Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом і просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з нею, за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що вона та син проживають спільно, окремо від відповідача. Дитина без її уваги та піклування не зможе. Дитина звикла до рідної оселі, а тому вважає за необхідне визначити її місце проживання за вищевказаною адресою. В судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно. Подала заяву та просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи, в силу ст. 128 ЦПК України, належно повідомлений, причини неявки не повідомив. У встановлений судом строк відзив на позов не подано. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Подав клопотання (а.с.55), в якому просить слухати справу у його відсутність, а позовні вимоги позивачки просить задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, свої пояснення по справі - не подав. Направив лист, в якому просить суд проводити розгляд справи без участі представника на підставі зібраних доказів та з урахуванням висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано 24.06.2006 відділом РАС по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №280. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , з 07.02.2013. Відповідач просить позовні вимоги задовольнити. Згідно висновку Деснянської в м. Києві ДА щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 12.08.2020 (а.с.79-80) матір, [PERSON] працевлаштована, має самосійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, наркологічних та психіатричних протипоказань не має. Батько [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. А тому, діючи виключно в інтересах дитини Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація вважає, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] - доцільно. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, суд прийшов до висновку, що дитину слід залишити проживати з матір`ю, позивачкою по справі. За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved