Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина в розмірі ј частки його заробітку (доходу), щомісячно, і до закінчення сином навчання, тобто до 29.02.2020. При цьому, вона зазначає, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час він є студентом 5 курсу ВНЗ «Таврійський державний агротехнологічний університет». Відповідач добровільно не надає допомогу на його утримання. Всі витрати, пов'язані з матеріальним забезпеченням сина вона несе самостійно. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, так як він є людиною працездатного віку, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків він не має. В судовому засіданні позивачка наполягала на позові, але уточнила, що оскільки син є повнолітнім та з 01.10.2018 працює, вона просить стягнути аліменти тільки за вересень 2018 року. Окрім цього, вона вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати на лікування їхнього сина у розмірі Ѕ частини, які викладені нею у відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак, його представник - адвокат Скворцова О.В. надала до суду заперечення на позов та зазначила, що відповідач позов визнає лише за вересень 2018 року, оскільки з 01.10.2018 син почав працювати, при цьому займається в університеті на вільному відвідуванні та державному бюджеті. Тоді як на утриманні відповідача знаходиться дружина яка є інвалідом 2 групи та непрацездатна мати. Сам відповідач ніякого паю не має, отримує нестабільний дохід. Щодо витрат на лікування, то вони викладені процесуально у неправильній формі та стягуються на неповнолітніх дітей. А тому, просить відмовити в цій частині позову. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позові вимоги підтримав та пояснив, що дійсно від відвідує університет у вільній формі, оскільки з 01.10.2018 офіційно працює. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] від 10.08.1997 [PERSON] народився [INFO], в графі батьки зазначені: [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. На даний час син сторін є студентом 5 курсу Таврійського державного агротехнологічного університету, денної форми навчання. Навчання проводиться за рахунок коштів державного бюджету, стипендію не отримує. Термін навчання по 29 лютого 2020 року, що підтверджується довідкою даного державного навчального закладу /а.с.11/. Шлюб між сторонами офіційно розірваний з 21.02.2001, про що зазначено в свідоцтві про розірвання шлюбу /а.с.10/. Згідно довідки голови квартального комітету син [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Статтею 198 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами їхній повнолітній син з жовтня 2018 року почав працювати у зв'язку з чим перейшов на вільне відвідування в університеті. Згідно з довідкою голови квартального комітету №75 Мелітопольської міської ради мати відповідача [PERSON] знаходиться на матеріальному забезпеченні свого сина [PERSON] /а.с.29,30/. Крім того, дружина відповідача є інвалідом 2 групи загального захворювання /а.с.35/. Але, в судовому засіданні представник відповідача позов в частині стягнення аліментів за вересень 2018 року визнала, тому, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням визнання позову в цій частині, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 серпня 2018 року та до 30 вересня 2018 року. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування сина, то суд зазначає наступне. Згідно із ч.1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З матеріалів справи вбачається, що син сторін [PERSON], [INFO] є повнолітнім /а.с.9/. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналізуючи зазначені норми права, з'ясовуючи вказані обставини справи, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо й у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведені належним чином додаткові витрати на лікування сина, вимоги позивача у відповіді на відзив, викладені в порушення ст.ст.174, 175 ЦПК України процесуально неправильній формі. Фактично позов не заявлено. Тим більше, що сума на лікування дитини не конкретизована. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статей ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем недоведена підстава для стягнення додаткових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial