Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд збільшити розмір аліментів, утримуваних з відповідача за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2012 року на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO] з 1/6 частини усіх видів доходу до 1/3 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що на момент винесення вищезазначеного рішення суду, відповідач сплачував аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу в розмірі ? частини своїх доходів. В листопаді 2015 року сплата аліментів на дитину від першого шлюбу припинилась, в зв'язку з досягненням дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного, оскільки на теперішній час матеріальний стан відповідача змінився, позивачка просить суд збільшити розмір утримуваних з нього аліментів до 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% для прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки по справі надійшла письмова заява про розгляд її позовних вимог у її відсутність, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Від відповідача по справі надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати аліменти в розмір ? частини усіх видів доходу щомісячно. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи часткове визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 грудня 2012 року вирішено стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу щомісячно./а.с.5/ Як вбачається з інформації відділу ДВС Мелітопольського МРУЮ у Запорізькій області від 25.03.2016 року у відділі перебував виконавчий лист № 2-1326 від 04.03.2010 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття./а.с.3/ Вищевказане виконавче провадження було завершене 03.11.2015 року у зв'язку з досягненням дитиною повноліття. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05. 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька. зміна сімейного стану можуть бути підставами для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, у разі зміни матеріального становища та сімейного стану платника аліментів, він має право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 05.02. 2014 р. (справа № 143 цс 13). Так, згідно ч.2ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Таким чином, у разі поліпшення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, збільшено) за позовом отримувача аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом установлено, що відповідач являється працездатною особою, частково визнав позовні вимоги, а також судом встановлено, що відповідач не сплачує більше аліментів на дитину від попереднього шлюбу. Наведені обставини свідчать про те, що у позивача змінився матеріальний стан, що свідчить про зміну його становища, яку слугувало підставою для винесення рішення в частині меншого розміру аліментів. Разом із тим, позовні вимоги [PERSON] в частині збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання однієї дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно підлягають частковому задоволенню, оскільки даний розмір аліментів не обґрунтований належними та допустимим доказами, суперечить судовій практиці, тому суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів з 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача до 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та наявність підстав для збільшення розміру аліментів на дитину, які стягуються з відповідача за рішенням суду, до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин позовна заява підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 192 СК, ст.ст.10,11,57,88,209,212,213,214,215,367 ЦПК України, суд,

Outcome: partial