Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 02.02.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №62. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання вони з відповідачем втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, вони зрозуміли, що вони чужі люди. Відповідач веде анти суспільний спосіб життя, тривалий час ніде не працював, показовий є той факт, що відповідач не одноразово погрожував їй вбивством та каліцтвом. Підтвердженням тому є виклики та скадання протоколів співробітниками міліції. Через місяць після народження дитини вони стали проживати окремо. У звязку з цим просить розірвати шлюб з відповідачем, при розірванні шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище Довженко. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб, згідно якого 02 червня 2014 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4); копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони не мешкають спільно більше року, спільне господарство не ведуть. Під час спільного проживання сторони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, зрозуміли, що вони чужі люди. Відповідач не одноразово погрожував позивачці вбивством та каліцтвом, що підтверджується неодноразовими висновками [PERSON] Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved