Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів з вимогою визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: кв. 67 в буд. 11 корпус 1 по вул. Київській в м. Маріуполі, посилаючись на те, що їй на підставі ордеру від 17 серпня 1998 року була надана вказана квартира, наймачем якої вона є. Натомість у спірній квартирі також зареєстровані її онука, [PERSON], та її правнук, малолітній [PERSON]. При цьому вказувала, що [PERSON] разом із своїм сином, [PERSON], 2011 р. н., у вересні 2014 року із чоловіком виїхали до Росії на опостіней місце проживання, де зареєстрували дитину, [PERSON], та постійно тепер мешкають. Оскільки речей відповідачки у спірному житні немає, добровільно виписуватись остання не бажає, тому позивачка змушена нести додаткові витрати по комунальним платежам на утримання [ADDRESS]. Через порушення її прав просила таким чином суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування [ADDRESS]. У судове засідання позивачка, [PERSON], не зявилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу у її відсутність, наполягаючи при цьому на задоволені поданого нею позову. Відповідачка, [PERSON], яка також діє в інтересах малолітнього [PERSON], в судове засідання не зявилась, надавши при цьому суду нотаріально посвідчену заяву, де вона визнає заявлені до неї вимоги, не заперечує проти зняття її та сина, [PERSON], з реєстрації [ADDRESS], бо у теперішній час офіційно з родиною зареєстрована в [INFO] РФ. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за відсутності представника третьої особи із максимальним врахуванням інтересів малолітньої дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана на підставі ордеру № 005235 від 17 серпня 1998 року, що підтверджується копією особового рахунку на таку квартиру (а. с. 7). З копії вказаного особового рахунку № 011-1-67 на кв. 67 в буд. 11 корпус 1 по вул. Київській в м. Маріуполі, наданого представниками ККП «КК Східна», вбачається, що у даному житловому приміщенні зареєстровані з 18 травня 1994 року [PERSON], яка є наймачем вказаної квартири, [PERSON], онука наймача, та з 10 серпня 2013 року [PERSON], правнук наймача, 2011 р. н., що також підтверджується відомостями Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради в Донецькій області від 5 жовтня 2016 року (а. с. 7, 11, 12). Згідно із актом від 7 вересня 2016 року, складеного представниками ККП «КК «Східна», вбачається, що у [ADDRESS], будучи зареєстрованими, [PERSON] та [PERSON], 2011 р. н., не мешкають за свідченнями сусідів по такому будинку, починаючи з вересня 2014 року по теперішній час (а. с. 8). Спорідненість [PERSON] з відповідачкою, [PERSON], а також з сином останньої [PERSON] визнавалось позивачкою. При цьому з нотаріально посвідченого свідоцтва про народження, виданого 11 січня 2012 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 20, вбачається, що [PERSON] народився 23 грудня 2011 року, батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Суд зауважує, що матеріли справи також містять нотаріально посвідчену заяву від батька [PERSON], 2011 р. н., [PERSON], де він не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] Відповідно до ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України наймач або члени його родини можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад 6 (шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 (десяти) років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Суд при цьому враховує, що фактично більше шести місяців у [ADDRESS] ані [PERSON], ані її син, [PERSON], не мешкають без поважних причин. Також суд зауважує, що оскільки син [PERSON], [PERSON], 2011 р. н., не мешкає разом із своєю прабабусею, [PERSON], то місцем проживання дитини є те місце, де він мешкає разом із своїми батьками, на яких саме покладається обовязок щодо забезпечення належних житлових умов дитини. Натомість факт реєстрації з 11 серпня 2015 року малолітнього [PERSON] разом із його батьками [ADDRESS] РФ та відвідування дитиною дитячого садка з 11 січня 2016 року підтверджується довідкою від 15 червня 2016 року адміністрації Люблінського поселення Омської області РФ, довідкою «Дитячого садка № 253» міста Омська від 14 вересня 2016 року, нотаріально посвідченою довідкою про реєстрацію за місцем мешкання № 1566 від 11 серпня 2015 року, а також нотаріально посвідченими копіями паспортів громадян [PERSON] Федерації на [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, встановлених в судовому засіданні, а також на підставі зазначених норм права суд дійшов висновку, що відповідачка, залишаючись зареєстрованою у [INFO], однак не користуючись зазначеним житловим приміщенням понад шість місяців без поважних причин, є такою, що втратила право користування таким житлом. Таким чином внаслідок втрати [PERSON] права на користування спірним житлом, то право на його користування також втратив її син [PERSON], який мешкає разом із нею. Суд зауважує, що наявність відомостей про реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] разом зі своїми батьками свідчить про дотримання прав малолітньої дитини по вказаній справі. На підставі переліченого заявлені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування [ADDRESS].

Outcome: approved