Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем знаходилась у шлюбі, зареєстрованому 10.06.1995 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району м. Запоріжжя, актовий запис № 669. 07.10.2013 р. рішенням Запорізького районного суду Запорізької області шлюб між ними розірвано. Від сумісного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], 31.01.2006 р. та повнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги ні на неповнолітнього сина [PERSON], ні на повнолітніх синів. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не зявився. 01.12.2015 р. від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову у повному обсязі, визнання факту проживання дитини з матірю та з проханням розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.10.2013 р. встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 10.06.1995 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району м. Запоріжжя, актовий запис № 669. Зазначеним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 07.10.2013 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 18.10.2013 р. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 016946, виданого Долинської сільською радою Запорізького району Запорізької області 14.02.2006 р., батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає, що необхідно стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення нею повноліття, що буде відповідати можливостям відповідача і критеріям виваженості, розумності та справедливості і не суперечить нормам законодавства України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved