Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про надання тимчасового дозволу на вивіз дитини за межі України, посилаючись на наступні обставини. З відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 13.01.2014 року рішенням Московського районного суду м. Харкова. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка має намір та можливість вивезти дитину за кордон. Відповідач уваги дитині не приділяє, не піклується нею та матеріально не допомогає. Для виїзду дитини за кордон необхідна згода відповідача нотаріально посвідчена. Однак, відповідач дозволу на виїзд дитини не надає. Дитина хворіє простудними захворюваннями, погано переносила щеплення та за рекомендаціями лікарів з метою лікування і профілактики та підвищення імунітету необхідно періодично перебувати на морі. Батьки позивачки перебувають у Російській Федерації в м. Адлер та запрошують її з дитиною у гості на літні канікули. У зв*зку з відмовою відповідача у добровільному порядку надати дозвіл на виїзд дитини за межі України, позивачка просить суд надати дозвіл виїзду за межі України. 20.10.2014 року позивачка уточнила позовні вимоги вказавши період за який їй необхідний дозвіл на вивіз дитини за межі України, а саме з 18.07.2015 року по 18.09.2015 року. В судове засідання позивачка [PERSON] з*явилась підтвердила позовні вимоги та просила їх задовольнити надавши їй дозвіл на вивіз дитини за кордон в період з18.07.2015 року по 18.09.2015 року . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини не явки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про надання тимчасового дозволу на вивіз дитини за межі України підлягає задоволенню, з таких підстав. Встановлено, що сторони по справі знаходилися у зареєстрованому шлюбу, який 13.01.2014 році був розірваний, що підтверджується рішенням Московського районного суду м. Харкова (а.с.10). Від даного шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO] підтвердженням чого є свідоцтво про народження, [NUMBER], виданого 18.07.2012 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ (а.с.7). Згідно виписки з історії хвороби № 6491, [PERSON] перебуває в імунологічному центрі з 17.04.2013 року по 18.04.2013 року з діагнозом 2 вакцинація Пентаксим (а.с.11). Позивачка бажає тимчасово виїхати з дитиною [PERSON] за кордон, до Російської Федерації до м. Адлер, з метою оздоровлення дитини, але відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон. Згідно ст.8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжя, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, які уповноважені ними. Із змісту пункту 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вбачається, що за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до пункту 2.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року №724), передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, в супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Проаналізувавши матеріали справи та наведені норми закону, суд дійшов висновку, про необхідність надання [PERSON], дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини [PERSON], [INFO] до Російської Федирації у супроводі матері, без згоди батька [PERSON] що відповідає інтересам малолітньої дитини. На підставі ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 року №57, ст.313 ЦК України, ст. 8 СК України, та

Outcome: approved