Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір дарування житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74.8 кв.м., житловою площею 51.20 кв.м. та земельної ділянки, площею 0.0972 га, яка розташована в [ADDRESS], надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], укладеного 23 липня 2017 року, між позивачем та відповідачем, та визнати за позивачкою та її малолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON] право власності на відповідне нерухоме майно, мотивувавши це тим, що належним чином оформити у нотаріуса вищевказаний правочин сторони не може через ту обставину, що відповідач має лише копії правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, та не може надати оригінал, а тому в законному порядку нотаріально посвідчити даний правочин та оформити право власності на відповідне нерухоме майно позивачем, неможливо. В попереднє судове засідання позивачка не з» явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. В попереднє судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги визнав, просив провести розгляд справи без його участі. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 23 липня 2017 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 74.8 кв.м., житловою площею 51.20 кв.м. та земельної ділянки, площею 0.0972 га, яка розташована в [ADDRESS], надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. При укладанні договору між сторонами нами погоджено всі істотні умови передачі нерухомості у власність позивача, оформлення договору у нотаріальній конторі. Під час укладання договору житловий будинок та земельна ділянка у спору, під заставою, арештом та будь-якою іншою забороною не перебували. Вказані обставини встановлені матеріалами справи У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір укладений, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст.334 ЦК України перехід права власності на майно до набувача за договором відбувається у момент передання майна, якщо інше не вставнолено договором або законом. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи відпорушень і протиправних посягань. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Стаття 41 Конституції України зазначає,що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідач -[PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав, про що подав до суду відповідну письмову заяву. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що виходячи із вищевказаного, маються, достатні підстави для визнання за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно.

Outcome: approved