Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача, в якому просить надати дозвіл на оформлення, виготовлення та видачу проїзних і візових документів для неодноразових тимчасових поїздок за межі України малолітній дитині - [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька у супроводі матері дитини. В обґрунтування позову зазначає, що 04.10.2012 року на підставі рішення Артемівського районного суду між нею та відповідачем розірвано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 2012 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини і з цього часу спільно не проживають та не ведуть спільне господарство. Дитина проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні. Вона займається вихованням сина, піклується про його здоров'я, фізичний, психологічний та духовний розвиток. В зв'язку з проведенням антитерористичної операції в районі її колишнього місця проживання, вона разом з дитиною виїхала до своїх родичів в м. Мелітополь. Відповідач також виїхав до м. Мелітополя та проживав у своїх родичів за адресою: [ADDRESS]. Зараз в позивачки є можливість виїжджати з дитиною за межі України до різних країн світу для відпочинку, подорожей, оздоровлення та культурного розвитку дитини, що відповідає інтересам дитини, оскільки буде сприяти всебічному розвитку дитини. Але це є неможливим через те, що відповідач виїхав з адреси перебування і будь-якої можливості зв'язатися з ним, щоб отримати від нього нотаріально посвідчену згоду на виготовлення дитині проїзних документів та згоду на її виїзд за кордон, неможливе. У зв'язку з вищевикладеним позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, додатково уточнила, що проїзні документи необхідні саме для поїздок до АР Крим у зв»язку з тим, що дитина потребує лікування і буде перебувати на базі «Севастополь». Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик у пресі відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, тому суд визнає його неявку в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Від представника третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову, просять прийняти рішення в інтересах дитини на підставі наявних у справі документів. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено наступне. 19 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем Олександрівською міською радою Артемівського району м. Луганська зареєстровано шлюб та на підставі рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 04 жовтня 2012 року вказаний шлюб було розірвано, що підтверджується відповідними відмітками в паспорті [PERSON], копія якого є в матеріалах справи. /а.с. 6 зворотна сторінка/. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Судом встановлено, що з 2012 року сторони фактично припинили шлюбні відносини і з цього часу спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, дитина мешкає разом з матір'ю. Позивачка має намір виїхати з дитиною до АР Крим для оздоровлення дитини, що відповідає інтересам дитини. Як вбачається з копії довідки від 08.04.2015 року № 2314003174 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які постійно проживали за адресою: [ADDRESS] перемістилися з тимчасово окупованої території в [ADDRESS]. Місце перебування зареєстровано за адресою: [ADDRESS] /а.с. 10/. Відповідач також виїхав до м. Мелітополя та проживав у своїх родичів за адресою: [ADDRESS], з якої також виїхав і на теперішній час його місце перебування невідоме. Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Отримати від відповідача дозвіл на виготовлення проїзних документів для дитини у добровільному порядку позивачка не має можливості, оскільки він виїхав з останньої адреси свого перебування за адресою: [ADDRESS]. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього кордон може бути дозволений за рішенням суду. Зважаючи на встановлені обставини й вимоги закону, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved