Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 1993 року, рішенням суду від 13 травня 2011 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час шлюбу сторони придбали житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Рішенням суду від 26 лютого 2014 року будинок між сторонами був поділений кожному по ? його частині. Також за час шлюбу рішенням Синельниківської районної ради №185-р від 24 квітня 2002 року відповідачу була передана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,480 га, розташована на території Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю. Вважає, що зазначена земельна ділянка також є обєктом права спільної сумісної подружжя згідно з вимогами ст.ст.60, 61, 63, 69, 70 СК України, у зв'язку з чим просить суд визнати за нею право власності на ? частину вищезазначеної земельної ділянки. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Також зазначив, що відповідач фактично земельною ділянкою не користується. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, також зазначив, що земельна ділянка була приватизована відповідачем, у звязку з чим є його особистою власністю. Копії свідоцтв про укладення шлюбу між сторонами та про народження дітей; копія рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами; копія свідоцтва про укладення позивачкою шлюбу з [PERSON]; копія державного акту на право приватної власності на землю; копія довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; інші докази. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 1993 року підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Копією рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2011 року доводиться факт розірвання шлюбу між сторонами. Копією Державного акту на право приватної власності на землю підтверджується факт передачі відповідачу у власність вищезазначеної земельної ділянки на підставі розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації від 24 квітня 2002 року. Отже, зазначена земельні ділянка була придбана у власність під час дії Кодексу про шлюб ті сім'ю України 1969 року і на дані правовідносини розповсюджуються саме дії даного Кодексу, а не Сімейного кодексу України, на який посилається позивач, оскільки він набрав чинності з 01 січня 2004 року. Як вбачається зі змісту ст.118 ЗК України, який набрав чинності з 01 січня 2002 року і був чинним на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, земельна ділянка, яка приватизована громадянином, є його особистою власністю і на неї не розповсюджуються норми сімейного законодавства в частині визнання її спільним сумісним майном подружжя. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачкою судові витрати по справі стягнення з відповідача не підлягають, а недоплачений нею судовий збір в розмірі 458,15 грн. підлягають стягненню з неї на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved