Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], 11. 04.1980 року народження такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. Чапаєва, буд.№ 45 с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності та витягу про державну реєстрацію прав вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою по вулиці Чапаєва, 45 в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області. Її син [PERSON] в червні 2007 року одружився з [PERSON], яку вона зареєструвала до власного житлового будинку. З 20.02.2008 року її невістка відповідачка [PERSON] не проживає за зареєстрованим місцем проживання, де проживає на даний час їй невідомо. Не зняття [PERSON] за місцем реєстрації порушує її права, як власника житла. Представник позивачки [PERSON] в наданій до суду заяві підтримала заявлені позовні вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити. Дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідачка [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання двічі не зявилася. Заперечень до суду не надала. Заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON] в наданій до суду заяві зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просить справу розглянути у її відсутність. Суд вважає, що позов належить задовольнити повністю враховуючи таке. Поняття права власності визначено ч.1 ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно ст. 391 ЦК України. В статті 386 ЦК України, визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 8 Конвенції про\~\~захист прав людини і основоположних свобод, кожен\~\~має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 15.10.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав від 01.11.2012 року, позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою по вулиці Чапаєва, буд.№45 в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області (а.с.11,12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 07.07.2015 року №980 позивачка [PERSON] зареєстрована і проживає в [INFO] та являється головою двору житлового будинку з господарськими будівлями згідно погосподарського обліку за №0911-1 (а.с.9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 07.07.2015 року№981 відповідачка [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована в [INFO], на погосподарському номері свекрухи [PERSON], [INFO], але з 20.02.2008 року по даному погосподарському номері не проживає і місце її знаходження невідоме. За відомостями адресно довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області відповідачка [PERSON], 11.04. [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 17). Враховуючи вищезазначене встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає з 2008 року у будинку належному позивачці [PERSON], \~\~інша домовленість між нею та позивачкою не установлена, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачкою [PERSON] заяв та заперечень до суду не надано.

Outcome: approved