Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON]. Покійний доводився позивачці рідним дядьком по материнській лінії. Позивачка має право спадкування за законом після смерті дядька, тому що до 01 січня 2004 року цю спадщину ніхто не міг прийняти. У [PERSON] при житті не було дітей, він не укладав шлюбів і не мав спадкоємців першого кола. Матір позивачки, що доводиться йому рідною сестрою, не могла підписувати заяв через психосоматичне захворювання «синдром Паркінсона». Позивачка єдиний спадкоємець, що має право приймати спадщину дядька на підставі вимог Перехідних положень Цивільного кодексу України, що набув законної сили з 01 січня 2004 року, а також на підставі ст. ст. 1266,1268 цього ж кодексу. Коли позивачка звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва, то нотаріусом було проведено перевірку обсягу спадщини померлого і виявлено наступне. В обсяг спадкового майна спадкодавця входить земельна ділянка [ADDRESS] Право власності [PERSON] на описану земельну ділянку підтверджувалося державним актом серія [NUMBER].Померлий дядько втратив цей документ за невідомих позивачці обставин. Нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку [NUMBER] на території відповідача. Нотаріус пояснила, що згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595 за змінами від 26.12.2012 року за № 1951/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та підтвердження родинних відносин з померлим. Позивачка вражає, що підтвердила родинні відносини і право на спадкування та вичерпала всі можливості розшуку втраченого документа. Цікавилась місцем знаходження документа в Марянівській сільській раді, розпитувала сусідів та спільних знайомих, з якими спілкувався дядько, виясняла про долю державного акта у орендаря землі, опублікувала оголошення про недійсність втраченого документа. Навіть після оголошення в газеті «Колос» про місце знаходження документа ніхто не заявляв і державний акт, про належність дядькові земельної ділянки не знайшовся. Вдалося тільки отримати ксерокопію державного акта у орендаря земельної ділянки. Таку ксерокопію було додано до договору оренди землі, що дядько при житті підписував з місцевим сільгосппідприємством. З приводу відновлення документа позивачка цікавилась в відділі Держгеокадастру у Новоархангельському районі, але їй повідомили, що для поновлення документа потрібна заява самого власника. Власник землі вже багато років як помер і відповідно не може подати будь-якої заяви. Таким чином неможливо поновити державний акт померлого. Вважає, що вона має право на зазначену земельну ділянку на підставі закону, але зміни та прогалини в законодавстві перешкоджають позивачці в адміністративному порядку отримати документи про її права. Зважаючи на все вищевикладене вона змушена звертатись до суду та просити визнання за нею права власності на спадкову земельну ділянку [NUMBER] площею 6,13 га на території відповідача за правом спадкування за законом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача Марянівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Новоархангельському районі в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про судове засідання повідомлений належними чином, про що свідчить зворотне повідомлення. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Судом встановлено, що згідно світлокопії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року в с. Червінка Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.5/. Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області встановлено факт, що має юридичне значення про те, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Лозуватка Новоархангельського району Кіровоградської області доводиться племінницею [PERSON], який помер [INFO] року в с. Червінка Новоархангельського району Кіровоградської області /а. с.7-9/. Відповідно до світлокопії державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] [PERSON] належала земельна ділянка площею 6.13 га., яка розташована на території Марянівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.12/. Із копії газети «Колос» Новоархангельської районної ради та райдержадміністрації за 04 серпня 2016 року вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданий Марянівською сільською радою 23 жовтня 2001 року на ім'я [PERSON] втрачений та його слід вважати недійсним /а. с.11/. Відповідно до довідки Марянівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 213 від 13.04.2016 року земельна ділянка [NUMBER], розміром 6,13 га, померлого [PERSON] [INFO], знаходиться в користуванні ПОП ім. Гагаріна, як не витребуваний пай /а.с.10/. Державний нотаріус відмовив позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в зв'язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи /а.с.4/. Позивачка є єдиною спадкоємицею майна, що залишилось після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка, являється громадянкою України, є єдиною спадкоємицею земельної ділянки, що залишилась після смерті [PERSON] - за законом, і не може бути позбавлена права на зазначену земельну ділянку. А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до цивільного законодавства, визнати за позивачкою право власності на вищевказану земельну ділянку. Суд задовольняючи позовну вимогу виходить із засад справедливості, як фундаментального принципу права у практичній площині. На підставі наведеного та

Outcome: approved