Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати по оплаті за навчання дочки [PERSON] в розмірі 8730 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем раніше перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO]. [PERSON] є студенткою Інституту філології та журналістики Саратовського національного дослідного державного університету імені [PERSON], денна форма навчання, передбачений термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Згідно договору № 347/17 про освіту на навчання з іноземними громадянами за освітніми програмами вищої освіти від 01.08.2017 року, укладеного між ФДБОЗВО «Саратовський національний дослідний державний університет імені [PERSON]» та [PERSON], загальна вартість освітньої послуги становить 310360 руб., в тому числі: за перший рік навчання 77590 руб. За перший курс навчання, згідно квитанцій від 22.07.2017 року та від 15.02.2018 року, нею сплачено 17460 грн. Відповідач не надає додаткової фінансової допомоги дочці [PERSON]А, хоча є працездатною особою, приватним підприємцем, видом діяльності якого є: ремонт компютерів і периферійного устаткування; роздрібна торгівля компютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 23359389 від 10.01.2018 року та заробляє значні кошти, а тому може сплачувати половину витрат на навчання дитини. Враховуючи наведене вважає, що відповідач, може сплатити половину витрат понесених нею на навчання дочки [PERSON] На цій підставі вважає, що з відповідача слід стягнути половину фактично понесених витрат на навчання дочки, що становить 8730 гривень. Відповідач у поданому відзиві позов не визнав, заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат по оплаті за навчання дочки у розмірі 8730 грн. Свою позицію мотивував тим, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.03.2018 року з нього уже стягнуто аліменти на користь [PERSON], у розмірі 1700 грн., з 12 січня 2018 року до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23 років за умов, що вона буде продовжувати навчання. У відповіді на відзив позивачка зазначає, що посилання відповідача на те, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.03.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON], у розмірі 1700 грн. є безпідставним. Позивачка [PERSON] до розгляду справи по суті в судовому засіданні подала заяву, в якій просить розгляд по справі проводити в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення\~ поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявні в матеріалах справи. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази,\~ вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання\~ і потребують матеріальної допомоги Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-АМ № 235730, виданим 29.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області та свідоцтвом про зміну імені серії І-АМ № 009056, виданим 04.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області. Копія довідки № 29-38/739 від 01.09.2017 року видана ФДБОЗВО «Саратовський національний дослідний державний університет імені [PERSON]» свідчить про те, що [PERSON] з 01.09.2017 року навчається в Інституті філології та журналістики Саратовського національного дослідного державного університету імені [PERSON], денна форма навчання, передбачений термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Згідно договору № 347/17 про освіту на навчання з іноземними громадянами за освітніми програмами вищої освіти від 01.08.2017 року, укладеного між ФДБОЗВО «Саратовський національний дослідний державний університет імені [PERSON]» та [PERSON], загальна вартість освітньої послуги становить 310360 руб., в тому числі: за перший рік навчання 77590 руб. Як вбачається з копії квитанцій від 22.07.2017 року та від 15.02.2018 року, позивачкою сплачено 17460 грн. за навчання [PERSON] Відповідач по справі є приватним підприємцем, видом діяльності якого є: ремонт компютерів і периферійного устаткування; роздрібна торгівля компютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 23359389 від 10.01.2018 року. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо стягнення з нього половини понесених позивачкою додаткових витрат за навчання повнолітньої дочки, в звязку з тим, що з нього проводиться стягнення аліментів, яких на його думку, достатньо для утримання дитини , в т.ч. і оплати за навчання. Оскільки при зверненні до суду позивачка обґрунтувала свої позовні вимоги і подала докази понесення нею додаткових витрат на утримання дитини, суд, з врахуванням ст. 199 СК України, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в користь позивачки половини додаткових витрат, понесених нею у розмірі 8730 грн. При цьому, суд розяснює відповідачу положення ст.185 СК України, відповідно до якої, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються й додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами , в даному випадку платне навчання дочки [PERSON], а відповідач [PERSON], добровільно відмовляється брати участь у додаткових витратах, хоча може, враховуючи розмір його доходів, їх фінансувати, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину на період навчання підлягає до задоволення. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved