Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , мешканця [INFO] , про стягнення боргу за договором позики . В позовній заяві зазначено , що 08.10.2014 року між сторонами було укладено усний договір позики відповідно до якого відповідач позичив 5\~000,00 доларів США у і зобовязувався повернути зазначену суму до 18.10.2014 року . Однак в зазначений строк боржник зазначену суму не повернула . Не зважаючи не неодноразові прохання позивачки повернути суму позики відповідач добровільно відмовляється виконати свої зобовязання по поверненню коштів за договором позики , що зумовило останню звернутися за захистом своїх прав до суду . Позивачка просить суд стягнути з відповідача борг в розмірі 125\~680.00 гривень , з врахуванням курсу долара в НБУ станом на час подання позову до суду , та 1\~280,00 гривень понесених витрат , повязаних з оплатою судового збору . Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просять їх задовольнити в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не зяваився , хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи , не повідомив суд про поважні причини неявки в судове засідання , а тому суд вважає за необхідне розглянути справу в заочному порядку , про що не заперечував представник позивачки . Суд , дослідивши матеріали справи вважає позов таким , що підлягає задоволенню в повному обсязі . Судом встановлено , що позивачка позичила відповідачу 08.10.2014 року гроші в сумі 5\~000,00 доларів США , які останній зобовязувався повернути до 18.10.2014 року , що стверджується розпискою відповідача , про отримання вище зазначеної суми та час повернення боргу ( а.с.2 ) . Тобто слід вважати , що договір позики відбувся , оскільки були досягнуті всі істотні умови усного договору , між сторонами , відбулася передача грошових коштів позивачкою відповідачу . На час розгляду справи в суді позика не повернута , що стверджує представник позивачки . В свою чергу відповідач фактично не заперечує стосовно задоволення позовних вимог , оскільки не зробив з цього приводу будь яких заяв та не зявився в судове засідання . Як убачається з матеріалів справи та пояснень представника позивачки відповідач умисно ухиляється від повернення боргу. Відповідно до ч. 1,2 ст.207 ЦК правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах , у листах , телеграмах якими обмінялися сторони ; правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною / сторонами / . Стаття 208 у п.3 ч.1 зазначає , що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму , що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян . Відповідно до ст.ст.52 , 526 ЦК зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору . Одностороння відмова від виконання зобовязань і одностороння зміна зобовязань не допускається . Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання . Суд вважає доведеним , що договір позики відбувся у відповідності до умов передбачених ст.ст. 1046 - 1049 ЦК , відповідач не погасив борг , а тому з відповідача слід стягнути борг на суму боргу з врахуванням курсу долару в НБУ, та судові витрати в повному обсязі .

Outcome: approved