Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що останній є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Після розірвання між ними шлюбу в 2014 році дитина проживає з нею, відповідач не піклується сином, не цікавиться його життям та здоров'ям, аліменти не сплачує. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина та присвоїти дитині її прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та надала пояснення аналогічні викладеному у позові. Просила суд позов задовольнити. В судове засідання призначене на 16.03.2017 р. позивачка не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання неодноразово не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, місце і час розгляду справи. Представники третіх осіб: Служби у справах дітей Нікольської райдержадміністрації та Служби у справах дітей Лівобережної райадміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явилися. Надали суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність та при винесенні рішення максимально врахувати інтереси дитини. Прокурор в судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду. Крім того, у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з позивачкою мають дружні стосунки. Їм відомо, що позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], 2013 року народження. В 2014 році шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано та дитина залишилась проживати разом з позивачкою. Відповідач участі у житті, вихованні та утриманні дитини не бере. Заслухавши пояснення позивачки та свідків, враховуючи думку прокурора, розглянувши письмові заяви представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 07.05.2013 року, батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], актовий запис № 335 (а.с. 15). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.04.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та на утримання непрацездатної дружини в розмірі по ? частині всіх видів його заробітку, починаючи з 03.02.2014 року до досягнення дитиною повноліття та трирічного віку відповідно. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.07.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та після розірвання шлюбу дружини присвоєно дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. 13-14). Відповідно до довідки з місця проживання ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 13.07.2016 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї: син - [PERSON], 2013 року народження (а.с. 16). Згідно довідки дошкільного навчального закладу загального розвитку №126 м. Маріуполя від 12.09.2016 року №77 з моменту надходження дитини [PERSON], [INFO], а саме з 01.06.2016 року, батько дитини в дитячому садочку жодного разу помічений не був, участі у вихованні дитини не приймає, не бере участі в батьківських зборах, не забирає сина додому із садочка, життям та здоров'ям дитини у вихователів не цікавиться (а.с. 89). Відповідно до повідомлення КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Маріуполя» лікуванням дитини [PERSON], [INFO], виконанням призначень лікаря займається її мати - [PERSON] (а.с. 91). Згідно довідки Володарського РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області від 28.07.2016 року № 2-407/16 [PERSON] в період з 06.05.2014 року по 06.07.2016 року не отримувала від [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], 2013 року народження (а.с. 94). Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином під час судового розгляду встановлено данні про ухилення відповідачем від виконання обов'язків батька відносно малолітнього сина, що свідчить про невжиття [PERSON] всіх необхідних дій, спрямованих на утримання та розвиток дитини, догляд за нею. Однак, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З повідомлення ССД Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 14.12.2016 року № 08-23-1403 вбачається, що підстав для надання висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] органом опіки та піклування Лівобережного району відсутні, оскільки останній не є членом Лівобережної територіальної громади (а.с. 60). З висновку ССД Нікольської райдержадміністрації Донецької області від 09.02.2017 року № 43 вбачається, що будь-якою інформацією щодо неналежного, злісного та свідомого невиконання [PERSON] обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON], служба у справах дітей не володіє, підтвердити або спростувати такі дані не має можливості (а.с. 67). Статтею 60 ЦПК України, зокрема, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На думку суду доводи позивачки ґрунтуються винятково на тих обставинах, що відповідач не проживає і не спілкується з дитиною, не бере участі у її вихованні і не цікавиться її життям, не сплачує аліменти, а тому суд вважає, хоча зазначені обставини і не відповідають інтересам дитини, але не підтверджують винуватості відповідача в ухиленні від виконання батьківських обов'язків і носять формальний характер. Крім того, суд звертає увагу, що до подання позову до суду позивачка не зверталася до Служби у справах дітей про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, а з боку Служби не було вчинено дій направлених отримання від відповідача з цього приводу пояснень для позитивного вирішення цього питання. Також суд критично ставиться до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки вони ґрунтуються на розповідях зі слів позивачки. Крім того, відповідно до повідомлення Мангушського ВП Центрального ВП ГУГП в Донецькій області від 14.02.2017 року відносно [PERSON] СКП Мангушського ВП заведено ОРС категорії «Розшук» № 60-71 від 07.05.2015 року (а.с. 98). Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, беручи до уваги, відсутність будь-яких даних або застережень щодо жорстокого поводження, насильства, застосування недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини з боку відповідача, медичних висновків хронічного алкоголізму або захворювання на наркоманію [PERSON], враховуючи малолітній вік дитини, час, який минув з моменту припинення сімейних відносин між подружжям та оголошенням відповідача у розшук, що також на думку суду не дає відповідачу можливість в повній мірі реалізувати свої батьківські права щодо сина, суд приходить до висновку, про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог та про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Разом з тим, враховуючи невиконання з боку [PERSON] батьківських обов'язків щодо сина, суд вважає за необхідне попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON], [INFO], та покласти на Орган опіки та піклування Нікольської селищної ради контроль за виконанням батьківських обов'язків з боку [PERSON] відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03. 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 551,20 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed