Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на частину домоволодіння №24 по вул. Ферганській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом. в обґрунтування позову посилалась на те, що на підставі договору з Райжилуправлінням Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих на право будівлі та безстрокового користування земельною ділянкою від 12 квітня 1952 року [PERSON] Зіновьєвичу була надана земельна ділянка за адресою: пос. Мануіловка, вул. Ферганська, 22 (на теперішній час вул. Ферганська, 24). На даній земельній ділянці [PERSON] Зиновьєвич та його дружина [PERSON] побудували житловий будинок, житловою площею 28,71 кв.м. та загальною площею 36,80 кв.м. 11 березня 1954 року [PERSON] Зиновьєвич помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №24 по вул. Ферганській у м. Дніпропетровську. Право власності на вказаний житловий будинок було визнано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 1955 року за: ? частина домоволодіння за дружиною померлого [PERSON]; 1/12 частина за [PERSON], яка померла 19 жовтня 1991 року та залишила заповіт на [PERSON]; 1/12 частина за [PERSON] в порядку спадкування за законом; на 1/12 частину за [PERSON] в порядку спадкування за законом; 1/12 частину за [PERSON] в порядку спадкування за законом, який помер 18 червня 2000 року, спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON]; 1/12 частину за [PERSON] в порядку спадкування за законом; 1/12 частину за [PERSON] в порядку спадкування за законом. 15 червня 2009 року [PERSON] помер, актовий запис №74. За життя він склав заповіт, яким заповів все належне йому майно позивачці по справі [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/12 частини домоволодіння №24 по вулиці Ферганській в м. Дніпропетровську. Позивачка у шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом у видачі свідоцтва їй було відмовлено у звязку з тим, що не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно та є відмінності у написанні прізвища спадкодавця в заповіті та у свідоцтві про смерть, тому позивачка просила суд встановити факт складання [PERSON], який помер 15 червня 2009 року, заповіту, посвідченого 21 жовтня 1997 року державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якому заповідачем зазначений [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/12 частину домоволодіння №24 розташованого по вулиці Ферганській в м. Дніпропетровську, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], який помер 15 червня 2009 року. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання також не зявились надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати у відсутність представника третьої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи та спадкових справ, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору Райжилуправління Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих на право будівлі та безстрокового користування земельною ділянкою від 12 квітня 1952 року [PERSON] Зіновьєвичу була надана земельна ділянка за адресою: пос. Мануіловка, вул. Ферганська, 22 (на теперішній час вул. Ферганська, 24). На даній земельній ділянці [PERSON] Зиновьєвич та його дружина [PERSON] побудували житловий будинок, житловою площею 28,71 кв.м. та загальною площею 36,80 кв.м. 11 березня 1954 року [PERSON] Зиновьєвич помер. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння №24 по вул. Ферганській у м. Дніпропетровську. Рішенням народного суду Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська від 08 вересня 1955 року було визнано право власності: на ? частину домоволодіння №22 (24) по вул. Ферганській у м. Дніпропетровську за [PERSON]; на 1/12 частину за [PERSON], яка померла 19 жовтня 1991 року та залишила заповіт на [PERSON]; 1/12 частину за [PERSON], в порядку спадкування за законом; на 1/12 частину за [PERSON] в порядку спадкування за законом; 1/12 частину за [PERSON] в порядку спадкування за законом, який помер 18 червня 2000 року, спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON]; на 1/12 частину за [PERSON] в порядку спадкування за законом, та на 1/12 частину за [PERSON] в порядку спадкування за законом. 15 червня 2009 року [PERSON] помер, актовий запис №74. За життя він склав заповіт, яким заповів все належне йому майно позивачці по справі [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/12 частину домоволодіння №24 по вулиці Ферганській в м. Дніпропетровську. Позивачка у шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 13 грудня 2014 року відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/12 частину домоволодіння № 24 по вул. Ферганській в м. Дніпропетровську, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння, а також заповіт є суперечливим. Як вбачається зі змісту заповіту, він складений [PERSON], тоді як прізвище останнього українською мовою є «Ягудін». За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, імям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Як вбачається, помилка виникла через неправильне написання прізвища [PERSON] українською мовою. Факт належності зазначеного заповіту заявнику підтверджується копією заповіту та іншими документами, що знаходяться в матеріалах справи. За таких обставин суд вважає встановити, що заповіт від 21.10.1997 року, складений [PERSON] на імя [PERSON] та посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий №4-2578, належить [PERSON], який помер 15 червня 2009 року, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частину домоволодіння №24 розташованого по вулиці Ферганська в м.Дніпропетровську, яке в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 109 кв.м., житловою площею 62,6 к.м., з прибудовами літ. А1-1, А2-1, А3-1, навісу літ. К над В, навісу літ. Л, літнього душу літ. Ж, вбиралень літ. В та Г, споруд №1-9, І,ІІ, в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], який помер 15 червня 2009 року. Витрати по справі суд вважає віднести на рахунок сторони, що її понесла.

Outcome: approved