Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 21 червня 203 році зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу сторони мають синів - [PERSON] та [PERSON],[INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, через різні погляди на життя, різні характери постійно виникають сварки та суперечки, сторони не підтримують ніяких стосунків та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити розірвавши шлюб між сторонами, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання синів в розмірі по 450 гривні на кожного, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася направивши суду заяву в якій просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, крім того вказала що після розірвання шлюбу вона бажає залишити призвіще «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, про свідчить довідка складена секретарем про повідомлення сторони, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 21 червня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції, актовий запис № 100, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим 21 червня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, на примирення не погоджуються, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні позивачка та відповідач перебували в шлюбі та проживали разом. Від сумісного проживання вони мають синів - [PERSON] та [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Діти проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Так як батько дітей, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, а вони в цьому потребують, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 450 гривень щомісячно на кожну дитину, на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене та

Outcome: approved