Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду, в якому після збільшення позовних вимог, просила зобов»язати ЖБК «Київ-9» зробити перерахунок вартості житлово-комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] та внести відповідні зміни до даних особового рахунку позивачки, а саме: - за спожите гаряче та холодне водопостачання, водовідведення за період з лютого 2014р. до травня 2015 включно, та відповідно до тарифів на гарячу та холодну воду у розмірі 25,06 грн./куб, який діє з 01.07.2014р., - за спожитий природній газ за період за квітень 2014р., - за антену за період з лютого 2014р по травень 2015р. Просила зобов»язати відповідача внести до квитанцій, які виставляються споживачам в опалювальний сезон, інформацію про показники загально- будинкового приладу обліку теплової енергії на початок і кінець розрахункового періоду, тариф за одиницю спожитої теплоенергії та розрахунок вартості опалення 1 кв.м. Також застосувати наслідки нікчемності договору про проведення розрахунків за водопостачання та водовідведення за показниками квартирних приладів обліку споживання холодної та гарячої води від 10.12.2014р. між позивачкою та відповідачем. Стягнути з ЖБК «Київ-9» моральну шкоду в розмірі 5000 грн., стягнути моральну шкоду з голови правління ЖБК [PERSON] в розмірі 5000 грн., стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2117,20 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Представники відповідача ЖБК «Київ-9» - Воловик К.С та [PERSON] просили відмовити в позові. Представник ЖБК [PERSON] посилалась на те, що неодноразово проводились перевірки діяльності кооперативу і порушень не виявлено. Надала оголошення, які доводили до відома всіх мешканців будинку про необхідність зробити повірку лічильників та взяти на облік балансоутримувача. В квартиру позивачки потрапити не могли з 2000р., бо вона не впускала. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], є членом кооперативу ЖБК «Київ-9» та сплачує за комунальні послуги за двох осіб ( за себе та чоловіка). Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 15.10.2014р. (а.с. 6-14), яким частково задоволено позовні вимоги ЖБК «Київ-9» про стягнення заборгованості з [PERSON] за житлово-комунальні послуги, були встановлені обставини, які доказуванню не підлягають відповідно до ст. 61 ЦПК України. Заборгованість по даному рішенню Апеляційного суду м.Києва [PERSON] погасила під час розгляду даної справи в суді. Так, Апеляційним судом м.Києва встановлено безпідставне нарахування оплати за послуги централізованої антени, оскільки [PERSON] суду надала договір від 27.07.1998р. про користування кабельною системою прийому телебачення. В зв»язку з тим, що предметом розгляду в суді був період заборгованості за житлово-комунальні послуги з жовтня 2010р. по січень 2014р. включно. Тому дані позовні вимоги стосуються іншого періоду з лютого 2014р. по травень 2015р. Як вбачається з матеріалів справи, ЖБК «Київ-9» продовжує виставляти рахунок в квитанцію на сплату житлово-комунальних послуг послуги за користування централізованої антени по 6,00 грн. щомісячно ( а.с. 17-21,123). А тому вимоги [PERSON] в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню . При цьому не має значення коли про відсутність антени дізнався відповідач ( представник відповідача посилається, що дізнались 05.06.2015р. і склали про це акт). Отже, обставини, які встановлені судом, доказуванню не підлягають. Що стосується вимог щодо перерахунку за гарячу та холодну водопостачання, водовідведення за період з лютого 2014 р. по травень 2015 р. Будинок [ADDRESS] в м.Києві обладнаний засобом обліку теплової енергії. Розпорядженням КМДА № 2091 від 19.11.2004р. скасовано Розпорядженя КМДА № 1150 від 08.06.2001р «Про затвердження Положення про запровадження квартирних приладів обліку споживання холодної та гарячої води», яким передбачалось обов»язкове підписання договорів мешканців з ЖЕКами. ( а.с.101).Тобто підписання договору на встановлення лічильника не є обов»язковим, про що заявляла представник ЖБК. Мешканці самостійно можуть встановлювати лічильники за свої кошти. Як встановлено в судовому засіданні, в квартирі позивачки встановлені лічильники на гарячу та холодну воду з 04.07.2011р., опломбовані компанією, яка має на це відповідну ліцензію. По показникам встановлених лічильників відповідачем нараховувалась оплата за комунальні послуги до 2014р., а тому ці дані визнавались правлінням ЖБК при виставленні рахунку на оплату щомісячно в квитанціях. Підстав не враховувати показники лічильників та нараховувати по нормам у відповідача не було. Крім того, ЖБК «Київ-9» звертався до суду про стягнення заборгованості за період з 2011р. по 2014р, але Апеляційний суд не прийняв до уваги цю суму заборгованості, а прийняв своє рішення, враховуючи показники лічильників, які встановлені з липня 2011р. ці обставини також доказуванню не підлягають. Представник відповідача посилалась на те, що потрапити до квартири [PERSON] не могла, вона з 2000р. її не впускала, а лише в 2014р.зайшла до квартири позивачки. Але позивачка виконувала як і всі мешканці порядок щодо повірки лічильників для взяття їх на облік, записавшись до списку мешканців будинку у конс»єржа, але [PERSON] її викреслила зі списку, пояснивши це тим, що позивачка не входить до тих мешканців, яким лічильники встановлював конкретний слюсар-сантехнік. Тому посилання представника відповідача щодо перешкоджань з боку позивачки потрапити до квартири не доведені суду. [PERSON] сплачує за комунальні послуги за воду відповідно до показників лічильників. А з червня 2015р. вже уклала договір з «Київводоканалом» і сплачує безпосередньо виробнику послуг до АТ «Акціонерна компанія «Київводоканал». Разом з тим, вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в частині зазначеного періоду. Оскільки з грудня 2014р. згідно наданим квитанціям ( а.с. 123, 131) відповідачем не виставляється розрахунок по оплаті за спожиту гарячу та холодну воду, в графі «сума» до сплати за гарячу та холодну воду вказано «0», а тому вимоги в частині періоду з грудня 2014р.по травень 2015р. не підтверджені. Суд приходить до висновку, що вимоги підлягають лише в частині перерахунку вартості житлово-комунальних послуг за воду за період з лютого 2014р. по грудень 2014р., що підтверджується матеріалами справи. Позивачка самостійно знімає показники лічильників, сплачує за отримані послуги, що не може свідчити про відмову від оплати, але припустити за якими тарифами в подальшому до неї може нараховуватись заборгованість за цей період, суд не може, а тому вимоги щодо застосування наслідків нікчемності договору про проведення розрахунків на водопостачання та водовідведення за показниками квартирних приладів обліку споживання води від 10.12.2014р. є передчасними. Вимоги частині перерахунку за газ за квітень 2014р. також задоволенню не підлягають. З 27.06.2014р. розрахунки за спожитий газ проводяться за показниками лічильника безпосередньо з РАВ №3 ПА Київгаз», з яким з [PERSON] укладено договір , що підтверджується наданою довідкою розрахунково-абонентським відділом №3 ПАТ «Київгаз» від 09.07.2014р. ( а.с.37). Позивачка посилається на те, що Постановою Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сфері енергетики «про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» від 03.04.2014р. нові підвищені тарифи на газ були встановлені з 01 травня 2014р., але ЖБК «Київ-9» почав їх застосовувати вже з квітня, про що зазначено в квитанції за сплату за квітень 2014р. ( а.с. 121).Вважає, що це донарахування було незаконним. Разом з цим, ці твердження позивачки спростовуються матеріалами справи. У квитанції за квітень 2014р лише відображено донарахування плати за газ за попередній період відсутності гарячого водопостачання ще за серпень 2013р, а відображено це було в квитанціях за квітень 2014р. Як встановлено, у серпні 2013р. протягом 2-х тижнів у будинках ЖБК «Київ-9» було відсутнє гаряче водопостачання. Згідно Постанови КМУ №619 від 08.06.1996р. у разі перерви у централізованому гарячому водопостачанні населення норма споживання природного газу встановлюється 18,3 куб.м на людину на місяць. Тобто , замість звичайного встановленого тарифу 9,8 куб.м). Розрахунок донарахування у розмірі 3771,43 грн. на всіх мешканців відповідно до кількості проживаючих в квартирі осіб ( а.с.84), була проведена бухгалтерією у квітні 2014р. При цьому враховувався акт передачі-приймання природного газу за листопад 2013р., та акт кількості мешканців на розподіл донарахованої суми підписаний з одного боку відповідачем а з другого боку фахівцем ПАТ «Київгаз». ( а.с.83,84). Крім того, в цей період лічильники на газ у позивачки не були встановлені, тому підстав вважати незаконним донарахування плати за газ за період серпень 2013р. немає. Вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Моральну шкоду позивачка обґрунтовує тим, що голова правління налаштовує мешканців проти позивачки та її чоловіка, наслідком чого було колективне звернення до прокуратури міста Києва ( а.с.40-46). Але з цього звернення вбачається, що мова йде про події 2011р, коли звернення до суду було про видачу судового наказу про стягнення заборгованості ( 13.03.2012р. Подільський суд м.Києва видав судовий наказ) що голова правління неодноразово направляла для укладання примірник Типового договору, затвердженого Постановою КМУ №529 від 20.05.2009р, і позивачка відмовлялась від отримання документів. Втім, ці обставини стосуються інших подій і не стосуються вимог зазначеного періоду в позові з лютого по травень 2015р. Отже, моральна шкода не обґрунтована і задоволенню не підлягає. Що стосується вимог стягнення моральної шкоди особисто з голови правління, то ці вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки голова правління [PERSON] представляла інтереси ЖБК «Київ-9» і судом не залучалась як окрема самостійна особа як відповідач. Крім того, з поведінки в судовому засіданні та висловлювань на адресу один одного, можна зробити висновок, що між [PERSON] та [PERSON] особисто склались напружені стосунки, а не як з головою правління ЖБК, яка виконувала свої обов»зки стосовно всіх мешканців однаково. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно ст. 84 ЦПК України стягненню підлягають документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 2117,20 грн. В зв»язку з тим, що при подачі позову позивач не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена на підставі п.7 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як споживач послуг згідно ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial