Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. 19 травня 1999 року між нею та приватним благодійним фондом «Агроекодопомога» було укладено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] за 25 000 грн.. в цей же день позивачкою до каси продавця було внесено 25 000 грн. . Договір купівлі - продажу в органах нотаріату не посвідчувався, так як на час його укладення у в відповідності до ЦК України 1963 року для даної угоди вимагалася лише проста письмова форма. У 2014 році позивачка вирішила зареєструвати право власності на нерухоме майно. В цих цілях 24 лютого 2014 року було виготовлено технічну документацію на приміщення. Проте, при зверненні 10 квітня 2014 року до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстаційної служби Барвінківського районного управління юстиції, їй було відмовлено в реєстрації права власності в зв?язку з недодержанням нотаріальної форми угоди. Проте, з моменту передачі коштів, позивачка стала користувалася приміщенням та підтримувати у належному стані. В цьому зв?язку, звернувшись до суду з позовом, позивачка просила визнати за нею право власності на в казане нежитлове приміщення. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Приватний благодійний фонд «Агроекодопомога» також, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направили. При цьому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, 19 травня 1999 року між позивачкою та приватним благодійним фондом «Агроекодопомога» було укладено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] за 25 000 грн.. в цей же день позивачкою до каси продавця було внесено 25 000 грн. . Договір купівлі - продажу в органах нотаріату не посвідчувався, так як на час його укладення у в відповідності до ЦК України 1963 року для даної угоди вимагалася лише проста письмова форма. У 2014 році позивачка вирішила зареєструвати право власності на нерухоме майно. В цих цілях 24 лютого 2014 року було виготовлено технічну документацію на приміщення. Проте, при зверненні 10 квітня 2014 року до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстаційної служби Барвінківського районного управління юстиції, їй було відмовлено в реєстрації права власності в зв?язку з недодержанням нотаріальної форми угоди. З моменту передачі коштів, позивачка стала користуватися приміщенням та підтримувати у належному стані. Відповідачеві нежитлове приміщення належало на підставі договору купівлі - продажу від 25 червня 1997 року. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. На підставі викладеного, з урахуванням положень вищевказаних правових норм суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення (літ. А-1) загальною площею 135.1 кв. м., розташованого за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved