Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітній дитині за кордон, мотивуючи тим, що 22 січня 2008 року, [PERSON] [INFO] розірвала шлюб укладений з [PERSON] [INFO], про що 22 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції Запорізької області зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів за №07. [PERSON] [INFO] та відповідач мають спільну доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №245227, яке видано 19 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Якимівського районного управління юстиції у Запорізькій області. В вересні 2015 року позивачка має намір разом з донькою виїхати на відпочинок до родичів в місто Туапсе Краснодарського краю Російської Федерації. Однак, зробити цього не має можливості, оскільки відповідач в 2002 році виїжджав на постійне проживання до Російської Федерації, здав внутрішній паспорт громадянина України та отримав паспорт громадянина України для виїзду на ПМП з терміном дії до 25 травня 2012 року. Через деякий час відповідач повернувся до України однак до цього не поновив свій внутрішній паспорт та відмовляється це робити. У зв'язку з відсутністю у [PERSON] паспорту громадянина України він не може надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон. Виїзд з матірю дитини за кордон сприятиме розширенню її світогляду, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, фізично та морально зміцнить її, пристосує її до комунікабельності, розширить її кругозір. В судове засідання позивачка не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянув матеріали справи, заслухав думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» дитина та її батьки для возз'єднання сім'ї мають право на вільний в'їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітній дитині за кордон обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved