Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про виселення без надання іншого жилого приміщення. Позивачка посилається на те,що є власником житлового будинку по вул..Шевченка, 80 в селі Сукачі Іванківського району Київської області, який їй дістався від її матері, [PERSON], згідно договору дарування від 12.11. 2013 р. Відповідач є її колишнім чоловіком. З яким вона уклала шлюб 06.09. 2003 року, але 16.02. 2010 року шлюб розірвала,у зв»язку з негідною поведінкою відповідача. За час шлюбу з відповідачем у них народилася дочка,[PERSON],[INFO], Проте,життя з відповідачем не склалося,так як вже через півроку їх сімейного життя відповідач почав їй зраджувати, погано відносився до неї,до її рідних, близьких, а в подальшому і до дочки. В сім»ї конфліктував,виражався нецензурною лайкою, не приймав участі в утриманні будинку:не платить за комунальні платежі. Неодноразово зверталася з заявами та скаргами на поведінку [PERSON] в правоохоронні органи,оскільки він після розлучення не захотів виселитися,хоча має власне житло, але не давав їй з дочкою спокою,по суті,нічого не дало. Щоб зберегти свої нерви та здоров»я доньки, в 2012 році вона змушена була разом з дитиною залишити власне житло і піти жити до матері,де і донині проживає - провулок Леніна,10 в селі Сукачі. Позивачка просить виселити [PERSON] з житлового будинку №80 по вул..Шевченка в с.Сукачі Іванківського району Київської області,без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Доповнила свої пояснення тим,що відповідач своєю поведінкою змусив її з дитиною ходити по чужих хатах. Дочкою відповідач не інтересується, аліменти не платить, не утримує дочку, всі комунальні платежі за будинок, в якому живе відповідач, а вона позбавлена можливості користуватися своєю власністю, платить вона. Будинок псується. Відповідач напивається і вже з будинку виносить її речі. Дочка не дочекається, коли нарешті вони повернуться в свій дім. Але жити поряд з відповідачем,-неможливо. Його п»яні приставання, погрози,лякають і її і дитину. Вона стала знервована. В 2012 році відповідач пхнув її ,пхнув і у неї травма коліна, яке до цього часу болить. Вона знаходиться у постійній нервовій напрузі, навіть тому,що відповідач псує її будинок. Свідок [PERSON] суду пояснила,що вона мати позивачки. Коли дочка одружилася з [PERSON],то вони його пожаліли, так як він сирота. Вони його одягли,купили костюм,кожанку, добре до нього відносилися. Але зять виявився людиною жорстокою, егоїстичною. Він ніколи ні з ким не рахувався. До їх родичів він відносився погано, сварився, влаштовував скандали, а дома поводив себе так, що ні з ким не рахувався. З ним не можна було ні поговорити, ні навіть телевізор подивитися. Він приходив п»яний додому, і хто б що не робив, він починав крутити телевізор, потім влаштовував сварки, виражаючись брутальною лайкою. В своїй хаті їм не було місця. Будинок належав їй, який вона отримала в спадщину від чоловіка, а потім цей будинок подарувала дочці. Тепер дочка вимушена жити у неї, але відповідач все одно покою не дає. Пхнув дочку і у неї болить коліно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Судом повідомлений вчасно. Заяв,клопотань до суду не надіслав. Вислухавши позивачку,допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З Договору дарування жилого будинку слідує,що 12.11. 2013 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар жилий будинок по вул..Шевченка, 80 в селі Сукачі Іванківського району Київської області. Договір посвідчено державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] Зареєстровано в реєстрі №2743. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі-ЦК) власник у належить право володіння,користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, [PERSON] є власником жилого будинку по вул..Шевченка,80 в с.Сукачі Іванківського району Київської області,і їй належить як право володіння, користування так і право розпорядження своїм майном. З позову вбачається,що відповідач перешкоджає їй користуватися її майном і вона змушена проживати у своєї матері за іншою адресою. З копії свідоцтва про одруження Серії І-БК№ 219614 слідує,що [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який був зареєстрований 06.09. 2003 року виконкомом Ладижицької сільської ради Іванківського району Київської області,запис № 7. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-ОК№065700 вбачається,що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16 лютого 2010 року,актовий запис №10. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище -[PERSON]. З довідки Ладижицької сільської ради вбачається,що [PERSON],[PERSON] та [PERSON](співмешканець) проживають в [INFO]. З пояснень позивачки вбачається,що відповідач поселився в спірному будинку після їх одруження,з її згоди та проживав протягом всього їх подружнього життя, після розірвання шлюбу відповідач відмовився виселитися. Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім»ї власника будинку(квартири),які проживають разом з ним у будинку(квартирі),що й ому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири),якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Член сім»ї власника зобов»язаний дбайливо ставитися до жилого будинку(квартири). Повнолітні члени сім»ї власника зобов»язані брати участь у витратах по утриманню будинку(квартири) і при домової території та проведенню ремонту. До членів сім»ї власника будинку(квартири) належать особи,зазначені в статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку(квартири) і колишнім членом сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила,встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім»ї наймача(власника) належать дружина,чоловік,діти і батьки. Отже, [PERSON], як бувший член сім»ї позивачки, відповідно до ст. 156 ЖК України,має права та обов»язки ,передбачені цією статтею,тобто, як право на користування спірним житлом,так і обов»язки по його утриманню. З пояснень позивачки слідує,що протягом всього часу, коли відповідач користується її будинком, він відмовився від оплати комунальних платежів, і всі платежі здійснює вона ,не дивлячись на те,що в будинку фактично не проживає, та у підтвердження своїх доводів надала квитанції про сплату платежів за газ, телефон споживачем по вул..Шевченка,80 в с.Сукачі Іванківського району Київської області. З довідки Ладижицької сільської ради №573 від 08.07. 2015 року слідує,що [PERSON] проживає [INFO],без реєстрації. З довідки Ладижицької сільської ради №692 від 18.08. 2015 року слідує,що [PERSON] та її дочка,[PERSON], [INFO], зареєстровані в [INFO], але фактично проживають в [INFO] з 2012 року(у матері позивачки), у зв»язку із сімейними обставинами. Отже, в будинку №80 по вул..Шевченка в с.Сукачі Іванківського району Київської області з 2012 року проживає відповідач,[PERSON]. З пояснень позивачки слідує,що відповідач не лише не платить їй квартирну плату, як це передбачено ст.162 ЖК України, але навіть комунальні платежі вона сплачує сама, а коли приходить до будинку,то відповідач її обзиває брутальними словами,принижує і навіть пхнув,внаслідок чого вона отримала травму коліна, яке болить до цього часу. Будинок стоїть бездоглядний,псується,що підтверджено довідкою сільської ради. З довідки Ладижицької сільської ради від 03.08. 2015 р.№653 слідує,що будинок в селі Сукачі по вул.Шевченка,80 потребує ремонту,а саме:покрівля будинку протікає у трьох кімнатах, франтон на будинку прогнивший, фундамент в літній кухні потребує ремонту, по хліву йде тріщина,стеля у веранді не утеплена. Матеріали для утеплення куплені в 2011 році. З пояснень позивачки та свідка вбачається,що відповідач поводить себе так, як одноосібний господар, але сам контакту не доступний. З Висновку від 29.04. 2013 року,Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.08. 2009 р.,з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.10.2012 року слідує,що [PERSON] неодноразово зверталася у правоохоронні органи,де вказувала,що її бувший чоловік [PERSON] вчиняє щодо неї насильство в сім»ї, ображає нецензурною(брутальною)лайкою,кидається в бійку, після чого з [PERSON]. Як вказано в постановах,була проведена профілактична робота і як вбачається з останньої постанови від 29.04. 2013 року, відповідач продовжує свою агресивну поведінку, тим самим виставивши власника за поріг власного дому,оскільки позивачка, як жінка яка не може себе захистити від фізичного насилля відповідача, має піклуватися про фізичний та психологічний стан дочки. З свідоцтва про народження слідує,що сторони мають дитину,[PERSON], 07.07. [INFO]. З постанови від 3 вересня 2010 року слідує,що суддя Іванківського районного суд розгляну в адміністративну справу у відношенні [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КУпроАП,притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу-51 грн. З постанови слідує,що станом на 3.09. 2010 року [PERSON] не працював. З довідки Відділу державної виконавчої служби Іванківського МРУЮ від 09. 06. 2015 р.№ 338/3-15 слідує,що [PERSON] має сплачувати на утримання дочки аліменти в розмірі 250,00гривень в місяць,проте, станом на 09.06. 2015 року має заборгованість в сумі 15\~159,84 грн. Позивачка вказує,що відповідач систематично порушує норми співжиття, створив для неї та дочки неможливі умови для проживання та просить виселити [PERSON] з будинку по вул..Шевченка,80 в с.Сукачі Іванківського району Київської області,без надання іншого жилого приміщення. Підстави виселення членів сім»ї(колишніх членів сім»ї) власника будинку передбачені ст. 157 ЖК України та ч.1 ст.116 ЖК України,згідно яких виселення може мати місце,якщо наймач,члени його сім»ї або інші особи,які проживають разом з ним,систематичним порушенням прав соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання,що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під заходами попередження або громадського впливу,про які зазначено у ч.1 ст.116 ЖК України,маються на увазі,зокрема, заходи попередження,що застосовуються судами,прокурорами, органами внутрішніх справ,адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу,вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК,трудових колективів,товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Узагальнюючи викладене, суд приходить висновку, що відповідач [PERSON] своєю поведінкою робить неможливим проживання інших членів сім»ї в будинку №80 по вул..Шевченка в с.Сукачі, систематично порушуючи правила співжиття,ставить під загрозу життя та психологічний стан позивачки та неповнолітньої дитини, що підтверджується довідкою Іванківської ЦРЛ,з якої вбачається,що [PERSON] отримала травму. Крім того, перешкоджаючи власнику користуватися власним житлом, відповідач прискорює його руйнування,оскільки самостійно не піклується про схоронність будинку,не ремонтує його,що підтверджено довідками Ладижицької сільської ради про аварійний стан приміщень та споруд біля спірного будинку. Як слідує з матеріалів справи, відповідач не працює. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка пояснила,що відповідач з самого початку їх подружнього життя її зраджував, допускав подружню невірність, відносився до неї,до її родичів зухвало, обзиваючи брутальною лайкою, проявляв цинізм та грубість, внаслідок чого вона розірвала з ним шлюб, а також неодноразово скаржилася в органи внутрішніх справ,про що надала докази. Позивачка вказує,що відповідач має інше житло,де він зареєстрований. З довідки Ладижицької сільської ради вбачається,що [PERSON] у спірному житлі не зареєстрований. Чи має відповідач інше житло, позивачка не надала доказів,проте, і відповідач дане твердження позивачки не спростував, як і ті,що відповідач створив неможливі умови для її проживання, довів її до нервового зриву. Узагальнюючи викладене. Вважає,що права позивачки порушено, а тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного, ст. 317,319,321 Цивільного кодексу України, ст. ст. 64,116, 157 Житлового кодексу України,

Outcome: approved