Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 24377,90 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову посилалася на те, що згідно наказу № 19 від 16.04.1996 року вона прийнята на роботу до Херсонської філії ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», на посаду бухгалтер-касира, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. 30.01.2015 року вона звільнена за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до наказу № 34-33-кф від «23» січня 2015 року. На день її звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена їй заробітна плата за період часу з листопада 2014 року по січень 2015 року після утримання податків у сумі 19678,81 грн. Нею було подано до Комсомольського районного суду заяву про видачу наказу про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Наказом № 667/1146/15-ц від 23.02.2015 року Комсомольського районного суду стягнуто заборгованість із заробітної плати. Розмір середньомісячного заробітку, за час затримки розрахунку при звільненні становить 30305,70 грн. Сума на руки після утримання податку буде складати 24377,90 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не пояснив, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволеню з огляду на таке. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що 16.04.1996 року позивачка була прийнята на посаду бухгалтера-касира Херсонської філії ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», що підтверджується копією її трудової книжки. 30.01.2015 року [PERSON] звільнена за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до наказу № 34-33-кф від 23.01.2015 року. Згідно довідки, що надана ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» заборгованість підприємства перед позивачем із заробітної плати станом на день звільнення складала 19 678,81 грн. Вказана заборгованість на день винесення рішення не погашена, що підтверджується випискою по рахунку позивачки у ПАТ КБ «ПриватБанк». У зв»язку із зазначеним суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню її середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 30305,70 грн. виходячи з розрахунку: 13805,99 грн. (фактична заробітна плата за останні два місяці роботи, а саме за грудень 2014 року - 7068,73 грн. та за січень 2015 року - 6737,26 грн.) : 41 день (кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи) = 336,73 грн. (розмір середньоденної заробітної плати) х 90 днів (кількість днів затримки) = 30305,70 грн. При цьому суд визначає зазначену суму без утримання прибуткового податку й інших обов»язкових платежів, оскільки справляння і сплата цього податку є відповідно обов»язком роботодавця та працівника і не входить до компетенції суду. Крім того, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 303,05 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved