Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів, вказавши в ньому, що 13 березня 1999 року помер її батько, [PERSON]. За життя батько став членом ЖБК-60 та в 1994 році за свої особисті кошти сплатив повну вартість квартири [ADDRESS], загальною площею 53,1 кв.м., в тому числі житловою 27,5 кв.м. Після смерті батька відкрилась спадщина на дане майно. Вказала, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом на спадщину. Її мати розлучилась з батьком ще в 1992 році. Зазначила, що вона постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини і фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. В листопаді 2014 року вона звернулась до Першої Чернівецької держнотконтори для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом. 15 грудня 2014 року державним нотаріусом було відмовлено в отриманні свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність квартири її батькові. Вказала, що право власності на квартиру [ADDRESS] у батька виникло з моменту повної її виплати. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 53,1 кв.м., житловою 27,5 кв.м. В судовому засіданні представник позивачки вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, підтвердивши всі обставини викладені в ньому, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*яилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Представник відповідача, Чернівецької міської ради, в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить постановити рішення згідно чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали інвентарної справи на будинок, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно цих вимог закону судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 13 березня 1999 року. Після його смерті ідкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], загальною площею 53,1 кв.м., житловою 27,5 кв.м. За життя, [PERSON] був членом ЖБК-60 та в 1994 році за свої особисті кошти сплатив повну вартість вищевказаної квартири, що підтверджується довідкою №50 від 21 листопада 2014 року. Згідно ст.. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] своєчасно прийняла спадщину шляхом звернення із заявою до нотаріуса. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв*язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно. Внаслідок відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, [PERSON] позбавлена можливості оформити в нотаріальному порядку свої права спадкоємця на квартиру [ADDRESS]. Як вбачається із заяви [PERSON], шлюб між нею та [PERSON] був розірваний на підставі рішення Ленінського райсуду м. Чернівці від 19 травня 1992 року. [PERSON] став членом ЖБК-60 і в 1994 році за свої особисті кошти сплатив повну вартість квартири. Даний факт також підтверджується довідкою ЖБК-60 від 21 листопада 2014 року. Тобто [PERSON] правомірно набув право власності на вищевказану квартиру. А тому, суд приходить до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved