Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

Позивачка звернулася до Новоархангельського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 12 серпня 2004 року в Підвисоцькій сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області був зареєстрований шлюб, за актовим записом №5. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, вважає, що збереження шлюбу не можливе. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, на примирення не згоден, не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення судового рішення, в разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно з п. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо розірвання шлюбу, які регулюються СК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 12 серпня 2004 року в Підвисоцькій сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області, за актовим записом №5 (а.с. 7). Однак спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 лютого 2005 року (а.с. 8); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 січня 2006 року (а.с. 9). Згідно довідки №451 від 06 липня 2021 року, виданої Підвисоцькою сільською радою, до складу сім`ї [PERSON] відносяться два її сина: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). У відповідності зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії мають право одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства і держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає і також на примирення не погоджується, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що на думку суду є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи положення вище перелічених норм, суд приходить до висновку, що сімейні відносини не можливо відновити, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідача у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Зважаючи на те, що на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у своєму рішенні в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тому понесені витрати підлягають відшкодуванню позивачу в розмірі 50 відсотків сплаченого ним судового збору з державного бюджету. Підстав для допущення до негайного виконання судового рішення немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved