overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який потім уточнила, і просить розірвати шлюб з відповідачем, в якому вони знаходяться з 2004 року. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого останнім часом в сім'ї виникають постійні сварки та подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. У зв'язку з цим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та вирішили розірвати шлюб. На примирення не згодна, оскільки сумісне проживання та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] неможливо зберегти, він носить формальний характер і підлягає розірванню. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного майна та про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 12 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану татарбунарського районного управління юстиції Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 23, згідно свідоцтва про одруження (а. с. 13). Сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження (а.с.5, 8 -12). Подружнє життя сторін не склалося. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхніх дітей, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який уточнила під час розгляду справи, про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на повному її утриманні, вона потребує грошової підтримки яку бажає отримувати від свого чоловіка. Аліменти іншим особам відповідач не виплачує. В судовому засіданні позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позов визнав частково. Не заперечував надавати допомогу на дитину, але у меншому розмірі. Вважав позивачка має звітувати йому щодо витрати аліментних коштів. Заслухавши сторони, дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, доведений в судовому засіданні і підлягає задоволенню відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження дитини - [PERSON] народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно з місця проживання позивачки малолітня донька [PERSON] проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. Визначаючи аліменти у розмірі ? частки доходу відповідача, суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, враховує вимоги позивачки яка бажає саме в такому розмірі стягнути аліменти, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, ту обставину, що він іншим особам аліменти не виплачує. З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який уточнила, про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти знаходяться на її повному утриманні, вона потребує грошової підтримки яку бажає отримувати від відповідача як батька дітей. Аліменти іншим особам відповідач не виплачує. В судове засідання позивачка не з'явилась надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, суд розглянув справу в його відсутність з винесенням заочного рішення. Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до свідоцтв про народження дітей [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народилась [INFO], їх батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки з місця проживання позивачки малолітні діти проживають разом із позивачкою і знаходяться на її утриманні. Визначаючи аліменти у розмірі 1/3 частки доходу відповідача, суд відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, враховує вимоги позивача яка бажає саме в такому розмірі стягнути аліменти, стан здоров'я та матеріальне становище трьох дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично здоровою працездатною особою, аліменти іншим особам не виплачує З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який уточнювала та доповнювала, в остаточній редакції позовних вимог просить вселити її в квартиру [ADDRESS], зобовязати відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні вказаною квартирою, визначити порядок користування квартирою, за яким вона разом їз малолітнім сином [PERSON], [INFO], мають право користуватися житловими кімнатами 3 площею 10,9 кв.м. та 4 площею 18 кв.м., лоджіями, що примикають до кімнат 3 та 4 згідно технічного паспорту, виготовленого 3 липня 2015 року за станом обстеження від 10.06.2002 року; відповідач має право користуватися житловою кімнатою 2 площею 11,7 кв.м., лоджією, що примикає до кімнати 2; позивачка разом з сином та відповідачем мають рівні права сумісно користуватися житловою кімнатою 6 площею 12,8 кв.м., кухнею площею 8, 3 кв.м., вбиральнею площею 1, 0 кв.м., ванною кімнатою площею 2,5 кв.м., коридором площею 9, 7 кв.м., коморами площею 0,6 кв.м.0,3 кв.м., 0,4 кв.м. згідно вказаного технічного паспорту. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона є власником вказаної квартири, де зареєстрована разом їз сином та відповідачем,з яким перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2 лютого 2002 року по 6 жовтня 2014 року. З 2012 року вона вимушена проживати деінде, не має можливості проживати в цій квартирі, а в спірній квартирі проживає відповідач з невідомою їй жінкою. Відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, вчиняє сварки, не пускає її в квартиру, поміняв на вхідній двері секретку у замку. Син останній час проживав разом з батьком в квартирі, де має облагоджену дитячу кімнату, а вона проживає окремо,оскільки позбавлена можливості проживати у спірній квартирі. В обґрунтування позовних вимог щодо визначення порядку користування квартирою посилається на також на те,що не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старше 9 років, окрім подружжя. Відповідач основний позов не визнав, заявив зустрічний позов, в якому просив визнати позивачку особою, яка втратила право користування вказаним житловим приміщенням та визнати спірну квартиру його особистою власністю. В обґрунтування зустрічного позову послався на те, що з 26 січня 2010 року позивача постійно проживає у [INFO], яку він придбав за власні кошти, у спірній квартирі,яку він також придбав за власні кошти, з цього часу вона не проживає, комунальні платежі не сплачує, ремонт не проводить. Дитина до останнього часу проживала разом з ним у спірній квартирі. Між ним та позивачкою за спільною згодою було встановлено режим окремого проживання, про що свідчить письмова заява від 26.01.2010 року, відповідно до якої вони домовились саме про таке проживання. У 2014 році він вирішив одружитися, після чого позивачка оголосила йому війну. Після того, як він звернувся до суду з позовом про стягнення з неї аліментів на утримання дитини, вона забрала зі скандалом дитину та стала погрожувати, що вселиться в спірну квартиру. Він сподівається, що дитина буде проживати з ним. Він неодноразово пропонував позивачці переписати половину квартиру на користь сина, однак вона відмовляється,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з Державного підприємства «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на свою 25323,79 грн. заборгованості за цивільно-правовим договором про виконання земельно-кадастрових робіт № 39 від 04 листопада 2013р. і 551,20 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за укладеним договором позивачкою були виконані роботи, про що складено акт приймання робіт (послуг), і відповідачу належить до виплати 33360,41 грн., однак виплачено лише 19\~748,52 грн., залишок складає 13\~661,89 грн. На зазначену суму позивачем нараховані 3 % - 1190,40 грн. річних та інфляція 10521,5 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 04 листопада 2013р. між [PERSON] і ДП «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» укладено цивільно-правовий договір № 39 від 04 листопада 2013 р. про виконання земельно-кадастрових робіт терміном дії до 30 грудня 2013р. Згідно п. 1.3. Договору Замовник зобовязаний своєчасно прийняти й опалити виконані (надані) Виконавцем роботи (послуги), оплата виконується з дня прийняття Замовником роботи за актом приймання робіт (послуг). На виконання умов Договору 30 листопада 2013р. та 30 грудня 2013р. сторонами складено акти приймання робіт (послуг). Відповідно до звіту про виплату заробітної плати за 01 листопада 2013р.- 31 грудня 2013 р., наданої ДП «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», [PERSON] належить до виплати 33360,41 грн., серед яких виплачено 19\~748,52 грн., залишок складає 13\~611,89 грн. В звязку з простроченням виконання грошового зобовязання, позивачкою нараховані три відсотки річних від простроченої суми в сумі 1190,40 грн. та інфляція 10521,5 грн. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦПК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, позовні вимог обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю на загальну суму 25323,79 грн., яка складається із основної суми боргу 13611,89 грн., 3 % річних від простроченої суми 1190,40 грн., індексу інфляції 10\~521,5 грн. Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з указаним позовом і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона є власницею 1/ 2 домоволодіння по [ADDRESS], с. Єлизаветівка, Черкаського району, Черкаської області, де зареєстрована відповідачка, яка з 2012 року там не проживає. У судове засідання позивачка не з'явилась, але від її представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, при прийняття рішення покладається на розсуд суду. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить 1/ 2 домоволодіння по [ADDRESS], с. Єлизаветівка, Черкаського району, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності. У даному будинку зареєстрована відповідачка. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 167 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідачка у спірному домоволодінні не проживає з 2012 року. Вказане підтверджується актом опитування сусідів від 13 листопада 2015 року. Згідно ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Таким чином позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку не підлягають до задоволення та є передчасними оскільки позивачка не зверталася з рішенням про позбавлення права користування житловим приміщенням до міграційної служби України у Черкаській області для зняття відповідачки з реєстрації. На підставі наведеного, ст. ст. 71, 167 ЖК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

позивачка звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 червня 1992 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] За час шлюбу [INFO] року у них народився син [PERSON], який на сьогодні є повнолітнім. Подружнє життя з відповідачем не склалося, у грудні 2011 року вони припинили подружні стосунки і не мають наміру їх поновлювати, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Оскільки вони з відповідачем не спілкуються, то не змогли вирішити питання про розірвання шлюбу через органи ДРАЦС. Посилаючись на викладене, позивачка зазначає, що їх спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, і просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що з 06 червня 1992 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Ленінською сільською радою Кролевецького району Сумській області, дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON] (а.с.5). [INFO] року у подружжя народився син [PERSON], який на сьогодні є повнолітнім (а.с.6). Сторони припинили подружні стосунки та спільне проживання з грудня 2011 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вони не мають наміру поновлювати подружні стосунки і не згодні на примирення, наполягаючи на розірванні шлюбу. Спору поділу спільного майна між ними немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін, а надання їм строку для примирення є недоцільним, у зв'язку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. За клопотанням позивачки суд вважає за можливе відповідно до ст.113 СК України залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. За клопотанням позивачки судові витрати залишаються за нею. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

позивачка звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Її дошлюбне прізвище [PERSON]. Шлюб в обох перший. За час шлюбу 16 березня 2012 року у них народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили любов та повагу один до одного, мають різні погляди на ведення спільного господарства. В їх сімї часто виникають сварки, при яких присутня дочка, що негативно впливає на її психічний стан. Окрім того, відповідач має іншу сімю. Шлюбні стосунки вони фактично припинили з квітня 2015 року і поновлювати їх не збираються. За таких обставин, вона вважає, що шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить її інтересам та інтересам дитини, а тому, посилаючись на викладене, просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з указаних вище підстав. На примирення не згодна, зазначивши при цьому, що відповідач має іншу жінку, з приводу чого вчиняє сварки і життя з ним стало неможливим, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши у заяві, що позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 12 серпня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Ургенчським міським відділом ЗАГС Республіки Узбекистан, актовий запис №155. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON], яке вона після реєстрації шлюбу не змінювала (а.с.9). За час шлюбу 16 березня 2012 року у них народилась дочка [PERSON] (а.с.10). З квітня 2015 року сторони фактично припинили подружні стосунки і поновлювати їх не збираються. Причинами для розірвання шлюбу позивачка зазначає відсутність почуттів, взаємоповаги, різні погляди на ведення спільного господарства, постійні сварки із-за появи іншої жінки у чоловіка, при яких присутня дитина, що негативно впливає на її психічний стан. На примирення вона не згодна. Від відповідача не надійшло заперечень та спростувань щодо вказаних обставин, на розірвання шлюбу він згоден. Спору щодо місця проживання та утримання дитини, поділу спільного майна між сторонами немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін, а надання їм строку для примирення є недоцільним, у звязку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. За клопотанням позивачки суд вважає за можливе відповідно до ст.113 СК України залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. За клопотанням позивачки судові витрати залишаються за нею. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

позивачка звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] року у них народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя з [PERSON] не склалося, між ними немає взаєморозуміння. Вони мають різні погляди щодо сімейних стосунків та ведення спільного господарства. Намагання зберегти сім'ю та примиритися не дали позитивних результатів. Посилаючись на викладене, позивачка зазначає, що їх спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, і просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на розірвання шлюбу згоден. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що з 15 жовтня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області, дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON] (а.с.9). [INFO] року у подружжя народилася дочка [PERSON] (а.с.10). Сторони припинили подружні стосунки та спільне проживання з листопада 2012 року. Причинами для розірвання шлюбу позивачка зазначає відсутність взаєморозуміння, різницю в поглядах на сімейні стосунки та ведення спільного господарства. Позивачка не вважає за можливе примиритися з метою збереження сім'ї, а відповідач у своїй заяві також не висловив намірів вживати заходів для примирення та збереження шлюбу. Спору щодо визначення місця проживання дитини та поділу спільного майна між ними немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін, а надання їм строку для примирення є недоцільним, у зв'язку з чим є підстави для розірвання шлюбу між ними. За клопотанням позивачки суд вважає за можливе відповідно до ст.113 СК України залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved