Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.11.2014 року, вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначила, що на даний час вона не отримує аліменти у відповідності до прийнятого судом рішення. Крім того, розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду в 2014 році, значно менший ніж прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для нормального розвитку дитини, так як потреби на матеріальне утримання сина зросли. Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. В зв'язку з внесенням 17.05.2017 року змін до ч.2 ст.182 СК України, згідно яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачка просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на підставі вказаного вище рішення, оскільки такий є меншим за мінімальний розмір, встановлений зазначеною нормою закону. Враховуючи мінімальний розмір аліментів на одну дитину, стан здоровя, матеріальне становище батька дитини позивачка вважає обґрунтованою вимогу до відповідача, як батька дитини, про стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення ним повноліття. Розгляд справи відповідно до ухвали суду від 07.03.2018 року проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В строк встановлений судом відповідач відзив на позовну заяву не подав, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У разі зміни розміру аліментів вони будуть стягуватися від дня набрання рішенням суду законної сили, а не від дня пред'явлення позову. Згідно розяснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з наведеного, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому звязку з погіршенням матеріального становища одержувача аліментів, покращенням матеріального становища платника, одержувач може подати до суду заяву про збільшення їх розміру. Згідно правової позиції висловленої Верховним судом України в постанові від 05.02.2014 року у справі № 143-цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Відровідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.11.2014 року, було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом об'єктивно встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, зростанням цін, витрати, які несе позивачка на утримання сина перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв'язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується. Наведене є підставою для застосування положень ч.1 ст.192 СК України. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне та сімейне становище сторін, а також те, що стан здоровя сторін та їх дитини не змінився, відповідач позов визнав. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, суд вважає за доцільне змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved