Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що 07.06.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 21. Від шлюбу у сторін народився малолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, які негативно впливають на малолітню дитину у вихованні якої відповідач ніколи не брав активної участі. Відповідач в даний час проживає у своїх батьків в м. Бердичів, Житомирської області, спільне проживання однією сім'єю припинено. За глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позов підтримала та просила задовольнити, а також повідомила, що протягом десяти років з відповідачем не може знайти спільної мови, розбіжності в поглядах на сімейне життя негативно впливають на психічний стан дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву та просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 21 (а.с. 3). За час шлюбу в подружжя народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який є малолітнім та знаходится на утриманні матері (а.с. 9). Сімейні стосунки подружжя існують тільки формально, з серпня 2014 року сторони проживають окремо. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені судом факти, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ст. ст. 110-112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими, та враховуючи, що подальше збереження зареєстрованого шлюбу між сторонами є недоцільним, суперечить інтересам позивачки, малолітньої дитини, тому вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу прізвище змінила позивачка (дошлюбне прізвище [PERSON]), в заяві поданій до суду зазначила, що бажає залишити прізвище «[PERSON]». У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір, який відповідно до квитанції № 0.0.335928971.1 від 13.01.2015 року становлять 243,60 грн.

Outcome: approved