Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 23.09.2006 року вони зареєстрували з відповідачем шлюб та, посилаючись на те, що її подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки за час перебування в шлюбі постійно виникають непорозуміння та сварки, і тому вони з відповідачем припинили відносини та проживають окремо, і з тих підстав, що подальше спільне з відповідачем життя неможливе, а шлюб носить формальний характер, просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки з відповідачем вони проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала та просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити та провести розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 23 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, про що зроблено актовий запис №96. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьками яких згідно з свідоцтвом про народження є [PERSON]. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню з покладенням витрат по розірванню шлюбу в органах РАГСу на відповідача. Також, відповідно до вимог ст. ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки і сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] утримується за рахунок позивачки та проживає з нею. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини, а отже порушене право позивачки на отримання від відповідача коштів на утримання неповнолітньої дитини підлягає захисту. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення, а тому визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на утримання дитини, яка буде стягуватися до досягнення дітьми повноліття у розмірі 1000 гривень щомісячно. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в доход держави. У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved