Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом,посилаючись на те, що її син-Юрченко С.М. та відповідачка перебували у цивільному шлюбі, від якого мають сина [PERSON],[INFO]. Спільне життя невістки та сина позивача не склалося. З онуком [PERSON] [PERSON] проживає окремо. Рішенням виконавчого комітету Комсомольської у м. Херсоні ради від 12.09.2014 року № 108 надано дозвіл [PERSON] на спілкування з малолітнім сином кожну пятницю з 17 години з обовязковим поверненням дитини до постійного місця проживання не пізніше 18 годин наступного дня. З урахуванням часу на дорогу, певного розпорядку дня дворічного [PERSON] позивачка має дуже мало часу на спілкування з онуком, навіть з врахуванням того, що проживає з сином за однією адресою. Оскільки вона дуже любить свого онука, бажає приймати участь у його вихованні, має для цього і фізичних і матеріальних можливостей, але, відповідачка не дає своєї згоди на спілкування з дитиною, просить зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні з онуком, встановити спосіб участі у вихованні онука шляхом надання дозволу на спілкування з онуком по телефону щодня і шляхом спілкування з онуком з 18 години кожної суботи до 18 години наступного дня-неділі. В подальшому позовні вимоги були уточнені, позивачка просила встановити [PERSON] спосіб участі у вихованні [PERSON], [INFO], шляхом надання дозволу на спілкування з онуком по телефону кожного вівторка та четверга,щоб [PERSON] телефонувала [PERSON] об 19 год вечора для спілкування з онуком та [PERSON] ( з метою подальших узгоджень щодо спілкування з онуком, щодо стану здоровя, виховання, розвітку тощо);спілкування з онуком з 18 год суботи до 18 год наступного дня(неділі) кожної першої та третьої неділі місяця; в святкові дні на 2 день свят:Нового Року, Різдва, Пасхи;спілкування з онуком в літній( канікулярний) період протягом 14 днів, щоб мати можливість надати дитині санаторно- курортне лікування або оздоровлення на морі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, в останнє судове засідання не зявилася,про час та місце слухання справи повідомлена. Її адвокат просила позов задовольнити. Відповідачка в суді позов не визнала, вона та її представник просили в його задоволенні відмовити. Представник третьої особи по справі вважала, що в інтересах дитини є спілкування неповнолітнього з бабусею 2 рази на місяць . Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково, оскільки статтею 257 СК України закріплено права діда, баби на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Дід та баба мають таке право незалежно від того, чи проживають вони спільно з дитиною , чи ні. Відповідно до ч. 3 ст.291 ЦК України фізична особа має право на підтримання звязків з членами своєї сімї ті родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба як з боку матері, так і збоку батька є її родичами по прямій вісхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. При вирішенні такого спору суд повинен визначити способи участі діда,баби у вихованні дитини(періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця їх проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно копії свідоцтву про народження [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON](а.с.11). Згідно свідоцтва про народження [PERSON],[INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. Остання та [PERSON] уклали шлюб 27.09.2002 року. Після шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON].(а.с.9). Відповідно даним паспортів ,довідки з місця проживання (а.с.13) [PERSON] та [PERSON] проживають в [INFO]. [PERSON] зареєстрована та проживає за іншою адресою- будинок 127 по вул.Нижній в сел.Комишани м. Херсона. Відповідно довідці № 61/02-00 [PERSON] відвідує Комишанський ясла-садок № 70 Комишанської селищної ради протягом 5 робочих днів з 8 до 17 години з серпня 2014 року( а.с.38). Рішенням Білозерського районного суду м. Херсона, яке набрало законної сили, від 02.12.2013 року, задоволено позов [PERSON] до [PERSON], третя особа- служба у справах дітей Білозерської державної адміністрації Херсонської області про визначення місця проживання дитини ,відібрання дитини , а у зустрічному позові [PERSON] до [PERSON], третя особа- служба у справах дітей Білозерської державної адміністрації Херсонської області про визначення місця проживання дитини відмовлено. Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON] за місцем реєстрації в м. Херсоні с.Комишани вул. Нижня,127,відібрано малолітню дитину [PERSON], [INFO], від батька [PERSON] та передано матері [PERSON]І.(а.с.39-41). Рішенням Комсомольської районної у м. Херсоні Ради від 12.09.2014 року № 108 надано дозвіл [PERSON] на спілкування з малолітнім сином [PERSON], [INFO], кожну пятницю з 17 години з обовязковим поверненням дитини до постійного місця проживання не пізніше 18 години наступного дня( а.с.12). В судовому засіданні відповідачка заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що вважає за достатнє спілкування позивачки під час,котрий встановлений для спілкування з сином [PERSON],що дозволяє суду зробити висновок про наявність перешкод з боку позивачки у спілкуванні з дитиною [PERSON] Усунення цих перешкод можливо шляхом встановлення позивачці часу для спілкування з онуком. Відповідно до письмового висновку органів опіки та піклування Комсомольської районної у місті [PERSON] від 27.04.2015 року заявниця [PERSON] не знайшла спільної згоди з відповідачкою стосовно вирішення питання щодо спілкування бабусі з дитиною. [PERSON] проживає у приватному будинку зі всіма зручностями, в наявності є всі необхідні меблі та інші речі побуту, стан житла задовільний та відповідає санітарним нормам. Заявницею створені всі умови для виховання та розвітку малолітнього онука. Не виявлено фактів негативного впливу бабусі на дитину. Виконком районної у м. Херсоні Ради, на території якого проживає хлопчик , не бачить підстав для відмови бабусі в реалізації права щодо виховання та спілкування з дитиною та вважає за доцільне спілкування малолітнього [PERSON] з бабусею [PERSON] та надання останній права забирати хлопчика на кожну другу та четверту суботу місяця з 18 год до 15 год наступного дня. Допитана по справі як свідок [PERSON] підтвердила наявність фізичних та матеріальних можливостей позивачки приймати участь у вихованні онука ,якого вона дуже любить, а дитина відповідає бабусі взаємністю, привязана до [PERSON], виявляє бажання проводити з нею більше часу. Свідок [PERSON] підтвердила, що у будинку позивачки для онука [PERSON] є окрема обладнана кімната, де також є одяг дитини, її іграшки. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивачка дуже любить усіх своїх онуків, в тому числі і [PERSON]. [PERSON] ласкава, уважна до онуків, турбується, піклується про них, постійно їм приділяє увагу. Онуки дуже привязані до бабусі. Підтвердив свідок також наявність в будинку позивачки усіх умов для нормального розвітку дитини, свою обізнаність зі слів сина позивачки про небажання матері [PERSON] добровільно давати його своїй колишній свекрухи. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в інтересах дитини з урахуванням її віку є доцільним спілкування з бабусею та надання [PERSON] права забирати хлопчика на кожну другу та четверту суботу місяця з 18 години до 15 години наступного дня. При цьому суд визнає обґрунтованим заперечення позивачки щодо неможливості надання часу для спільного відпочинку позивачки та малолітнього у літній період протягом 14 днів для санаторно-курортного лікування або оздоровлення на морі,оскільки останнє можливо лише за рекомендаціями лікарів, а санаторно-курортне лікування зазвичай триває більш 14 днів і тому є неможливим відірвання малолітньої дитини на такий тривалий час від матері. Також суд вважає неможливим задоволення позовних вимог щодо спілкування з онуком по телефону, оскільки а ні позивачка, а ні відповідачка не оспорюють того факту, що таке спілкування має місце. Більш того, спілкування дорослої людини з дитиною, що не досягла трьох рочків є однобічним і не може бути повноцінним, достатнім для виховання хлопчика. Ствердження відповідачки про обмеження часу її спілкування з сином суд враховує, відмовляючи позивачці у задоволенні її позовних вимог щодо перебування малолітнього на 2 день свят: Нового року, Різдва та Пасхи. На підставі викладеного,

Outcome: partial