Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 23 січня 2015 року помер позивача батько [PERSON], про що 27 січня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 1. Свідоцтво про смерть серії 1-СР № 242288 видане 27 січня 2015 року виконкомом Харківської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Відповідно довідки Харківської сільської ради Маньківського району Черкаської області спадкоємцями майна [PERSON] є діти позивач, син [PERSON], дочки [PERSON] та [PERSON]. За життя батько - [PERSON] залишив заповіт на ім'я - позивача по справі - [PERSON] в якому зробив таке розпорядження: « належну її на підставі державного акту на право приватної власності на землю (серії III - ЧР № 011277) земельну ділянку площею 4,1681 га., розташовану на території Харківської сільської ради заповідав [PERSON], [INFO]». Заповіт від імені [PERSON] посвідчений секретарем Харківської сільської ради Маньківського району Черкаської області 21.12.2012 року та зареєстрований в реєстрі за №28. На інше майно заповіт не складався. Позивач прийняла спадщину звернувшись 17.07.2015 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.07.2015 року за № 40964992 та відзначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.02.2016 року. Інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON], [PERSON] не бажають приймати спадщину, у володіння чи управління спадковим майном не вступили, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали. Крім цього [PERSON], яка проживає в м. Тольятті Російської федерації надала нотаріально посвідчену заяву про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON] на її користь. 16.02.2016 року вона звернулась до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою пров. Леніна №3 (з 18.02.2016 року перейменований на провулок Калиновий) с. Харківка Маньківського району Черкаської області, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, так як батько при житті не виготовив технічний паспорт на будинок і не отримав свідоцтва про право власності на нього. Постановою державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори від 16.02.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, у зв'язку з чим позивач вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник Харківсьокї сільської ради в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнав та просить справу слухати у його відсутності. Треті особи: [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 23 січня 2015 року помер позивача батько [PERSON], про що 27 січня 2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 1. Свідоцтво про смерть серії 1-СР № 242288 видане 27 січня 2015 року виконкомом Харківської сільської ради Маньківського району Черкаської області(а.с.5). Відповідно довідки Харківської сільської ради Маньківського району Черкаської області спадкоємцями майна [PERSON] є діти позивач, син [PERSON], дочки [PERSON] та [PERSON](а.с.6). Судом встановлено, що за життя [PERSON] вчинив заповіт на ім'я - позивача по справі - [PERSON], згідно якого заповідав позивачці земельну ділянку площею 4,1681 га., розташовану на території Харківської сільської ради. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений секретарем Харківської сільської ради Маньківського району Черкаської області 21.12.2012 та зареєстрований в реєстрі за №28(а.с.6). Судом встановлено, що інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON], [PERSON] не бажають приймати спадщину, у володіння чи управління спадковим майном не вступили, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали, а [PERSON], яка проживає в м. Тольятті Російської федерації надала нотаріально посвідчену заяву про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON] на користь позивача (а.с.15). Встановлено, що 16.02.2016 позивач звернулась до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою пров. Леніна №3 (з 18.02.2016 перейменований на провулок Калиновий) с. Харківка Маньківського району Черкаської області і постановою державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори від 16.02.2016 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа(а.с.8,9). За заявою позивача було виготовлено технічний паспорт на вказаний садибний житловий будинок (а.с.11-14). Також відповідно висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства від 17.03.2016 р.(а.с.16-18) порушень державних будівельних норм не виявлено, заперечень щодо визнання права власності не має. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Ст. 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мсти, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини, як спадкоємець позивач є власником майна в порядку спадкування, зобов'язаний утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючого документа і неможливістю отримати його у зв'язку зі смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved