Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась з даним позовом, в якому зазначила, що вона з 05.06.2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . З другої половини 2015 року вона з відповідачем разом не проживають, не підтримують будь-яких стосунків, дочка [PERSON] знаходиться на повному утриманні матері. Відповідач [PERSON] участь у вихованні а догляду за своєю дочкою не бере, розвитком дитини не цікавиться, чинить перешкоди [PERSON] у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоровся дитини, її фізичним , духовний та моральний розвиток. У зв`язку із чим, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.03.2017 р. справа № 346/6543/16-ц [PERSON] надано дозвіл на виїзд за кордон до Республіки Польща неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] без дозволу батька дитини- [PERSON] , на період з 16.06.2017р. по 16.06.2020 року. На даний час , дитина навчається у навчальному закладі Початкової школи № 30 ім. Короля Казимира Великого в Любліні республіки Польща та тимчасово проживає разом з матір`ю в місті Люблін Республіка Польща. Виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку, як особистості. Тому просить суд ухвалити рішення, яким дозволити виїзд [PERSON] за межі України до Республіки Польща, у супровіді матері у період з 16 червня 2020 року до16 червня 2023 року, без наявності згоди батька- [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. 16 червня 2020 року від представника позивача [PERSON] поступила заява про збільшення позовних вимог за позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, відповідно до якої просять суд ухвалити рішення, яким дозволити виїзд [PERSON] за межі України до Республіки Польща, у супровіді матері у період з 16 червня 2020 року до 15 жовтня 2020 року, без наявності згоди батька- [PERSON] та сягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. В судове засідання представник позивачки подав письмове клопотання, в якому просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини, про день,час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада». Третя особа: Служба у справах дітей та управління соціального захисту Матеївецької сільської ради ОТГ подала до суду письмове клопотання про слухання справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримала. Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання представника позивачки та третьої особи , суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 05 червня року. Спільне життя з відповідачем не склалося та шлюб між сторонами було розірвано заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19.01.2017 року (а.с. 17). Від спільного проживання з відповідачем народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 2007 року відділом РАЦС по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 545 (а.с.8). За рішенням суду неповнолітню дитину залишено проживати з позивачкою по справі. З часу розірвання шлюбу неповнолітня дитина проживає виключно з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Дитина навчається у навчальному закладі Початкової школи № 30 ім. Короля Казимира Великого в Любліні республіки Польща та являється ученицею 7с класу, що підтверджується оригіналом довідки від 05.02.2020р. та нотаріальним перекладом (а.с. 12-13). Виїзд дитини за кордон сприятиме покращенню стану здоров`я та оздоровлення. Для організації даної поїздки та оформлення проїзних документів необхідно дозвіл відповідача. Проте, відповідач згоди на виїзд неповнолітньої дитини за межі України не надав. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України Про охорону дитинства батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачка, як мати дитини, зобов`язана згідно ст.ст.150, 180 СК України утримувати та виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Позивачка [PERSON] виконує та бажає виконувати і в подальшому свій материнський обов`язок і, як мати неповнолітньої дочки [PERSON] , бажає разом з дочкою з навчання здійснити поїздку до Республіки Польща. Для виїзду неповнолітньої [PERSON] за межі України необхідна згода батька, відповідача [PERSON] . Згідно ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Крім того, порядок виїзду за кордон дітей та громадян України визначено Законом України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ та постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України. В правовому висновку Верховного Суду України, постанова від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції. ВСУ зазначив, що відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. ВСУ зауважив, що дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як за волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема, проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні. Також ВСУ зазначив, що дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Крім цього, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд із зазначенням його початку й закінчення. З цим погодився Верховний Суд у постанові № 705/2898/17 від 23.04.2018р.,яка є правовою позицією. У відповідності до ст.411 ч.5 ЦПК України в ред.2017 р. висновки суду касаційної інстанції є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Таким чином, законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення. Такі положення законодавства України відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. Для можливості виготовлення проїзних документів на ім`я неповнолітньої [PERSON] дозвіл на це згідно п.18-20 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення слід надати матері дитини - позивачці [PERSON] . На підставі наведеного та ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 3, 151,153, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157,161 Сімейного кодексу України, правового висновку ВСУ по постанові від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17,правового висновку ВС по постанові № 705/2898/17 від 23.04.2018р. та

Outcome: approved