Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, покликаючись на те, що 11 лютого 2015 року в віці 73 роки померла її мати [PERSON], про що виконавчим комітетом Жужелянської сільської ради Сокальського району у Львівській області складено актовий запис № 8 від 12.02.2015р. і видано Свідоцтво про смерть [PERSON] 1-СГ № 373838. До дня смерті [PERSON] проживала і була зареєстрована в [INFO]. Разом з нею проживав і був зареєстрований її син - [PERSON] відповідач по справі та її внучка [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки (пай) та інше майно. Спадкові земельні ділянки загальною площею 2,2236 га., загальною вартістю 71515,55 грн., розташовані на території Жужелянської сільської ради Сокальського району Львівської області надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належали [PERSON] відповідно до Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ІУ -ЛВ № 037773, виданого Сокальською РДА 24.03.2001р. на підставі розпорядження голови Сокальської РДА від 15.03.2001р. за № 117. На вищевказані спадкові земельні ділянки [PERSON] склала заповіт на користь позивачки. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Жужелянської сільської ради [PERSON] 11.10.2012р. та зареєстрований в реєстрі за № 75. Відповідно до гл. 85 ЦК України, позивачка є спадкоємцем за заповітом щодо майна своєї матері [PERSON] Інший спадкоємець, який має право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 1241 ЦК України є [PERSON] відповідач по справі, оскільки він на час смерті спадкодавця був непрацездатною особою. Відповідач по справі проживав зі спадкодавцем до дня смерті останньої, відтак в силу вимог ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, однак спадкові земельні ділянки його не цікавлять і він на них не претендує. Натомість позивачка претендує на спадкові земельні ділянки, які заповіла їй мати склавши на її імя заповіт, однак строк встановлений ст. 1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини пропустила з поважної причини, оскільки є інвалідом ІІІ групи і періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні, зокрема в період з 11.03.2015р. по 24.03.2015р. та з 19.08.2015р. по 31.08.2015р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в Белзькому відділенні Сокальської ЦРЛ, що завадило вчасно звернутися до нотаріальної контори. Крім того, оригінал державного акту на землю є втрачений, що перешкоджає їй оформити спадкове майно через нотаріальну контору. Позивачка припускає, що такий був втрачений ще [PERSON], однак в той час вона не звертала на це уваги. На даний час виготовити дублікат, на підставі якого нотаріус міг би оформити спадщину є неможливо, так як власник помер, а за заявою спадкоємців дублікат не видається, а відтак зазначений вище державний акт визнаний недійсним шляхом поміщення оголошення в № 1-4 часопису «Голос з-над Бугу» за 01.01.2016р. Таким чином, позивачка змушена вирішувати дане питання в судовому порядку. Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак надав заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та просить слухати справу у його відсутності. Суд, оглянувши письмові матеріали справи і оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, дійшов до наступних висновків Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідача, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У відповідності до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З довідки МСЕК № 693284 вбачається, що позивачка є інвалідом ІІІ групи. Виписками з медичної картки позивачки встановлено, що остання перебувала на стаціонарному лікуванні в Белзькому відділенні Сокальської ЦРЛ в період з 11.03.2015р. по 24.03.2015р. та з 19.08.2015р. по 31.08.2015р. Від так, суд визнає за поважну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та поновлює його. З цього слідує, що позивачка є особою, яка прийняла спадщину. Крім того, за ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до гл. 85 ЦК України, позивачка є спадкоємцем за заповітом щодо спадкового майна [PERSON] Згідно ст. 1241 ЦК України, спадкоємець який має право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту є [PERSON] відповідач по справі, в силу вимог ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Однак, спадкові земельні ділянки його не цікавлять і він на них не претендує, від так подав до суду заяву в якій вказав, що визнає позовні вимоги. Крім того, відповідно до глави 10 п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, видача свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку проводиться нотаріусами на підставі документів, оформлених відповідно до ст.. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з ДЗК. Оригінал державний акт на землю є відсутній, тому визнаний недійсним шляхом поміщення оголошення в № 1-4 часопису «Голос з-над Бугу» за 01.01.2016р. Окрім цього, у [PERSON] спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено - якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Outcome: approved