Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач сплачував аліменти на утримання дочки в розмірі 120 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. 05.01.2017 року їхній дочці виповнилося 18 років. В даний час вона навчається в Хмельницькому національному університеті гуманітарно-педагогічного факультету денної форми навчання і потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги не надає, дочка повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач є пенсіонером і отримує щомісячний дохід. Крім того він також працює неофіційно. Тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, щомісячно від дня предявлення позову до 30 червня 2020 року. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Вважає, що відповідач отримує пенсію і тому має можливість сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. При цьому пояснив, що він сплачував аліменти на утримання дочки до її повноліття. Проте в даний час можливості сплачувати аліменти він не має. Він отримує пенсію, розмір якої значно нижчий прожиткового мінімуму. Іншого джерела доходу він не має. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що відповідно до ст. 199 СК України матеріальна допомога сплачується на повнолітню дитину за умови, якщо особа має можливість надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON] є пенсіонером і отримує пенсію, розмір якої становить 949 грн. Таким чином розмір пенсії відповідача є значно меншим встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік». За таких обставин відповідач позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Крім того, вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що [PERSON] в даний час навчається у вищому навчальному закладі. Довідка з навчального закладу, долучена до позовної заяви, датована 01.09.2016 року. Тому з наданих позивачкою доказів неможливо зробити однозначного висновку про те, що вона є студенткою вказаного навчального закладу на даний час. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в просить задовольнити (а.с.28). Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано 17 липня 2001 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу І-БП № 055834 (а.с.10). Відповідач є батьком [PERSON], яка народилася 05 січня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про народження І-БП № 336472 (а.с.4). Відповідно до довідки від 01 вересня 2016 року [PERSON] є студенткою денної форма навчання гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с.5). Згідно довідки Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області № 04-14/2483 від 07.08.2017 року [PERSON] зареєстрована разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 р. вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що відповідно до довідки Роменського обєднаного УПФУ Сумської області № 5772/02-20 від 02.10.2017 року [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні і отримує пенсію за віком в розмірі 949 грн. (а.с. 33). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня 2017 року 1247 грн., з 1 травня - 1312 грн., з 1 грудня 1373 грн. Таким чином рівень матеріального забезпечення відповідача, є значно нижчим встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними процесуальними правами на засадах змагальності сторін, згідно до вимог ст. 10 ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач працює неофіційно і отримує дохід, проте доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надала. Відомостей про наявність у відповідача інших доходів суду не надано. Ні позивачем, ні її представником в ході розгляду справи також не було надано доказів про рівень доходів позивача. Крім того, суду не надано доказів про відсутність доходів безпосередньо у [PERSON] З урахуванням викладених судом обставин, оцінюючи всі досліджені докази суд приходить до висновку про те, що позивачка в ході розгляду справи не довела, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки. Суд вважає, що з урахуванням рівня матеріального забезпечення відповідача, він не має можливості надавати допомоги на утримання дитини. \~ Враховуючи викладеного, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на час її навчання задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed