Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до Кам'янобрідського районного суду м. Луганська суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 25.09.2009 року, який було розірвано рішенням Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 20.11.2013р. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач не має офіційного постійного місця роботи та регулярного заробітку, є молодою працездатною людиною, мешкає окремо та не приймає участі в утриманні дитини, з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей до 6 року, встановленого з 01.12.2013р. Законом України «Про державний бюджет на 2013р.», позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісяця, але на менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у визначеному позивачкою розмірі та пояснив, що в даний момент він офіційно не працевлаштований, на обліку в Луганському міському центрі зайнятості не перебуває, не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, не має хронічних захворювань. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доходів, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, за загальним правилом аліменти стягуються у частці заробітку (доходу) матері або батька дитини, та лише у виключних випадках можуть бути стягнуті у твердій грошовій сумі, у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доходів, або одержує частину доходу в натурі. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3) який було розірвано рішенням Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 20.11.2013р. (а.с.5-6). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка мешкає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідач мешкає окремо від дитини та не приймає участі в її утриманні. З огляду на викладене, враховуючи що сторонами у судовому засіданні не було надано доказів того, що відповідач [PERSON] має нерегулярний, мінливий доходів, або одержує частину доходу в натурі, тобто не доведено наявність підстав для визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, у твердій грошовій сумі, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобов'язаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову, тобто з 13.01.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial