Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 12 листопада 2011 року по 28 листопада 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, а також перешкоджає у виїзді дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, не надаючи дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої, у зв'язку з чим позивачка просить суд надати дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх неповнолітньої доньки та необхідного для виїзду за кордон неповнолітньої [PERSON] Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та на їх задоволенні наполягали. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа - Орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, свого представника у судове засідання не направила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки свого представника суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року даний шлюб було розірвано (а. с. 8). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а. с. 11), яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. На даний час відповідач перешкоджає у виїзді дитини за кордон для відпочинку, не надаючи дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Згідно п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених поставною Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами та доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Пунктом 4 частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» проїзний документ на дитину оформляється на термін три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Враховуючи, що виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, а також приймаючи до уваги неможливість отримання необхідної для цього згоди батька, який створює перешкоди в оформлені належних документів для виїзду дитини за кордон, суд вважає за необхідне задовольнити позов та надати позивачці дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх неповнолітньої доньки, та на оформлення необхідного для виїзду за кордон неповнолітньої [PERSON] проїзного документа. На підставі викладеного,

Outcome: approved