Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 01.10.1998 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Нижнівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 8. Від шлюбу у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], який на даний час є малолітнім. Вказує, що відповідач не поважає її як дружину, часто зловживає алкогольними напоями, в нетверезому стані вчиняє сварки та скандали, ображає її нецензурними словами, вчиняв щодо неї фізичний тиск, через що вона змушена була втікати з дому. Належної участі у вихованні та утриманні дитини чоловік не приймає. Така поведінка відповідача негативно відображається на її і дитини житті та здоровї. У листопаді 2010 року вона вже зверталася з аналогічним позовом до суду, однак вони помирилися і позовну заяву за її клопотанням було залишено без розгляду. Вона тривалий час терпіла, вважала, що сімю можна зберегти, але відповідач своє ставлення до неї змінити не бажає. Примирення в процесі розгляду справи в суді неможливе, сімя остаточно розпалась, шлюб існує тільки формально, а тому просила шлюб розірвати та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Гедзик». В судове засідання Позивачка [PERSON] не з'явилася, однак в позовній заяві просила справу розглядати без її участі, так як має намір виїхати на роботу в [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був двічі належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 жовтня 1998 року між Позивачкою та Відповідачем у Нижнівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 8), що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 3). За час перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, а.с. 4). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі Позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті й майнові права сторін, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище «Гедзик». Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки, [PERSON], [INFO], досяг 14 років, він має право самостійно обирати собі місце проживання (з матірю або з батьком). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved