Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою 60 в будинку 47 по вул. Шевченка в м. Токмак Запорізької області. В обґрунтування свого позову зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.12.2005 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.01.2006 року. Разом з позивачкою в квартирі зареєстрована [PERSON] - відповідачка по справі. [PERSON] зареєстрована в будинку позивачки, але фактично з дати реєстрації з 06.12.2005 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачка не бажає, у зв'язку з чим позивачка змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі, через що змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачка в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судові засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.12.2005 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 06.01.2006 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.01.2006 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.08.2018 року. Відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу «Уют № 2» від 06.06.2018 року за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченко, 47/60 разом з позивачкою зареєстрована її племінниця [PERSON], але фактично там не проживає з моменту її реєстрації 06.12.2005 року. Факт реєстрації відповідачки [PERSON] за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, 47/60, також підтверджується даними відділу реєстрації виконавчого комітету Токмацької міської ради від 20 червня 2018 року № 10-06/2135. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до положень\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї\~власника житла,\~які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членів сімї права користування помешканням. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Шевченка, 47/60. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014\~року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в звязку з відсутністю клопотання позивачки щодо стягнення з відповідачки сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується.

Outcome: approved