Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Підставами своїх вимог позивачка вважає те, що 24.06.2003 виконкомом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис №8. Від даного шлюбу є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаській області 19.08.2003, відповідний актовий запис № 18. Неповнолітня дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 211 від 30.01.2015, яка видана виконкомом Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області. Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 702/208/13-ц). 09 лютого 2015 року рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на утримання сина, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку, починаючи з 02.02.2015 до досягнення дитиною повноліття (справа № 702/115/15- ц). Виконавчий лист № 702/115/15-ц від 25.02.2015 переданий на примусове виконання до Монастирищенського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області. Із розрахунку головного державного виконавця Монастирищенського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області станом на 30 вересня 2019 року вбачається, що аліментні зобов`язання не виконувалися в повному обсязі, внаслідок чого щомісячно, починаючи з дня присудження аліментів по вересень 2019 року включно, мало місце прострочення сплати аліментів в тому чи іншому розмірі, що призвело до виникнення заборгованості на суму 46338,50 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму заборгованості за кожний день прострочення її сплати. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обрахувати розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Загальна сума пені за порушення відповідача по аліментних зобов`язань згідно розрахунку позивачки становить 400817,01 грн. Сума неустойки (пені) за порушення відповідача аліментних зобов`язань за період з лютого 2015 до 30.09.2019 становить 400817,01 грн., тобто перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, позивач, посилаючись на ч.1 ст.196 СК України просить стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 100% заборгованості, тобто в розмірі 46338,50 грн., судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність, про що подала в суд письмові заяви від 11.12.2019 та 19.03.2020. Відповідач [PERSON] позову не визнав повністю, просить справу розглядати без нього, про що подав заяви від 17.12.2019, 13.01.2020. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги вважає безпідставними, просить зарахувати в рахунок сплати аліментів 635,16 грн., які відповідач сплати 15.03.2015 та зарахувати суми переплати аліментів за 2018 та 2019 роки в рахунок погашення заборгованості за попередні роки в день їх виплати, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки: Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Судом встановлено, що відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.02.2015 з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого діючим законодавством на дитину відповідного віку, починаючи з 02.02.2015, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). На виконання вказаного рішення суду позивачу був виданий відповідний виконавчий лист (а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Відповідно до наданого старшим державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (АСВП №46682820) відповідач має заборгованість за період з лютого 2015 року до вересня 2019 року, у розмірі 46338,50 гривень. Даний розрахунок наданий позивачем (а.с. 12-14). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Частиною 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно ч.1 ст.196 СК України, постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16 (провадження № 14-616 цс18), постанови Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/7702/16 (провадження № 61-42142св18) при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 196 СК України. Сторони не надали суду даних про дату, яка визначена для сплати аліментів за кожен місяць за період заборгованості (за період, за який нараховується пеня), тому суд першим днем прострочення сплати аліментів рахує перший день місяця, наступного за місяцем, за який сплачуються аліменти, і до дня, у який проведена сплата заборгованості, при цьому день сплати не враховується до періоду заборгованості. В разі, якщо заборгованість станом на день ухвалення рішення не сплачена - до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Розмір пені за кожен місяць розраховується окремо, при цьому вираховується 1 % від суми боргу за місяць і множиться на кількість днів прострочення. Загальний розмір пені складає сума розмірів пені за кожен окремий місяць. Представник відповідача Підчасюк В.Ю. надав суду заяву на переказ готівки # [NUMBER] від 15.03.2015, згідно якої відповідач в Монастирищенському відділенні Черкаського ГРУ ПриватБанку перерахував позивачці на карту [NUMBER] аліменти в сумі 635,16 грн. Ця сума аліментів не врахована позивачкою у розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (а.с.7) і в розрахунках заборгованості зі сплати аліментів, які виконані працівниками Монастирищенського РВ ГТУЮ у Черкаській тобласті (а.с.12-14). Суд вважає за необхідне врахувати дану суму при визначені заборгованості відповідача. Згідно розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який доданий позивачкою до позовної заяви, відповідач з липня 2018 року по вересень 2919 року періодично проводив виплату аліментів, при цьому в липні 2018, вересні-листопаді 2018 року, в березні та вересні 2019 року суми виплати більші від розміру нарахованої суми аліментів за ці місяці. Суд вважає за необхідне врахувати ці суми при визначені заборгованості за попередні роки (2015 рік). Відповідно, до задоволення підлягають позовні вимоги в загальній сумі 45703,34 грн., в тому числі: - лютий місяць 2015 року: заборгованість 631,75 грн. повністю оплачена 15.03.2015 в сумі 635,16 грн., залишок 3,41 грн., прострочення 14 днів пеня складає 1 % від 631,75 грн.=6,32 грн. х 14 днів = 88,45 грн.; - березень 2015 року: заборгованість 631,75 грн.-3,41 грн.=628,34 грн.; повністю погашена заборгованість в липні 2018 - зарахована оплата із залишку суми, яка оплачена в липні 2018 року; пеня за період з 01.04.2015 до 30.06.2018=1186 днів х 6,28 грн.=7448, 08 грн.; - квітень 2015 року: заборгованість 605 грн., зарахована оплата із залишку, який оплачений в липні 2018 року, в липні 2018 року заборгованість погашена повністю, пеня за період з 01.05.2015 до 30.06.2018=1156 днів х 6,05 грн. = 6993,80 грн.; - травень 2015 року: заборгованість 605 грн., зарахована оплата із залишку, який оплачений в липні 2018 року в розмірі 46,41 грн. (605 грн.-46,41 грн.=558,59 грн., ця сума повністю оплачена в вересні 2018), пеня за період з 01.06.2015 до 30.06.2018=1096 днів х 6,05 грн. = 6630,80 грн.; пеня за період 01.06.2018 до 31.08.2018= 92 дні х 5,59 = 514,28 грн., всього пені за травень 2015 року складає 7145,08 грн.; - червень 2015 року: заборгованість 605 грн. повністю погашена із залишку, який оплачений в вересні 2018 року, пеня за період з 01.07.2015 до 31.08.2018=1128 днів х 6,05 грн. = 6824,40 грн.; - липень 2015 року: заборгованість 605 грн. повністю погашена із залишку, який оплачений в вересні 2018 року, пеня за період з 01.08.2015 до 31.08.2018=1097 днів х 6,05 грн. = 6636,85 грн.; - серпень 2015 року: заборгованість 645 грн. повністю погашена із залишку, який оплачений в вересні 2018 року, пеня за період з 01.09.2015 до 31.08.2018=1066 днів х 6,45 грн. = 6875,70 грн.; - вересень 2015 року: заборгованість 645 грн.- 83,16 грн. із залишку переплати у вересні 2018 року=561,84 грн.-546,75 грн. із залишку переплати за жовтень 2018 року =15,09 грн., ця сума повністю погашена із залишку, який оплачений в листопаді 2018 року; пеня за період з 01.10.2015 до 31.08.2018=1036 днів х 6,45 грн. = 6682,20 грн.; пеня за період з 01.09.2018 до 30.09.2918 за 30 днів х 5,62 грн.=168,60 грн., всього пеня за вересень 2015 року складає 6850,80 грн.; - жовтень 2015 року: заборгованість 677,25 грн.- 58,41 грн. із залишку переплати у листопаді = 618,84 грн.- 69,25 грн. із залишку переплати за березень 2019 року = 549,59 грн., пеня за період з 01.11.2015 до 31.10.2018 за 1095 днів х 6,77 грн.=7413,15 грн., пеня за період з 01.12.2018 до 28.02.2019 = 90 днів х 6,19 грн.=557,10 грн., пеня за період з 01.03.2019 до 31.08.2019 = 184 дні х 5,50 грн.= 1012 грн., всього пеня за жовтень 2015 року складає 8982,25 грн.; - листопад 2015 року: заборгованість 677,25 грн., пеня за період з 01.12.2015 до 30.09.2019=1399 днів х 6,77 грн. = 9471,23 грн.; - грудень 2015 року: заборгованість 677,25 грн., пеня за період з 01.01.2016 до 30.09.2019=1368 днів х 6,77 грн. = 9261,36 грн.; - січень 2016 року: заборгованість 710,75 грн., пеня за період з 01.02.2016 до 30.09.2019=1337 днів х 7,11 грн. = 9506,07 грн.; - лютий 2016 року: заборгованість 710,75 грн., пеня за період з 01.03.2016 до 30.09.2019=1305 днів х 7,11 грн. = 9278,55 грн.; - березень 2016 року: заборгованість 710,75 грн., пеня за період з 01.04.2016 до 30.09.2019=1274 днів х 7,11 грн. = 9058,14 грн.; - квітень 2016 року: заборгованість 812,00 грн., пеня за період з 01.05.2016 до 30.09.2019=1244 дні х 8,12 грн. = 10101,28 грн.; - травень 2016 року: заборгованість 812,00 грн., пеня за період з 01.06.2016 до 30.09.2019=1213 дні х 8,12 грн. = 9849,56 грн. Загальна сума боргу відповідача за несплату ним аліментів за період з 01.02.2015 по 30.09.2019 складає 46338,50 грн.-635,16 грн.(перераховані відповідачем 15.03.2015)=45703,34 грн. За період з лютого 2015 до травня 2016 року пеня складає в загальному 116271,59 грн. Позивачка в дні заборгованості рахувала дні місяця, в яком мали бути сплачені аліменти. Суд рахував дні прострочки з першого дня наступного місяця за місяцем в якому відповідач мав сплачувати аліменти і врахував аліменти, які відповідач сплатив 15.03.2015 в сумі 635,16 грн. та залишок сум, які сплачені в більшому розмірі, ніж який визначений, з липня 2018 року, в заборгованість 2015 року. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.196 СК України пеня не може бути більшою від 100 % заборгованості, суд обмежує суму пені 100% заборговності за аліментами за період з лютого 2015 року до 30.09.2019 в сумі 45703,34 грн. Суд вважає, що обрахунок пені за повний період заборгованості є недоцільним через таке обмеження. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає спір в межах позовних вимог, заявлених позивачем з урахуванням відомостей про розмір нарахованих аліментів саме за період з лютого 2015 року по вересень 2019 року. Даних про сплату чи несплату заборгованості за аліментами після вересня 2019 року суду не надано, тому суд при винесенні рішення обмежується строком до вересня 2019 року включно згідно вимог позовної заяви та розрахунку позивачки. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач не надав суду доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, доказів своєчасної сплати аліментів та сплати пені, яка є предметом данного позову. Суд вважає, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки він є працездатною особою за віком та станом здоров`я. Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial