Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те що він з відповідачем [PERSON] 22 травня 1994 року уклав шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON]. З 20 липня 2013 року, після того як захворів позивач пневмонією, регулярні конфлікти привели до повної неможливості подальшого спільного мешкання. Спроб, щодо владання стосунків позивач не вживав, оскільки після останнього конфлікту, його дружина намагалась підрізати його, та після цього позивач не має намір примиритися із нею та просить суд строк на примирення не давати так як збереження сім»ї у даному випадку не можливе. Позивач до судового засідання не з»явився, надіслав на адресу суду заяву у якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд справу розглянути у попередньому судовому засіданні Від відповідача також до суду надійшла заява, у якій вона вказала, що проти позовних вимог не заперечує, просить справу розглянути у її відсутність. Враховуючи клопотання сторін, суд вважає можливим розглянути справу і постановити рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідно до ст. 130 ч 4 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ст. 174 ч 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що маються законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до змісту позовної заяви та наданих заяв від сторін, основна причина розпаду сім'ї це відсутнє взаєморозуміння, несумісність характерів, небажання сторін йти на компроміс. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. [PERSON] скористався даним правом та звернувся до суду з таким позовом. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач надав на це згоду. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, в результаті чого було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та посилаючись на ст. 110 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 3 ст. 115 СК України розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. ст. 110, 115 СК України,

Outcome: approved