Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 15.03.2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку Валерію, [INFO]. 18.08.2010 року вони розірвали шлюб, але продовжували мешкати разом до серпня 2014 року, вели спільне господарство. В період шлюбу в 2008 році придбали жилий будинок за адресою: м. Волноваха, пр.Литвинова, 22, який було зареєстровано на відповідача. 26.05.2008 року 1/3 частину будинку подарували синові. В серпні 2014 року відповідач запропонував позивачці викупити в нього 1/3 частину будинку, вона сплатила відповідачеві 12000 гривень вартості його частини будинку, а він зобов»язався впродовж місяця оформити документи, однак не зробив цього через складну обстановку в регіоні, потім відмовлявся , посилаючись на інші причини, уникаючи нотаріального оформлення угоди. Просить суд визнати 2/3 частини жилого будинку, розташованого за адресою: м.Волноваха Донецької області, пр.Литвинова, 22, спільною сумісною власністю подружжя; визнати за нею право власності на 1/3 частину цього будинку , визнати угоду купівлі-продажу 1/3 частини спірного будинку дійсною, та визнати за нею право власності на цю 1/3 частину будинку, стягнути з відповідача судовий збір та витрати на складання позовної заяви. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. З рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18.08.2010 року (справа № 2-9012/10) судом встановлено, що шлюб, зареєстрований 15.03.2002 року, між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Зі свідоцтв про народження встановлено, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки Валерії, [INFO]. З договору купівлі-продажу жилого будинку від 28 лютого 2008 року, розташованого за адресою: м.Волноваха Донецької області, пр.Литвинова, 22, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером 718, судом встановлено, що сторони придбали під час шлюбу даний будинок , який було зареєстровано за відповідачем [PERSON] З договору дарування 1/3 частини жилого будинку від 26 травня 2008 року, судом встановлено, що [PERSON] подарував 1/3 частину жилого будинку адресою: м.Волноваха Донецької області, пр.Литвинова, 22, своєму синові [PERSON], [INFO], інтереси якого представляла [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за № 1642 та посвідчений приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області. З оригіналу розписки від 26 серпня 2014 року судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] 12000 гривень в рахунок оплати за договором купівлі-продажу належної йому ? частини даного домоволодіння, а саме, після дарування 1/3 частини будинку, розташованого за адресою: м.Волноваха, пр.Литвинова, 22, зобов»язується впродовж місяця оформити документи для нотаріуса для продажу ? частини будинку. Згідно зі\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік\~\~мають рівні права володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладення договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ст. 65 СК України). Згідно із вимогами\~ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Статтею 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується\~ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружися, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільною сумісною власністю подружжя (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання 2/3 частин жилого будинку, розташованого за адресою: м.Волноваха Донецької області, пр.Литвинова, 22, спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачкою права власності на 1/3 частину даного будинку в порядку поділу спільного майна подружжя. Щодо визнання угоди дійсною, суд зазначає наступне. Згідно\~ст.334 ЦК України\~якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до\~ст. 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно\~ст.. 640 ЦК України\~договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Як убачається з матеріалів справи, 26.08.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі у вигляді розписки укладено договір купівлі-продажу жилого будинку, за яким [PERSON] за 12 000 грн. Продав своїй колишній дружині належну йому 1/3 частину будинку. Зі змісту позовної заяви вбачається, що звертаючись до суду з позовом про визнання права власності позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилався на ст.\~220,\~331 ЦК України, та зазначала, що позбавлена можливості належним чином оформити своє право власності, оскільки інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення. Відповідно до частини 1\~статті 220 ЦК України\~у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до частини 2\~статті 220 ЦК України\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання угоди купівлі-продажу 1/3 частини будинку, розташованого за адресою: м.Волноваха Донецької області, пр.Литвинова, 22, укладеної 26.08.2014 року між позивачкою та відповідачем, дійсною та визнати за позвичакою право власності на 1/3 частину будинку. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір 243 гривені 60 копійок, в задоволенні стягнення витрат на складання позовної заяви в розмірі 200 гривень відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: partial