Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом, та просить постановити рішення яким визнати за нею право власності на 1/2 частину\~ житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому як за членом колгоспного двору. Свої вимоги мотивує тим, що вона\~ є власником 1/2 частки будинку, розташованого за адресою: вул. Бессарабська (колишня Леніна), № 66, с. Василівка, Болградський район Одеська область. Вище вказаний будинок відноситься до типу «колгоспний двір». Станом на 14 квітня 1991 року в даному будинку проживали та були зареєстровані вона, позивачка, та її чоловік [PERSON], який помер 24.10.2000 року, кожному належало по 1/2 частині будинку. Позивачка звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою зареєструвати своє право власності, але їй було відмовлено у звязку з тим, що у неї відсутні документи, що підтверджують набуття нею права власності на ? частину будинку, що унеможливлює проведення процедури державної реєстрації права власності. Позивачка в судове засідання не прибула, повідомлена згідно вимог чинного законодавства (а.с.23), в позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.4). Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином згідно вимог чинного законодавства (а.с.23). До суду подали заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.25). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: вул. Бессарабська (колишня назва Леніна), № 66, с. Василівка, Болградський район, Одеська область на праві власності належав колгоспному двору, членами якого були [PERSON], який помер 24.10.2000 року (свідоцтво серії І-ЖД № 225135), та його дружина [PERSON], позивачка по справі. Кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/2 частині вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що підтверджується довідкою № 4415 від 15.11.2016 року, виданою [PERSON] сільською радою Болградського району Одеської області на підставі запису в погосподарській книзі №2, особового рахунку № 139 (а.с.7), технічним паспортом (а.с.11-15). Згідно рішення [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області №69 від 27.12.2016 року Про внесення змін в рішення виконкому № 1 від 26.01.1997 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок, розташованих в межах села», було внесено зміни в рішення виконкому № 1 від 26.01.1997 року, а саме викладено п.1 в наступній редакції: Передати в приватну власність 258 га земель, розташованих в межах села в. т.ч. 1136 ділянок під будівництво і обслуговування житлового будинку (присадибні ділянки): 140. [PERSON], адреса: вул. Бессарабська, 66, с. Василівка, загальна площа 0,20, в. т.ч. присадибний 0.20, ЛПХ 0,00 (а.с.9). Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. За таких обставин позивачці належить 1/2 частка житлового будинку за адресою: вул. Бессарабська (колишня Леніна), 66, с. Василівка, Болградський район, Одеська область, як члену колишнього колгоспного двору. В судовому засіданні встановлено, що позивачка мала намір зареєструвати право власності на свою частку зазначеного домоволодіння, однак державний реєстратор прав на нерухоме майно рішенням від 30.01.2017 року відмовила позивачці у реєстрації права власності в звязку з відсутністю документів, що підтверджують набуття нею права власності на частку вищеназваного житлового будинку (а.с.19). Рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Болградського району Одеської області № 68 від 27.12.2016 року на підставі заяви [PERSON], домоволодінню належному їй присвоєно поштову адресу: вул. Бессарабська, № 66, с. Василівка, Болградський район, Одеська область (а.с.8). Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. Згідно п.10 Порядку заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. У відповідності з п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивачка будучи власником частки житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: вул. Бессарабська (колишня Леніна), № 66, с. Василівка, Болградський район Одеська область, не може зареєструвати право власності в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються її права як власника. За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved