Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на такі обставини. Відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В., дата нотаріального посвідчення: 21.12.2007 року, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 2-6118, бланк ВКС 025610 , право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.02.2008 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» №17686721 від 11.02.2008 року, реєстраційний №21437918, тип об`єкта квартира, адреса об`єкта: [ADDRESS] , номер запису: 369 в книзі: 35доп.к.-86, [PERSON] на підставі права приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно позовної заяви, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач, який тривалий час там не проживає, позивачка, як власниця вищевказаної квартири, змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг виходячи з кількості зареєстрованих осіб за вищезазначеною адресою. Відповідач в силу своєї відсутності, участі по утриманню будинку не приймає, не надає грошових коштів на сплату комунальних платежів, на ремонт приміщень та іншого майна, а отже, позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В судове засідання позивачка не з`явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В., дата нотаріального посвідчення: 21.12.2007 року, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 2-6118, бланк ВКС 025610 , право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.02.2008 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.6) Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» №17686721 від 11.02.2008 року, реєстраційний №21437918, тип об`єкта квартира, адреса об`єкта: [ADDRESS] , номер запису: 369 в книзі: 35доп.к.-86, [PERSON] на підставі права приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.7-8). Судом встановлено, що згідно Довідки-виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію», виданої ЖБК «Будівельник-4», в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (а.с.9). Судом встановлено, що відповідно до відповіді Відділу адресно - довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (Вхід. № ЕП - 2441 від 14.03.2019 року) на запит Малиновського районного суду м. Одеси відповідач - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Отже, у квартирі зареєстроване місце проживання відповідача - [PERSON] , який з 01.03.2011 року (більше ніж 7 років) не проживає, не здійснює оплату за квартиру. Своїх речей у квартирі позивачки відповідач не має, вселитися спроб не чинив, але зніматися з реєстраційного обліку добровільно не бажає. Факт не проживання [PERSON] за вказаною адресою, підтверджується: актом про не проживання № 7 від сусідів - [PERSON] , [PERSON] [PERSON] від 14.02.2019, що завірений начальником ЖБК «Будівельник -4» - І.А. Березовою; актом про не проживання № 31 від сусідів - [PERSON] , [PERSON] [PERSON] від 08.07.2019, що завірений начальником ЖБК «Будівельник -4» - І.А. Березовою; актом про не проживання № 40 від сусідів - [PERSON] , [PERSON] [PERSON] від 03.09.2019, що завірений начальником ЖБК «Будівельник -4» - І.А. Березовою. Оскільки за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач, який тривалий час там не проживає, позивачка, як власниця вищевказаної квартири змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг виходячи з кількості зареєстрованих осіб за вищезазначеною адресою. Відповідач в силу своєї відсутності, участі по утриманню будинку не приймає, не надає грошових коштів на сплату комунальних платежів, на ремонт приміщень та іншого майна. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено,- що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю. Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. За змістом Закону, місце проживання - це житло, у якому особа проживає строком більше шести місяців на рік (це єдине, чим відрізняє закон місце проживання від місця перебування). Отже, немає підстав стверджувати, що зняття з реєстрації особи, яка фактично не проживає за адресою своєї реєстрації, але добровільно не виконує закон та не змінює місце своєї реєстрації, може свідчити чи може спричинити порушення її прав та свобод. Наявність чи відсутність реєстрації не впливає на право власності, адже зняття з реєстрації особи ніяк не впливає на її право власності, не може обмежити її право користування, володіння та розпорядження житлом. Крім того, співвласник житла може в будь-який момент поновити свою реєстрацію у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно ч.ч.1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 72 ЖК УРСР, ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved