Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом та просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] - більше п`яти років до часу відкриття спадщини., встановити той факт, що [PERSON] , померла [INFO] є її бабусею та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.06.1999 року Відділом приватизації житла підприємства « Харківські теплові мережі» під № [NUMBER], її матері, відповідачці [PERSON] , бабусі [PERSON] та [PERSON] , з яким бабуся проживала однією родиною як чоловік та дружина - належить квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Спадковою масою після його смерті є 1/3 частина квартири. Єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги після його смерті була її бабуся [PERSON] Спільних дітей вони не мали, братів, сестер у нього також немає, його батьки померли. Заповіту померлий не залишив. Спадщину після його смерті бабуся прийняла, оскільки на день смерті була зареєстрована та проживала разом з померлим у спірній квартирі. З [PERSON] бабуся почала проживати однією сім`єю з 1961 року, ще у Казахстані, куди він приїхав працювати трактористом для підняття цілини. Бабуся ж була родом з Казахстану, з Куштанайської області. На той час її законний чоловік, [PERSON] , помер. У 1967 році вони, разом з дочкою бабусі, матір`ю позивачки [PERSON] , приїхали до м. Харкова на батьківщину [PERSON] На підставі ордеру № 301660, виданого 15.10.1970 р. Ленінським виконкомом м. Харкова їм, родині із трьох чоловік- бабусі [PERSON] , її чоловіку [PERSON] , та її дочці [PERSON] - була надана спірна квартира [ADDRESS] . Так, 21.06.1999 року вони сумісно приватизували належну їм квартиру [ADDRESS] . З 1961 року більше сорока років, бабуся [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною як чоловік та дружина, однак шлюб не зареєстрували. З 1971 року вони постійно мешкали та були зареєстровані за однією адресою у квартирі [ADDRESS] . Усі роки вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, за спільні гроши купували продукти, сплачували комунальні послуги, проводили ремонт квартири, сумісно приватизували квартиру. [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Спадковою масою після її смерті є 2/3 частини квартири : 1/3 - за свідоцтвом про право власності на житло, та 1/3 частина - за правом спадкування після смерті [PERSON] Спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті бабусі є позивачка , її онука. Спадщину прийняла, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до ХДНК № 3. Донька бабусі, мати позивачки , [PERSON] , яка є відповідачкою за справою, від спадщини відмовилася Заповіту бабуся не залишила. Однак, коли позивачка звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, було встановлено, що в свідоцтві про народження її матері прізвище бабусі вказане « [PERSON] », на відміну від свідоцтва про смерть, про шлюб, та усіх інших документів бабусі, де прізвище вказане « [PERSON] » ; прізвище матері також було вказане - « [PERSON] ». Також у різних варіантах значиться прізвище її матері, та її дівоче прізвище « [PERSON] ». Так, у паспорті матері прізвище вказане « [PERSON] », у свідоцтві про народження позивачки літера « х» у прізвище схожа на літеру « ж», та прізвище виглядає як « [PERSON] », а у свідоцтві про шлюб позивачки прізвище вказане « [PERSON] ». Позивачка не має можливості оформити спадкові права в порядку спадкування за законом , у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала , просила слухати справу у її відсутність та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась , належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, надала суду заяву про слухання справи без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечувала . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.06.1999 року Відділом приватизації житла підприємства « Харківські теплові мережі» під № [NUMBER], матері позивача - відповідачці [PERSON] , бабусі позивачки - [PERSON] та [PERSON] , з яким бабуся проживала однією родиною як чоловік та дружина - належить квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Спадковою масою після його смерті є 1/3 частина квартири. Єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги після його смерті була [PERSON] Спільних дітей вони не мали, братів, сестер у нього також немає, його батьки померли. Заповіту померлий не залишив. Спадщину після його смерті бабуся прийняла, оскільки на день смерті була зареєстрована та проживала разом з померлим у спірній квартирі. На підставі ордеру № 301660, виданого 15.10.1970 року Ленінським виконкомом м. Харкова їм, родині із трьох чоловік- бабусі [PERSON] , її чоловіку [PERSON] , та її дочці [PERSON] - була надана спірна квартира [ADDRESS] . Так, 21.06.1999 р. вони сумісно приватизували належну їм квартиру [ADDRESS] . З 1961 року більше сорока років, [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною як чоловік та дружина, однак шлюб не зареєстрували. З 1971 р. вони постійно мешкали та були зареєстровані за однією адресою у квартирі [ADDRESS] . Усі роки вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, за спільні гроши купували продукти, сплачували комунальні послуги, проводили ремонт квартири, сумісно приватизували квартиру Факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини підтверджується : довідкою з місця проживання від 31.01.2006 р. № 691, ордером на квартиру, актом про проживання однією сім`єю, складеним 04.04.2019 року мешканцями будинку, сумісною приватизацією квартири, знаходженням у бабусі усіх документів [PERSON] , його свідоцтва про смерть. [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Спадковою масою після її смерті є 2/3 частини квартири : 1/3 - за свідоцтвом про право власності на житло, та 1/3 частина - за правом спадкування після смерті [PERSON] Спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після смерті бабусі є позивачка , її онука. Спадщину прийняла, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до ХДНК № 3. Донька бабусі, мати позивачки , [PERSON] , яка є відповідачкою за справою, від спадщини відмовилася Заповіту бабуся не залишила. Однак, коли позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, було встановлено, що в свідоцтві про народження її матері прізвище бабусі вказане « [PERSON] », на відміну від свідоцтва про смерть, про шлюб, та усіх інших документів бабусі, де прізвище вказане « [PERSON] » ; прізвище матері також було вказане - « [PERSON] ». Також у різних варіантах значиться прізвище її матері, та її дівоче прізвище « [PERSON] ». Так, у паспорті матері прізвище вказане « [PERSON] », у свідоцтві про народження позивачки літера « х» у прізвище схожа на літеру « ж», та прізвище виглядає як « [PERSON] », а у свідоцтві про шлюб позивачки прізвище вказане « [PERSON] ». Той факт, що [PERSON] є бабусею позивачка з боку матері [PERSON] , об`єктивно підтверджується : свідоцтвом про шлюб бабусі [PERSON] та [PERSON] , свідоцтвом про народження матері позивачки , де співпадає ім`я та по-батькові бабусі - [PERSON] , та майже співпадає прізвище ; довідкою з місця проживання від 31.01.2006 р. № 691 ; ордером на квартиру, із якого вбачається, що квартира була надана [PERSON] , її дочці [PERSON] , та чоловіку [PERSON] ; самим фактом сумісної приватизації квартири ; знаходженням у позивача на руках свідоцтва про смерть бабусі [PERSON] , її особистих та правовстановлюючих документів на квартиру. Розходження ж у написанні прізвища « [PERSON] » виникло через його переклад з російської на українську мову. Встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] , більше п`яти років до часу відкриття спадщини, та факту родинних відносин між нею та бабусею . необхідне для визнання за позивачкою спадкових прав на 2/3 частини квартири Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт проживання однією сім`єю [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] - більше п`яти років до часу відкриття спадщини, той факт, що [PERSON] , померла [INFO] , є бабусею позивачки [PERSON] встановлено судом та вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, що дозволяє їй реалізувати право на спадкове майно, що залишилось після смерті бабусі. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3,ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 6 ст. 263 ЦПК України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, відповідачем визнано позов в повному обсязі , суд вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ст. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 10, 12, 81, 95, 141, 223, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст.1217, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

Outcome: approved