Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,66 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, яка належала її бабусі [PERSON] .. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за законом, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, спадкоємець першої черги [PERSON] на спадщину не претендує, спадщину не прийняв. Пізніше, позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Позивачка та її представник [PERSON] (довіреність № 57 від 23.04.2019 р.) у підготовче судове засідання не з`явились, від представника надійшла до суду заява з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою. Також у заяві зазначив, що спадщину він не прийняв, оскільки із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, на момент смерті своєї матері [PERSON] мешкав окремо, з нею мешкала [PERSON] , яка доглядала за нею та піклувалась про неї. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] , померла [INFO] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , мати [PERSON] , батько [PERSON] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] »; копія свідоцтва про народження [PERSON] , мати [PERSON] , батько [PERSON] ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 019657, власник [PERSON] ; витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; довідка Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області від 23.04.2019 р., із якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з нею мешкала [PERSON] ; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.06.2019 р., підстава відсутність правовстановлюючих документів. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,66 га (кадастровий номер 5124182400:01:006:0140), яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у зв`язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON] , який є відповідачем по справі та на спадщину не претендує. Позивачка по справі є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що підтверджується даними з відділу внутрішніх справ Ренійського району (зареєстрована [ADDRESS] з 02.12.1999 р.). Спадкоємців другої та третьої черги не встановлено. У встановлений законодавством строк, позивачка не звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини, постійно проживала разом із спадкодавцем. Ці обставини підтверджуються довідкою Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області від 23.04.2019 р. 26.06.2019 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, спадкоємець першої [PERSON] на спадщину не претендує, не вчинив будь який дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом четвертої черги (ст. 1264 ЦК України) після смерті [PERSON] .. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину, в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. Спадкоємець першої черги [PERSON] на спадщину не претендує, не вчинив будь який дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини. Спадкоємців другої та третьої черги не встановлено. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved