Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 4 грудня 2009 року, між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 4 грудня 2009 зроблено відповідний актовий запис за № 532. За час перебування в шлюбі вони мають двох дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вона з відповідачем прожили у шлюбі 6 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, але останній рік вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності їхніх дітей. Їхні спільні діти знаходяться у підлітковому віці деяких речей не розуміють, але вона вважає, що в подальшому це може суттєво вплинути на їх психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь якій сім'ї. Вона неодноразово, протягом останніх місяців, намагалась говорити з відповідачем про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча вона прикладала для цього максимально зусиль. Їхні відносини переросли в ще більш ворожі. 20.07.2015 відповідач [PERSON] взагалі зібрав свої особисті речі і пішов жити до своїх батьків за місцем реєстраціях у м. Новомосковськ і більше спільно з нею та дітьми однією сім'єю жити не бажає. В результаті таких обставин вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їхніх дітей. На теперішній час вона мешкає з дітьми сама. Відповідач живе окремо, спільного господарства вони не ведуть, а також він не приймає участи у вихованні дітей та ні їй, ні дітей матеріально не забезпечує. При тому, що [PERSON] працює водієм в ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат №11» розташованому у м. Новомосковську по вул. М.Головко 7, тобто має постійне місце роботи та стабільний заробіток у розмірі більше 4 тис. грн. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. В той же час, вона змушена сама утримувати їхніх спільних дітей одночасно утримуючи велике присадибне господарство, домашню худобу, що є єдиною можливістю заробітку в селі, для матеріального забезпечення себе та їх спільних дітей. З підстав наведених вище, збереження їхньої сім'ї є неможливим. Питання майна, набутого в період перебування в шлюбі, будуть вирішуватись поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Просить шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем[PERSON], зареєстрований 04 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 4 грудня 2009 зроблено відповідний актовий запис за № 532 - розірвати, залишити їй набуте в шлюбі прізвище - [PERSON], стягнути з відповідача [PERSON] сплачений мною судовий збір урозмірі 487 гр.20 коп. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] згідно якого 04.12.2009 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.7); копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] (а.с.8); копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з 20.07.2015 року, з цього часу сторони проживають окремо. Між сторонами виникали постійні сварки та скандали, які відбувались в присутності їхніх дітей. На теперішній час позивачка мешкає з дітьми сама. Відповідач живе окремо, спільного господарства вони не ведуть, а також відповідач не приймає участі у вихованні дітей та їх матеріального забезпечення. Сторони втратили повагу один до одного, зникло почуття любові та взаєморозуміння. Шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved