Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі з 13.03.1988 року. За час спільного життя вони з чоловіком на спільні кошти створили приватне мале підприємство «Шеки» , яке пройшло державну реєстрацію 10.08.1992 року. Директором біло затверджено [PERSON] У зв'язку з тим, що відношення між нею та чоловіком погіршились, 05.08.2013р. вони уклали шлюбний договір, за яким поділене нерухоме майно, нажите під час шлюбу. Шлюбний договір посвідчений нотаріусом. Відповідно до шлюбного договору, у разі розірвання шлюбу їй виділяється нерухоме майно, у тому числі корпуси дитячого центру дозвілля та розваг літ. Б-2 загальною площею 1093,6 кв. м. та літ.В-2 площею 1195,9 кв. м., що розташовані в [ADDRESS]. Під час укладення вказаного шлюбного договору їй стало відомо, що 04.10.2006р. між ПМП «Шеки» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено іпотечний договір і вказані корпуси дитячого центру дозвілля та розваг передано у заставу ПАТ «УкрСиббанк». У зв'язку з тим, що зазначене нерухоме майно є їхньою спільною власністю подружжя, і вона не надавала своєї згоди на укладення договору іпотеки, чим порушені її права, позивачка просить визнати недійсним договір іпотеки № 11050309000/3 від 04 жовтня 2006 року, укладений між Приватним малим підприємством «Шеки» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 364. Також позивачка просить виключити з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстраційні записи про заборону на зазначеного нерухомого майна. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та пояснила, що в період спільного проживання в 1992 році вони з чоловіком створили ПМП «Шеки» за спільні кошти, які були зібрані від торгівлі фруктами нею та її батьками, що мешкають у Мелітополі, а також коштів, що були у чоловіка, та частково від отримання кредиту. ПМП «Шеки» створювалось для отримання доходів на сім'ю, при цьому вона вважає, що створення дитячого центру розваг - це її заслуга , тому що вона була ініціатором створення дитячого центру, оскільки мала двох дітей. Тому вважає, що спірне нерухоме майно є спільним майном подружжя, і зазначене спільне майно було розділене при укладенні шлюбного договору, і у зв'язку з тим, що вона не надавала згоду на передання цього майна до іпотеки, просить визнати недійсним договір іпотеки. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, пояснив, що дійсно спірні об'єкти нерухомості є спільнім майном подружжя, що було створено під час спільного життя, на спільні кошти. Він не знав, що для укладання договору іпотеки треба було згода його дружини, а нотаріус йому про це не роз'яснив. Відповідач - представник ПАТ «УкрСиббанк» позов не визнав. Вважає, що спірні об'єкти нерухомості не є спільним майном подружжя, оскільки це є приватним підприємством, а тому не треба було згоди позивачки на укладення договору іпотеки. Просить відмовити в позові. Третя особа [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за її відсутності. Приватний нотаріус [PERSON], просить розглядати справу за її відсутності. Третя особа - Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області в судове засідання повторно не з'явився, позов не оспорив. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 1988 року. Відповідно довідки з єдиного державного реєстру, приватне мале підприємство «Шеки» створено 10.08.1992 року (ТОМ 1 а.с. 17,18), тобто в період знаходження в шлюбі подружжя. В статуті ПМП «Шеки» зазначене, що приватне мале підприємство створене рішенням громадянина України [PERSON] (том 1 а.с.19), який не є підприємцем. Відповідно до п. 6.2 Сатуту для забезпечення діяльності підприємства за рахунок ВНЕСКУ ВЛАСНИКА створюється статутний фонд в розмірі 11500 гр. (том 1 а.с.21). Позивачкою надані до матеріалів справи копії видаткових касових ордерів, з яких вбачається, що за весь період спільного життя, внески в статутний фонд поступали не від ПМП «Шеки», а від [PERSON] як фізичної особи ( том 2 а.с. 54-125). Відповідно довідки ДПІ у Шевченківському районі міста Запоріжжя, [PERSON] на податковому обліку як фізична особа-підприємець - не перебуває (т.2 а.с.142). З матеріалів справи вбачається, що статутний капітал, як об'єкт права власності, належить на 100% подружжям [PERSON], і немає будь-яких третіх осіб, яки б мали право на будь-яку частину статутного капіталу. Тобто статутний капітал та майно ПМП «Шеки» сформовані за рахунок сумісної власності подружжя, які спільно несли втрати на утримання майна під час проживання однією сім'єю. З матеріалів цивільної справи № 336/8611/13-ц (пров.2/336/3504/2013) вбачається: 05.08.2013р. [PERSON] і [PERSON] уклали шлюбний договір, за яким зазначене майно, нажите подружжям під час шлюбу, у тому числі і спірні об'єкті нерухомого майна, и у випадку розірвання шлюбу, за [PERSON] зберігається крім іншого майна корпус дитячого центру дозвілля та розваг Б-2 загальною площею 1093,6 кв. м. та літ.В-2 площею 1195,9 кв. м., що розташовані в [ADDRESS] (а.с.4). 07.10.2013р. ПАТ «УкрСиббанк» звертався до суду з позовом про визнання недійсним шлюбного договору, посилаючись на те, що спірні об'єкти нерухомого майна, що знаходяться під заставою, належать виключно ПМП «Шеки» и не мають правого статуту спільного майна подружжя. Рішенням Шевченківського райсуду міста Запоріжжя від 17.12.2013р. в позові відмовлено. Рішення суду було оскаржено. Ухвалою колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 18.02.3014р. рішення залишено в силі. В ухвалі зазначено, що шлюбним договором визначений правовий режим власності нерухомого майна, набутого подружжям під час шлюбу, вчасності, зазначено, що майно, перелічене в шлюбному договорі, є майном нажитим під час шлюбу (а.с.104-104 справи). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Конституційний суд України в рішення від 19.09.2012р. № 17-рп/2012 зазначив, що « На думку Конституційного Суду України, приватне підприємство (або його частина), засноване одним із подружжя, - це окремий об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності». Таким чином, суд вважає встановленим і доведеним, що об'єкти нерухомого майна, а саме корпуси дитячого центру дозвілля і розваг літ. Б-2 загальною площею 1093,6 кв. м. та літ.В-2 площею 1195,9 кв. м., що розташовані в [ADDRESS], - на час укладення договору іпотеки мали статус спільної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] Із змісту договору іпотеки № 11050309000/3 (т.1 а.с. 32-35) вбачається, що 04.10.2006 року укладений договір іпотеки між АКБ «УкрСиббанк» та приватним малим підприємством «Шеки» в особі директора [PERSON], за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно передано в іпотеку відповідно до кредитного договору № 11050309000 від 04.10.2006р., укладеному між тими ж сторонами ( т.1 а.с. 37-42). В матеріалах справи є лист про надання інформації державного нотаріуса [PERSON] від 16.08.2013р. (т.1 а.с. 47) «Згідно документів, які були передані на зберігання до фондів державного нотаріального архіву Головного управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] за 2006 рік, в реєстрі нотаріальних дій № 1 за датою 04.10.2006 року відсутній запис про надання письмової згоди [PERSON] на укладення договору іпотеки». Відповідно до ч.2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Позивачка як дружина має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межи дрібного побутового. Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, якій підлягає нотаріальному посвідченню, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Такої згоди позивачка не надавала, а тому порушено її право як дружини на спірне нерухоме майно. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини, передання в іпотеку відповідачем [PERSON] без згоди подружжя спірні нежитлові приміщення, які придбано подружжям у шлюбі, суд надходить до висновку, що зміст оспорюваного правочину суперечить положенням ст. 6 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 60,65 СК України, ст. 369 ЦК України, а тому суд вважає наявними підстави для визнання цього правочину недійсним на підставі ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог ст. 203 ЦК України.

Outcome: approved