Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 28.02.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу 11.07.2006 року народилася малолітня донька Катерина. Проте, останній рік сімейні стосунки не склались, через втрату почуття любові та поваги один до одного, що в кінцевому результаті призвело до припинення ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження родини є неможливим, а тому звернулася з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка не з'явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі наявні достатні матеріали про їх права та взаємовідносини. Ч.2 ст. 197 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі вищевказаних обставин, судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що між сторонами 28.02.2003 року було укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №211(а.с.3) . Від даного шлюбу у сторін 11.07.2006 року народилась миалолітня донька Катерина ( а.с. 14-16). Відповідно до заяв сторін, вони не потребують надання строку для примирення ( А.С. 23,26). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною 3 ст. 109 цього ж Кодексу передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.\~ У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved