Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком [ADDRESS]. Вказує, що їй на праві власності належить зазначений будинок. Місце проживання відповідача зареєстровано за вказаною адресою, однак відповідач не проживає за даною адресою з липня 2008року. Реєстрація проживання відповідача у її будинку перешкоджає їй у реалізації свого права власності. Таким чином, вона, як власниця зазначеного будинку, позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв'язку з чим, вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони у судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS]. Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується копіями акту індивідуального домобудівництва, технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]./а.с.6-9/ Судом встановлено, що відповідно до повідомлення відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізькій області від 07.08.2018 № 4688, відповідач - [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. /а.с.14/. Однак, відповідач за вказаною вище адресою не мешкає з липня 2008 року, про що свідчить копія довідки голови квартального комітету по вулиці Герцена в м. Мелітополі Запорізької області від 02.08.2018. /а.с. 11/. В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою у будинку, що належить позивачці, але відповідач [PERSON] не проживає там з липня 2008 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: [ADDRESS], залишається зареєстрованим - [PERSON], що перешкоджає власнику будинку [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved