Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача - Тязівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 16.02.2017 р. до участі у справі залучено правонаступника первісного відповідача - Ямницьку сільську раду об'єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що її баба [PERSON] була власником будинковолодіння [ADDRESS]. Право власності на вказане будинковолодіння не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Вартість будинковолодіння на даний час складає 98808 грн. 14.02.1989 р. баба склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Тязівської сільської ради Тисменицького району, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла своїй дочці [PERSON] Після смерті [INFO] баби [PERSON] прийняла спадщину відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак, мама не оформила своїх спадкових прав. Після смерті [INFO] [PERSON] позивачка як єдиний спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців немає. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлої матері. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явилися, у поданій суду заяві представник позивачки просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві відповідач позов визнав, щодо його задоволення не заперечував, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що баба позивачки [PERSON] була власником будинковолодіння [ADDRESS], 1968 року побудови, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 98808 грн. Право власності на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, право власності не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй будинковолодіння, яку відповідно до заповіту, посвідченого 14.02.1989 р. секретарем виконкому Тязівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, прийняла її дочка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.). Після смерті [INFO] [PERSON] позивачка як єдиний спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 529, 534, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.),

Outcome: approved