Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: ? частини житлового будинку по вул.. Фрунзе, 8 в с. Новосільське, Ренійського району Одеської області, земельної ділянки площею 2,63 га та майнового маю члена СВК «Новосільське», після смерті чоловіка [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Інші спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON], спадщину не прийняли, звернулись до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини. Пізніше, 27.05.2016 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачка у підготовче судове засідання не зявилась, представник позивачки [PERSON] (ордер серії ОД № 178041 від 20.06.2016 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду. Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце його проведення сповіщались належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не надходив. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 13.10.2009 р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу «Трифонова»; копія довідки Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області від 27.08.2015 р. № 2020, згідно якої на момент смерті [PERSON] разом з ним проживала дружина [PERSON]; копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 2,36 га, власник [PERSON], серія ЯБ № 438787; копія довідки про нормативно грошову оцінку земельної ділянки площею 2,36, яка розташована на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, оцінка становить 65180,16 грн.; копія заяви [PERSON] до Ренійської державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь матері [PERSON] від 08.04.2010 р.; копія заяви [PERSON] до Ренійської державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь матері [PERSON] від 08.04.2010 р.; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена СВК «Новосільське», серія ОД-ХХ № 03611; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Фрунзе, 8 в с. Новосільське, Ренійського району Одеської, самочинні споруди - сарай літ. Б та літ. кухня літ В, власники [PERSON] та [PERSON]; копія довідки Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої земельна ділянка у розмірі 0,24 га по вул.. Фрунзе, 8 в с. Новосільське Ренійського району Одеської області знаходиться у користування [PERSON]; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 13.10.2009 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку по вул.. Фрунзе, 8 в с. Новосільське, Ренійського району Одеської області (довідка Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області від 26.12.2006 р.), земельної ділянки площею 2,63 га (кадастровий номер 5124582900:01:0030074, 5124582900:01:0050185), на підставі державного акту серії ЯБ № 438787 від 07.03.2006 р. та права на майновий пай в СВК «Новосільське» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серія ОД-ХХ № 03611. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є дружина [PERSON], яка є позивачкою по справі, та діти [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами по справі. У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області. Інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли, звернулись до Ренійської державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини. 27.05.2016 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, оригінал державного акту про право на земельну ділянку та свідоцтво про право власності на майновий пай були загублені ним за життя. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті чоловіка, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини на її користь, про що свідчать заяви, які містяться в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Інші спадкоємці спадщину не прийняли, відмовились від неї на користь позивачки. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на житловий будинок, земельну ділянку та майновий пай, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за неї права власності на спадкове майно.

Outcome: approved