Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.04.2003 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач фактично покинув сімю, поїхав на заробітки в Київську область, де і проживає, точне місце перебування їй невідоме. З травня 2016 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, зовсім не спілкуються. У шлюбі у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми. Надалі перебувати з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не бажає. Просить шлюб розірвати, дітей залишити їй на вихованні, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Барабаш» та стягнути з відповідача витрати по справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, на адресу суду подала письмову заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про одруження, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.04.2003 року (а.с. 3). Сімейне життя у сторін не склалося, відповідач покинув сімю і з травня 2016 року разом не проживають. Від шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми (а.с. 4-6). Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Барабаш». На думку суду місцем проживання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (квитанція № 16.49.1/4956 від 17.03.2017 року а.с. 1). На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved