Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень на розвиток здібностей та необхідність оздоровлення дитини, які сплачуватиме щорічно 31 травня та 31 грудня по 2000 (дві тисячі) гривень. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що з 16.12.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем, який рішенням суду від 22.04.2016 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від обов'язку утримання дитини. Більшу частину витрат на утримання несе вона, крім того одноосібно несе додаткові витрати на лікування. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати їхню дитину. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовних вимогах. Відповідач в судовому засіданні, заявлені до нього позовні вимоги визнав частково, мотивуючи тим, що в даний час не працює по причині отримання влітку 2015 року від падіння травми голови та потребою в зв'язку з цим двічі на рік проходити курс лікування, що потребує додаткових витрат, а тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а також половини витрат, які понесла позивачка на лікування дитини, які підтверджені відповідними чеками. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 16.12.2014 року перебували у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 4, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 22.04.2016 року по справі № 379/414/16-ц (2/379/203/16), що набрало законної сили 03.05.2016 року шлюб розірвано. На даний час, дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області № 585 від 19.04.2016 року, оскільки відповідач не виконує належним чином зобов'язань щодо утримання малолітнього сина, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання вказаної дитини не надає, хоча працездатний і може надавати допомогу. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання малолітнього сина, у зв'язку з чим порушуються інтереси дитини. Відповідач по справі має нерегулярний дохід, оскільки в даний час офіційно ніде не працює, по причині отримання влітку 2015 року від падіння травми голови потребує двічі на рік проходити курс лікування, що вимагає додаткових витрат. Відповідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, не обтяжений турботами щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати його до повноліття. Також беручи до уваги становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього постійного місця роботи та заробітку, його стану здоров'я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] року в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. При цьому згідно із ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі № 6-113цс13 розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду - з 13 травня 2016 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року увагу судів звернуто на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) КЗ ТРР «Таращанська ЦРЛ» хворого форми № 027/о вказує, що лікування не є тривалим. Отже, суд вважає, що задоволенню підлягають вимоги лише в частині всіх витрат, пов'язаних з хворобою дитини та лікуванням, що підтверджено медичною документацією та товарними чеками на придбання ліків. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що на лікування дитини було витрачено 919 грн. Тому з відповідача підлягає стягнення разові витрати на лікування в розмірі 459,50 грн. (919 грн.:2). Разом з тим, за наявності доказів про понесення чи потребу у фінансуванні витрат зумовлених лікуванням дитини, та інших , викликаних особливими обставинами, позивач не позбавлена права звернення до суду з відповідним позовом. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачці підлягають відшкодуванню сплачений нею при подачі позовної заяви судовий розмір пропорційно до задоволених вимог, які складають 11,48% від заявленого, що становить 63,28 грн..

Outcome: partial