Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення на повнолітнього сина, який продовжує навчання, додаткових витрат у сумі 1300 (одна тисяча триста)грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем 11.02.1995 року зареєструвала шлюб,та від шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюб з відповідачем було розірвано 19.06.1997 року, про що відділом РАГС Білопільського районного управління юстиції було видано 22.12.1999 року свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] актовий запис № 71. До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання сина. У серпні 2011 року син сторін вступив на денну форму навчання на комерційній основі до Сумського технікуму харчової промисловості Національного університету харчових технологій. Вартість навчання, згідно договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг складає 5 200,00 грн. на рік. За навчання сина у першому семестрі 4-го курсу позивачка сплатила 2600грн., про що приєднала копії квитанцій. Вказуючи, що строк навчання сина закінчується 30.06. 2015 року, та що син потребує для оплати свого навчання коштів, а розмір зарплати позивачки не дозволяє покрити усі витрати на сина, у зв'язку з чим вони з сином опинилися у скрутному матерільному становищі,- позивачка зазначає, що на сьогодні відповідач будь-якої матеріальної допомоги сину не надає, участі у витратах за навчання сина не приймає, через що вона змушена звернутися до суду, і просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати, що становлять половину витрат за перший семестр 4-го курсу навчання сина у сумі 1300 грн. На даний час син сторін навчається на денній формі навчання в Сумському технікумі харчової промисловості Національного університету харчових технологій. Початок навчання- 14.08.2011р., а закінчення навчання - 30.06.2015р. Син сторін навчається на 4 курсі за спеціальністю «Монтаж, обслуговування засобів і систем автоматизації технологічного виробництва». Позивачка змушена звернутися з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат, щоб син зміг закінчити четвертий курс технікуму. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на навчання повнолітнього сина в сумі 1300грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі та про визнання позову відповідачем. Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11.02.1995 року. Під час шлюбу у сторін народився син, [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. [PERSON], згідно наданої до позовної заяви довідки № 667 від 23.10.2014 року, є студентом Сумського технікуму харчової промисловості Національного університету харчових технологій і навчається на 4 курсі денного відділення на комерційній основі за спеціальністю «Монтаж, обслуговування засобів і систем автоматизації технологічного виробництва». Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2015 року./а.с.10/. Згідно договору №14-11 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами від 11.08.2011 року, укладеного між Сумським технікумом харчової промисловості Національного університету харчових технологій в особі директора Барилюка Ю.А. та [PERSON], - сторони уклали договір про таке: виконавець за рахунок коштів замовника здійснити навчання [PERSON] за денною формою навчання, за спеціальністю «Монтаж, обслуговування засобів і систем автоматизації технологічного виробництва» з 1 вересня 2011 року. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2015 року. А замовник зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Відповідно до п.4.2 вищезазначеного Договору загальна вартість освітньої послуги становить 20800грн. Станом на 2014/2015 навчальний рік вартість навчання становить 5200 грн., тобто 2600грн.- за семестр. Кошти за перший семестр четвертого курсу було сплачено позивачкою у сумі 2600грн., тому вона просить стягнути з відповідача половину вказаної суми- це 1300грн. Згідно ст.198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальноі допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України передбачено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини,її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до п.20 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду Украіни від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів: «Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу» . Як встановлено судом, відповідач працездатний, може і погоджується сплатити додаткові витрати у сумі 1300грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved