overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши який, просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на постійні сварки, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На протязі одного року сторони не проживають однією сім'єю та спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На примирення не згодна. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить розглядати справу у його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони перебувають у шлюбі з 13.09.2013 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Враховуючи те, що сторони на протязі року проживають окремо, подружні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть і наполягають на розірванні шлюбу, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу подружжя суперечить їх інтересам. При подачі позову позивачкою було сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України вказані судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши який, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 23.09.2006 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просить стягнути з нього аліменти. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що уточнені позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2006 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Позивачка зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України встановлено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки відповідач позов визнав, суд вважає можливим стягнути з нього аліменти у розмірі 1500 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON] , що буде достатнім для його гармонійного розвитку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши який, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просить стягнути з нього аліменти. Позивачка в підготовче судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25.04.2014 року (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №102733 (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що обовязок по утриманню дитини покладено на обох батьків, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частки від його заробітку (доходу) на утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши який, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить стягнути з нього аліменти. Позивачка в підготовче судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвали 15.04.2009 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЖД 073775 від 15.04.2009 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 130601, виданим Березанською сільською радою Біляївського району Одеської області 11.03.2008 року (а.с.4). 08.06.2012 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб. Позивачка зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи те, що утримання неповнолітньої дитини це обовязок батьків, а не їх право, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2500 грн. щомісяця на утримання доньки [PERSON], що буде достатнім для її гармонійного розвитку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши який, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 12.01.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просить стягнути з нього аліменти. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати у його відсутність. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.01.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, а відповідач не виконує свої обов'язки, передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України, а тому суд вважає можливим стягнути з нього аліменти у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], що буде достатнім для її гармонійного розвитку

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору дарування від 07.10.2002 р. Крім неї в її квартирі зареєстровані її діти та мати [PERSON] відповідачка по справі, яка в зазначеній квартирі з березня 2013 року не мешкає. На теперішній час відповідачка мешкає в іншій квартирі з чоловіком, про якого позивачці нічого не відомо, зловживає спиртними напоями. Добровільно знятись з реєстрації відповідачка не бажає. Оскільки відповідачка залишається зареєстрованою в квартирі, позивачка змушена нести додаткові витрати на сплату комунальних платежів, які їй сплачувати важко, внаслідок чого порушуються її права власника житла. Враховуючи той факт, що відповідачка в указаному житловому приміщенні не мешкає більше року без поважної причини, плату за користування житловим приміщенням не здійснює, реєстрація відповідачки в житловому будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися власністю, позивач просить визнати відповідачку особою, яка втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не явилась, про час розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, наполягає на задоволенні позову, проти заочного прийняття рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання жодного разу не з'явилась, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, з урахуванням думки позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає, право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] про не проживання від 03.04.2015 року [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає з березня 2013 року (а.с.5). [PERSON] договору дарування квартири від 07.10.2002 року (а.с.6), копії свідоцтва про розірвання шлюбу з [PERSON] (а.с.7), копії свідоцтва про одруження з [PERSON] (а.с.8) позивачка [PERSON] дійсно є власницею квартири [ADDRESS]. [PERSON] довідки від 04.03.2015р. виданої ПП «Житловик», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані власник [PERSON] та члени її родини син [PERSON], син [PERSON], мати [PERSON] (а.с.4) Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням доведений у судовому засіданні і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору дарування від 24.03.1999р. Крім неї у квартирі зареєстровані відповідачі її сини [PERSON] та [PERSON]Ю, які з червня 2014 року не проживають у вищезазначеній квартирі. У звязку з проведенням на території Донецької області АТО, останні виїхали у невідомому їй напрямку, речей відповідачів в квартирі нема і місце їх проживання їй невідомо. Оскільки відповідачі залишаються зареєстрованими в квартирі, позивачка змушена нести додаткові витрати на сплату комунальних платежів, які їй сплачувати важко, внаслідок чого порушуються її права власника житла. Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у її квартирі за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка [PERSON] не явилась, про час розгляду справи повідомлялась належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідачі у судове засідання жодного разу не з'явились, про день розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, з урахуванням думки позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає, право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] про не проживання від 22.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], не проживають там з червня 2014 року (а.с.5). [PERSON] договору дарування квартири від 24.03.1999 року (а.с.8) позивачка [PERSON] дійсно є власницею квартири [ADDRESS]. [PERSON] довідок Артемівського МВ ГУДМС України в Донецькій області № 2185 та № 2187 від 20.11.2015р. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 18,19) Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням доведений у судовому засіданні і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом у якому вказала, що працює у комунальному підприємстві «Виробниче управління комунального господарства» на посаді оператора ЕОМ. За період з 01.09.2013 року по 28.03.2014 року їй не виплачена заробітна плата в розмірі 8559,90 гривень. Просила задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь борг по заробітній платі. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, тому суд розглянув справу в його відсутність з винесенням заочного рішення. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Довідкою комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» від 28.03.2014 року підтверджується, що станом на 28.03.2014 року заборгованість відповідача перед позивачкою з виплати заробітної плати за вересень 2013 року складає 1293,55 гривень, за жовтень 2013 року 298,53 гривень, за листопад 2013 року 1819,63 гривень, за грудень 2013 року 1428,71 гривень, за січень 2014 року 1354,80 гривень, за лютий 2014 року 1150,10 гривень, за 28 днів березня 2014 року 1214,58 гривень, а всього 8559 гривень 90 копійок. Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Отже сума нарахованої та не виплаченої заробітної плати [PERSON] за період з 01 вересня 2013 року по 28 березня 2014 року включно в розмірі 8559,90 гривень підлягає стягненню з комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства». Абзац 5 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вказує на те, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму заборгованості по оплаті праці без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів. Тому слід вказати, що стягнута судом з відповідача на користь позивача сума заборгованості по заробітній платі визначена до видачі на руки (що обов'язкові платежі з неї вже утримано). Згідно ст. 88 ЦПК України з врахуванням Закону України «Про судовий збір», із відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому вказує, що 19 лютого 2014 року померла її мати [PERSON], після її смерті залишилося майно, що складається з квартири, яка розташована у м. Часів-Ярі по вул. Міліцейська, 1/105. Вказує на те, що коли вона звернувся до Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право спадщини, оскільки вона пропустила строк звернення з заявою про прийняття спадщини і їй порадили звернутись до суду. Просить надати додатковий строк, для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття вищевказаної спадщини. Ця обставина і з'явилася підставою позовної заяви. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову та просила позов задовольнити у повному обсязі . Представник відповідача по справі Часівярської міської ради у судове засідання не з*явився до початку судового засідання надав заяву, в якій просила суд винести рішення суду на розсуд Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилась 12.08.1970році та батьками записано [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладання про шлюб, 19.05.1977року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], та останній надано прізвище «Замойська». Згідно свідоцтва про шлюб,27.06.1992 році [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та останній надано прізвище «Константинова». Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 19.02.2014 року, про що зроблено актовий запис №209 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку.(а.с.3) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.06.1994року, квартира, яка розташована у м. Часів-Ярі по вул. Міліцейській, 1/105 дійсно належить на праві приватної власності [PERSON](а.с.4) Згідно відповіді наданої Часівярською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 19.02.214року станом на 27.10.2015року спадкових справ не заводилось, заповітів посвідчено не було. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved