Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що 23 грудня 2015 року [PERSON] під розписку позичила у позивачки [PERSON] гроші у розмірі 7 619 грн. Вищезазначена росписка містить кінцеву дату повернення боргу, а саме: до 23 квітня 2016 року, оскільки борг повинна була повернути на протязі чотирьох місяців. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. П.1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку у що встановлені договором. 23 квітня 2016 року позивачка пред'явила відповідачеві вимогу, згідно розписки та положенням діючого цивільного законодавства, щодо повернення заборгованості. Однак відповідачка [PERSON] ухиляється від повернення Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання. Згідно з вимогами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином відповідач повинен сплатити вказану суму в розписці, проте безпідставно ухиляється від свого обов'язку. Згідно ч.І ст. 625 Цивільного кодексу України: «Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання». Отже, оскільки її звернення до відповідача про повернення їй суми коштів виявились безрезультатними, вона вимушена звернутись до суду за захистом порушеного права. Згідно з вимогами ст.ст. 79, 87 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із вчиненням дій, необхідних для розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Позивачка просить суд стягнути борг за борговою розпискою в сумі 7\~619 ( сім тисяч шістсот дев»ятнадцять) гривень та судові витрати в розмірі 551 гривень 20 копійок. Відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з′явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце слухання справи була попереджена своєчасно, та через пресу, тому відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка 23 грудня 2015 року [PERSON] під розписку позичила у позивачки [PERSON] гроші у розмірі 7 619 грн. Вищезазначена росписка містить кінцеву дату повернення боргу, а саме: до 23 квітня 2016 року, оскільки борг повинна була повернути на протязі чотирьох місяців. Борг позивачці не повернуто. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Outcome: approved