Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить витребувати від відповідача належний їй автомобіль «Maple C31 SMA 7131», легковий хетчбек-В, державний номер [NUMBER] , технічний паспорт на автомобіль та передати їй. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив, в якому зазначив, що спірний автомобіль у власності не має, оскільки продав його іншій особі. Після покупки авто у третьої особи він з`ясував, що авто знаходиться у незадовільному стані та пропонував розірвати договір покупки авто, проте [PERSON] відмовлявся. Вважає, що таким чином, позивач хоче шахрайським шляхом повернути собі автомобіль, не повертаючи йому сплачені грошові кошти. 3-тя особа у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Суд, вислухавши позивачку, 3-тю особу, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка проживає разом із рідним братом [PERSON] у будинку [ADDRESS] . Позивачці на праві власності належить автомобіль «Maple C31 SMA 7131», легковий хетчбек-В, номерний знак [NUMBER] , зареєстрований на її ім`я 24 травня 2017 р. /а.с.15/. З розписки, написаної відповідачем, яка ніким не оспорювалась, вбачається, що відповідач 11 лютого 2015 року зобов`язався повернути 33000 грн. до 31 серпня 2018 року [PERSON] за отриманий автомобіль MAPLE C31, номерний знак [NUMBER] /а.с.29/. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається зі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. До речових способів захисту права власності належать позови про витребування майна з чужого незаконного володіння, позови про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, і позови про визнання права власності. Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. По суті, це вимога власника, який не володіє майном, повернути майно в натурі. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 387 ЦК України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль вибув з власності позивачки проти її волі, оскільки вона не видавала 3-й особі довіреність на здійснення відчуження належним їй автомобілем. Правові підстави для законного воління спірним майном у відповідача відсутні, бо доказів укладання ним з позивачкою договорів про відчуження або передання у користування спірного майна суду не надано. Суд не бере до уваги посилання відповідача на добросовісність набування спірного майна у зв`язку з написанням розписки, оскільки з тексту розписки вбачається, що відповідач має віддати грошові кошти за придбаний автомобіль, проте доказів того, що грошові кошти були ним комусь передані, суду не надано. Окрім того, згідно ст.388 ч.3 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Не заслуговують на увагу суду і доводи відповідача про відсутність у нього спірного майна внаслідок продажу, іншій особі, оскільки будь-яких доказів цьому відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Щодо судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн., яку позивач просила стягнути з відповідача, позивачем суду доказів не надано, а тому суд не стягує ці судові витрати на користь позивачки. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved