Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] у [ADDRESS] у віці 89 років помер [PERSON] , який доводиться їй рідним дідусем по материнській лінії. Також вказала на те, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті останнього. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого було і право на земельну частку (пай) розміром 5,68 га у СС «Авангард», що знаходиться в адміністративних межах Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, посвідченого сертифікатом серії КР № 0156618 виданого 19.03.1998 року Новоархангельською районною державною адміністрацією на підставі рішення тієї ж Новоархангельської районної державної адміністрації від 14.10.1997 року № 238, оригінал якого було втрачено. 19 листопада 2019 року позивачка через свого представника [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Новоархангельського нотаріального районного округу Малютяк А.В. з метою оформлення спадщини на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який мав право на земельну частку (пай) у СС «Авангард», що знаходиться на території Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Приватний нотаріус постановою від 19 листопада 2019 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії - оформленні спадщини і вказав, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не може бути видано у зв`язку з тим, що у позивачки, як спадкоємиці, відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно - оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Вона на даний час не може оформити свої спадкові права з однієї із причин того, що відсутня частина документів, що підтверджує її спорідненість з дідусем. З цього приводу зазначила, що нею було подано певні документи, які підтверджують частково спорідненість з її дідусем, але разом з тим за хронологією подій не в повній мірі відтворюють ланцюжок родинних відносин, оскільки на даний час велика кількість документів, що могли б слугувати доказом у справі було втрачено з невідомих мені причин та вона вичерпала всі можливості по їх розшуку. На її думку вони були втрачені безслідно. Позивачка на даний час не в змозі оформити відповідно до вимог діючого законодавства право на земельну ділянку, право на яку забезпечено сертифікатом на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії КР № 0156618 виданого 19.03.1998 року Новоархангельською районною державною адміністрацією. Дана обставина є перепоною в оформленні нею спадкових прав на нерухоме майно, що залишилось по смерті дідуся, вона не може його оформити та вільно ним володіти, користуватись, розпоряджатись, хоча має на це всі правові підстави. Просила суд встановити факт, що має юридичне значення про те, що вона доводиться рідною онукою [PERSON] , який помер [INFO] [ADDRESS]. Визнати в порядку спадкування за законом за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 5,68 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія КР № 0156618, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 19 березня 1998 року на підставі рішення від 14.10.1997 року за № 238, який помер [INFO] [ADDRESS]. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Ганнівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені позивачкою, визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Разом з тим пояснила, що позивачку знає з дитинства. Померлий [PERSON] певний період проживав у селі Ганнівка, а потім переїхав до позивачки та вона його доглядала. Позивачка є рідною онукою [PERSON] по материнській лінії та єдиним спадкоємцем його майна. Позивачка і на даний час приїжджає в село. Вона зверталась до сільської ради з приводу розшуку документів на земельну ділянку. Як повідомляла їй позивачка - померлий перед смертю сказав, що отримав земельну ділянку, але не отримав державного акту. Земельна ділянка наявна на даний час та знаходиться у невитребуваних паях та ніким не зайнята. Інші спадкоємці з приводу земельної ділянки не звертались, оскільки їх немає. Позивачка має повне право на спадкування зазначеної земельної ділянки. Земельну ділянку померлий отримав, коли було господарство СС «Авангард». Представник Новоархангельського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за її відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що за життя вона була знайома із [PERSON] . Він певний період часу проживав у [ADDRESS] та отримав земельну ділянку, як член господарства, а потім переїхав у Крим, де і помер. Також вона знає, що у нього є онука - це [PERSON] . Вона зараз проживає у Криму. Раніше вона часто приїжджала у село, займалася пошуками оригіналів документів на майно, що залишилось після діда, для того, щоб оформити спадщину після його смерті, оскільки в останнього більше родичів немає. Як їй відомо оригінал документу на землю не зберігся. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона знайома із [PERSON] . Також за життя вона знала [PERSON] . Позивачка доводиться рідною онукою померлому по материнській лінії. Вона бачила, як ще до окупації [PERSON] [PERSON] приїздила в с. Ганнівка Новоархангельського району на гробки. Також позивачка займалася пошуками оригінала сертифіката на право на земельну частку. Ходила до сусідів та сільської ради, але наскільки їй відомо цього оригінала вона так і не найшла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що їй відомо, що [PERSON] займається оформленням спадщини після смерті свого рідного діда [PERSON] . [PERSON] [PERSON] проживає в Криму, але інколи приїжджає в село до родичів. До часу окупації Криму вона часто приїжджала, оскільки тут проживають її далекі родичі, друзі та знайомі. [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті діда, більше близьких родичів, як свідку відомо у нього немає. Заслухавши пояснення учасників, свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» його метою є визначення статусу території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлення особливого правового режиму на цій території, визначення особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частина 1 ст. 11 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. У ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» законодавець закріпив положення, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України вказує на те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. П. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). В розумінні ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права. Як вбачається з позову, позивачка просить встановити факт, що має юридичне значення та визнати за нею право власності на майно, на це суд звертає увагу, що встановлення факту, що має юридичне значення є похідною вимогою, від задоволення якої залежить задоволення основної позовної вимоги (визнання права власності). Позивачкою при подачі позову дотримано вимоги ч. 1 ст. 188 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 08 червня 1969 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Ганнівській сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області, про що зроблено відповідний актовий запис №13 (світлокопія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] ) /а.с.11/. [INFO] в с. Чорноземне Совєтського району Автономної Республіки Крим народилася позивачка, її батьком вказано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.14/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 жовтня 1993 року у Кримській сільській раді Сакського району Республіки Крим за актовим записом №26 /а.с.12/ 19 березня 1998 року Новоархангельською районною державною адміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0156618 на ім`я [PERSON] про те, що на підставі рішення Новоархангельської районної державної адміністрації від 14.10.1997 року №238 йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Авангард» (світлокопія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0156618) /а.с.13/. [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] (світлокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ) /а.с.10/. Приватний нотаріус постановою від 19 листопада 2019 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії - оформленні спадщини і вказав, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не може бути видано у зв`язку з тим, що у позивачки, як спадкоємиці, відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно - оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), а також відсутні документи, підтверджуючі родинні стосунки /а.с.8/. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує наступні положення матеріального та процесуального права. Наступними нормами матеріального права закріплено право та перехід прав та обов`язків від особи, яка померла до спадкоємців. Нижче перелічені норми ЦК 1963 року застосовуються до даних правовідносин, оскільки події (відкриття спадщини) відбувались до набрання чинності чинним ЦК 2004 року. Так у ч. 1 ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963 року) вказано, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ст. 525 ЦК України ( в редакції 1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) визначає, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Ч. 2 ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 року) наголошує на тому, що онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Ч. 1 ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року) констатує, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В розумінні ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до положень п. 17 розділу Х Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. В пунктах 2, 10, 11 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У ч. 1 ст. 78 ЗК України дана дефініція права власності на землю, зокрема це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 ст. 79 ЗК України - земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності (п. а ч. 1 ст. 80 ЗК України). Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини (п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. З даної норми процесуального права випливає, що суд в разі наявності певних доказів повинен встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Досліджені письмові докази та показання свідків переконливо вказують, що померлий [PERSON] доводиться рідним дідом позивачці [PERSON] , по материнській лінії. Встановлення факту родинних відносин потрібно позивачці для успадкування належного їй права. Аналізуючи викладене суд зважує на те, що спадкове право це один з інститутів цивільного права, в якому мають визначатися межі дозволеної поведінки суб`єктів спадкових правовідносин. Спадкуванням слід розуміти перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У законодавстві закріплюється традиційний підхід, згідно яким до складу спадщини належать усі права та обов`язки спадкодавця, їх перехід до спадкоємця здійснюється у порядку правонаступництва. Спадкове правонаступництво має універсальний характер, що вказує на те, що спадкоємець спадкує усі права та обов`язки спадкодавця, за винятком тих, які за своє природою не можуть бути передані іншій особі. Судовий процес, щодо спадкування має на меті, захист порушених чи оспорюваних або охоронюваних законом інтересів. Також суд окремо зазначає, щодо визнання позову відповідачем саме по собі вказує, що існують обставини, які унеможливлюють успадкування позивачкою належного їй права на нерухоме майно, що саме по собі підлягає судовому захисту, і як наслідок задоволення позову. Враховуючи вищевказані обставини та викладені норми права, суд приходить до наступного мотиваційного висновку, що позивачка є спадкоємицею права на нерухоме майно, що залишилось після смерті [PERSON] , бажає успадкувати це право, майно, яке буде успадковане за цим правом, не виключено із цивільного обігу, а тому за даних обставин вона в жодному разі не може бути позбавлена належного їй права та її право підлягає судовому захисту. На підставі наведеного та

Outcome: approved