Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилась. В позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності, підтримує позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, про дату, місце та час слухання справи повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, яке було видано 1 липня 1996 року Медвежанською сільською радою м.Свердловська Луганської області (а.с.2). Згідно довідки № 341 від 6 жовтня 2014 року виданої директором Свердловського обласного медичного училища, [PERSON] навчається на 2 курсі вище вказаного учбового закладу (а.с.6). У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.198 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно частини 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на її утримання, суд вважає, за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви і до і до закінчення нею навчання у Свердловському обласному медичному училищі, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved