERSON] сплачував [PERSON] на утримання дітей: -аліменти за червень 2016 року в розмірі 5000,00 грн.; -аліменти за липень 2016 року в розмірі 5000,00 грн.; -аліменти за вересень 2016 року в розмірі 2500,00 грн., 1780,00 грн., 2512,56 грн.; -за навчання у Комунальному вищому навчальному закладі Київської обласної Ради ««Коледж культури і мистецтв» в розмірі 4250,00 грн. Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку фізичної-особи підприємця, обсяг доходу за звітній (податковий період) 2015 року, становить 53 460,00 грн. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком відповідача по справі, який зареєстрований з ним за однією адресою, але мешкає за іншою. Відповідач надає йому з дружиною матеріальну допомогу, а саме на купівлю ліків та часткову сплату комунальних платежів, в якому розмірі він зазначити не може, оскільки даними питання займається дружина. Крім того, відповідач купує їм продукти харчування. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21.04.1999 р. «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Крім того, п 18 даної Постанови визначено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Відповідно до ч.3 ст.69 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ, який набрав чинність з 05.10.2016 року загальних розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що може бути виплачена працівнику. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу. Відповідно до ч.. ст.51 Конституції України «Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобовязані піклуватися про своїх непрацездатних батьків». Згідно із ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.01.1991р., держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Таким чином, оскільки відповідає має стабільний дохід, будучи зареєстрованим фізичною особою підприємцем, з приводу чого надані відповідні документи, здійснює дану діяльність тривалий час, розмір аліментів повинен бути визначений у частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, суд бере до уваги те, що діти перебувають на утриманні позивачки, а також матеріальний стан платника аліментів, з врахуванням потреб дітей, їх віку та вимоги ст. 182 СК України. У звязку із тим, що відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, надає\~добровільно матеріальну допомогу, за приписами вимог ст.51 Конституції України піклується про своїх непрацездатних батьків, суд вважає, що з нього можуть бути стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 06 вересня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, то б то до 07.04.2019 року, оскільки позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат, до яких зокрема відносяться витрати на лікування дитини, витрати повязанні із навчанням дитини у учбовому закладі та відвідування додаткових гуртів для розвинення здібностей дитини, позивачем не заявлено. Також з відповідача, у відповідності до ст.88 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 551 гривні 20 копійок. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, ст.ст.75, 84, 180-184 СК України, ст.ст. 10,11,60, 130, 174, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial