Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з нього аліменти на дочок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 390 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття з індексацією відповідно до закону. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що діти народилися в період шлюбу, який вони уклали 05 серпня 2000 року. 2 березня 2010 року шлюб між ними розірваний. Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. [PERSON] ніякої допомоги в матеріальному забезпеченні дітей не надає. Вона працює на 0,25% посадового окладу, отримує незначну заробітну плату. На підставі рішення суду від 06 грудня 2012 року з відповідача на її користь стягуються аліменти у розмірі 400 грн. щомісяця на старшого сина [PERSON], [INFO], які [PERSON] фактично не сплачує, тому утворилася велика заборгованість. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати кошти на утримання дочок. Він має постійний дохід по цивільних угодах з надання фізичної допомоги громадянам і має можливість виплачувати аліменти на двох дочок по 390 грн. на кожну щомісяця, що фактично відповідає 30 % прожиткового мінімуму дітей відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач під час розгляду справи в судовому засіданні 23 червня 2014 року позовні вимоги не визнав і пояснив, що він не є батьком [PERSON] та [PERSON], а тому заявив клопотання суду про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що він потребує допомоги адвоката. В судове засідання 3 липня 2014 року відповідач не з'явився, незважаючи на те, що розгляд справи відкладений за його клопотанням, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачка і відповідач є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6, 7). Діти народилися у шлюбі, який сторони розірвали 2 березня 2010 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів у відділі реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області зроблено відповідний актовий запис за №16 (а.с.5). Як вбачається з пояснень сторін відповідач проживає окремо від дітей і не надає коштів на їх утримання, а діти проживають з позивачкою в с.Буйвалове Кролевецького району Сумської області і перебувають на її утриманні, що також підтверджується довідкою виконкому Буйвалівської сільської ради №211 від 05.06.2014 року (а.с.8). Позивачка працює і її заробітна плата за місяць становить 304 грн. 50 коп., що підтверджується довідкою про її доходи (а.с.9). Відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, постійного заробітку (доходу) не має. З копії рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 06 грудня 2012 року вбачається, що з відповідача стягнуто аліменти на сина [PERSON], [INFO] народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця (а.с.10-11). Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідач, зазначаючи, що [PERSON] і [PERSON] - не його діти, не надав доказів на підтвердження цієї обставини. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховуються ті обставини, що дохід відповідача є нерегулярним і мінливим, оскільки він періодично отримує дохід за цивільними угодами, надаючи фізичну допомогу громадянам, також враховується розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь старшого сина, дохід позивачки і те, що вона самостійно займається утриманням дітей, забезпеченням їм належних умов проживання і розвитку, а також розміри прожиткових мінімумів на дитину віком від до 6 до років, та на дитину віком від 6 до 18 років, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (з 1 січня 2014 - відповідно 1032 грн. та 1286 грн.). За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на двох дітей у твердій грошовій сумі по 390 грн. на кожну щомісяця до досягнення дочками повноліття, з індексацією відповідно до закону. Зазначений розмір аліментів є максимально наближеним до мінімального розміру аліментів, встановленого ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Оскільки відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, то стягнення аліментів з відповідача підлягають стягненню з 10 червня 2014 року. У відповідності до ч.3 ст.88 та п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., та допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. Відповідно до ст.ст.122, 141, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.27 Конвенції про права дитини,

Outcome: approved