Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Молницький старостинський округ №2 Герцаївської міської ради Чернівецької області про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька. Посилається на те, що в період з березня 2015 року по жовтень 2019 року вона проживала разом із відповідачем та [INFO] у них народилась донька [PERSON] , батьком якої є відповідач. Вказує, що на сьогоднішній день дитина проживає разом із позивачкою по місцю її реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] , який належить на праві власності її матері [PERSON] . Зазначає, що відповідач дозвіл на реєстрацію дитини [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] не надає. Вказує, що відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією та законами України, зокрема, права на охорону здоров`я, на освіту та соціальний захист. Оскільки позивачка не має можливості отримати від відповідача письмову згоду на реєстрацію дитини за місцем фактичного проживання, а тому просить, суд, надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за адресою постійного місця проживання позивачки, а саме за адресою : [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об`ємі та просила позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, відповідач [PERSON] пояснив, що має іншу сім`ю та вони не заперечують щоб дочка [PERSON] проживала разом із ними, а оскільки позивачка постійно змінює місце свого проживання, він хоче зареєструвати місце проживання дочки за його адресою. Крім того, згідно поданого відзиву на позовну заяву, відповідач вказав, що позивачка не дає можливості йому бачитись із дочкою, у зв`язку з чим він неодноразово звертався із відповідними заявами до Герцаївського ВП. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1073. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.12.2005 року, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9846202 від 15.02.2006 року, житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , яка є матір`ю позивачки [PERSON] . Як вбачається із копії довідки № 1471 від 29.09.2020 року Молницького старостинського округу №2 Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області, житловий будинок, який належить [PERSON] , [INFO] , розташований за теперішньою адресою в [ADDRESS] ; попередня адреса даного житлового будинку була [ADDRESS] . Відповідно до акту № 98 від 09.09.2020 року про обстеження матеріально - побутових умов життя сім`ї, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в господарстві [PERSON] , а саме в [ADDRESS] , разом із нею проживає її дочка [PERSON] , [INFO] Згідно копії паспорту серії [NUMBER] виданого Герцаївським РВ УМВС України в Чернівецькій області 21.11.2011 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частиною 1 статті 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХII (78912) від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункт 1 статті 18 цієї Конвенції). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , який є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з матір`ю дитини позивачкою [PERSON] не проживає, має іншу сім`ю, своєї згоди на реєстрацію дитини за місцем проживання позивачки не надає. Суд критично сприймає твердження відповідача про те, що позивачка постійно змінює місце проживання, як такі, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та ґрунтуються лише на власних припущеннях відповідача. Разом з тим, відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її права, що гарантовані Конституцією та законами України, зокрема, права на охорону здоров`я, на освіту та соціальний захист. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою постійного місця проживання [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] .

Outcome: approved