Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], вказавши, що вона [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає з нею за адресою : [ADDRESS]. Наразі перебуває у шлюбі із [PERSON], [INFO]. Вона матеріально та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу проживання нарізно, а це з серпня 2013 року, відповідач без поважних причин ухиляється від виховання та фінансового утримання дитини. Всі питання виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач не виконує обов'язків, визначених ст.. 150 СК України по відношенню до дитини, а також унеможливлює, з незрозумілих мотивів, здійснення заходів для забезпечення інтересів дитини, її права на оздоровлення, права на зустріч з родичами, права на відпочинок. Вона має намір виїжджати за межі України разом з донькою у відпустку, з метою оздоровлення, з метою розширення кругозору доньки, ознайомлення з культурою інших народів, загартування, підготовки до вивчення іноземних мов, а також до Російської Федерації до родичів, маючи бажання та можливість оздоровити доньку. Також її донька зможе побачити своїх рідних. Відповідач неодноразово в категоричній формі відмовляв їй спілкуватися з родичами, вважає, що вона не має права виїзду за кордон разом з донькою, тому вимушена звернутися з цього приводу до суду. Вважає, що відмова батька дитини в наданні дозволу на виїзд за межі України є безпідставною, шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. Просила суд визнати відмову [PERSON] на виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] року безпідставною. Дозволити [PERSON] без згоди батька - [PERSON] оформити документи для виїзду неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України та на в'їзд до м. Москва Російської Федерації, а також в інші держави і повертатися на територію України разом з нею без згоди та супроводу батька - [PERSON] строком на 1 рік. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд дозволити їй [PERSON], [INFO], уродженці м. Нова Каховка Херсонської області виїзд за межі України до Російської Федерації строком на 90 днів з 25 грудня 2017 року разом з неповнолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], уродженкою м. Нова Каховка Херсонської області без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], уродженця м. Нова Каховка. Позивачка під присягою надала пояснення в якості свідка, про те, що [PERSON] не займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини, йому відомо про розгляд зазначеного позову, він в добровільному порядку не бажає надавати дозвіл на виїзд його доньки за межі України, тим самим створюючи складнощі для неї як колишньої його співмешканки, бо на даний час ніякого впливу на неї він не має через її заміжжя. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому за згодою представника позивачки на підставі ст. 224-233 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку та винести по справі заочне рішення. Представник органу опіки та піклування Новокаховської міської ради Херсонської області в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, посилаючись на те, що батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, тому рішення суду цілком буде відповідати інтересам малолітньої [PERSON], бо мати дитини бажає повезти дитину до родичів, які проживають в м. Москва, що сприятиме фізичному та духовному розвитку дитини. Суд заслухавши пояснення позивача, надані суду під присягою в якості свідка, третьої особи, свідків дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася, [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України слідує, що батьком [PERSON] є [PERSON]. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні дитину - [PERSON], 2013 року народження. Згідно закордонного паспорта [PERSON], останній працює за кордоном, з 20.06.2016 року до 28.06.2017 року йому було відкрито візу до країни Польща. Позивачка [PERSON] 18.02.2017 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. З висновку за результатами розгляду матеріалів зареєстрованих 13.08.2013 року слідує, що [PERSON] зверталася до Новокаховського МВ УМВС України в Херсонській області з заявою про неправомірні дії колишнього співмешканця [PERSON], який перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою. Із закордонного паспорту позивачки [PERSON] слідує, що вона виїздила за межі України на відпочинок та до родичів, із закордонного паспорту дитини [PERSON], [INFO] року слідує, що остання виїздила раніше за кордон з матір'ю [PERSON] З пояснень свідка [PERSON] слідує, що [PERSON] не займається вихованням дитини, перебуває за кордоном, в його присутності він погано ставився до [PERSON] та до своєї дитини, не проявляв турботи як батько дитини. Позивачкою надано суду запрошення [PERSON] до Російської Федерації на новорічні свята, довідку про склад сім'ї [PERSON] та свідоцтво про реєстрацію прав власності [PERSON] на житловий будинок та квартиру на території Російської Федерації і паспорт громадянки Російської Федерації [PERSON] з реєстрацією місця проживання в м. Єгорьєвськ Московської області, за місцем розташування житлового будинку. Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 19.09.2017 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.06.2017 року. Відповідно до ст. 3,9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст.155 ч.2 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 313 ч.3 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 1, 2 ч.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.3,5 Постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 року, якою затверджені «Правила перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Таким чином суд, вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки відповідач безпідставно не надає дозвіл, який посвідчується нотаріально, на виїзд за кордон своєї малолітньої дитини [PERSON], що порушує її права на фізичний та духовний розвиток, позбавляє її права на побачення з рідними, розширення кругозору, знайомство з культурою іншої країни, а також право на відпочинок. Виходячи з найвищої соціальної цінності - забезпечення прав дитини та неможливості іншим шляхом захистити права дитини на побачення з родичами по лінії матері, які проживають за межами країни, в Російській Федерації, суд вважає за доцільне постановити рішення, яким надати дозвіл позивачці на виїзд за межі України разом з малолітньою дитиною [PERSON] до Російської Федерації для відвідування родичів дитини, на період 90 днів з моменту перетину кордону з Російською Федерацією з 25.12.2017 року без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], оскільки вказане рішення буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved