Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона з 14.01.2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2012 року шлюб між ними розірвано. Під час перебування у шлюбі, в 2009 році подружжям спільно було придбано автомобіль «Міцубісі» д.н. [NUMBER], сріблястого кольору, приблизно 2004 року випуску, який знаходиться у відповідача і зареєстрований на його ім'я. Документи на автомобіль також у [PERSON] За існуючими ринковими цінами вартість автомобіля складає приблизно 66 340 гривень. Згоди про добровільний поділ спільного майна сторонами не досягнуто. Оскільки частка майна дружини та чоловіка є рівними, позивачка просить поділити спільне майно подружжя, виділивши у власність відповідача автомобіль «Міцубісі» д.н. [NUMBER], а на її користь стягнути з відповідача у якості компенсації її частки у спільному майні грошову суму в розмірі 33 170 гривень. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 331 гривня 70 копійок. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з тих же підстав, просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 13.01.2014 року позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. В подальшому відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений, доказів поважності неявки до суду не надав, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 14.01.2006 року [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрували шлюб (актовий запис за №12), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.2006 року (а.с. 5 - копія свідоцтва). Прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]». Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2012 року (а.с. 7 - копія рішення), шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу подружжям 05.12.2008 року було придбано у спільну сумісну власність автомобіль «Міцубісі Колт» д.н. [NUMBER], 2007 року випуску, який зареєстрований на ім'я [PERSON], що підтверджується копіями договору купівлі-продажу з додатками та листа УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 04.12.2013 року за №10/34518вх. (а.с. 48 - 54). Автомобіль і документи на нього знаходяться у відповідача, що він не заперечував у суді. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Шлюбний договір сторонами не укладався, домовленості між ними щодо часток у спільному майні подружжя також не було. Позивачка та її представник в судовому засіданні пояснили, що автомобіль знаходиться у відповідача, можливості користуватися ним у позивачки немає, згоди щодо поділу автомобіля не досягнуто, а тому позивачка в порядку поділу майна подружжя просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості її частки в розмірі 33 170 гривень, а відповідачу виділити у власність автомобіль. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що автомобіль дійсно є їх з позивачкою спільною власністю. За домовленістю з позивачкою він сплачує половину вартості автомобіля, на підтвердження чого надав квитанції Приватбанку про поповнення карткового рахунку позивачки на суму 11 000 гривень (а.с. 61 - 68). Позивачка в судовому засіданні категорично заперечувала проти таких доводів відповідача, стверджувала, що відповідач сплачує аліменти на утримання їх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], шляхом поповнення її карткового рахунку. Оскільки вирішувати питання щодо поділу автомобіля відповідач не бажав, вона і звернулась до суду з даним позовом. В наданих відповідачем копіях квитанцій не зазначено, що грошові кошти перераховуються за частку у спільному майні подружжя. Відповідачем не надано інших доказів на підтвердження того, що ці грошові кошти є саме платою за частку у спільному майні подружжя. Відповідачем не спростовані твердження позивачки про те, що вказані грошові кошти є аліментами на утримання дітей, шляхом надання доказів на підтвердження сплати аліментів позивачці. Тому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо виплати позивачці частини вартості автомобіля. Відповідно до звіту №2700 про визначення ринкової вартості КТЗ від 13.01.2014 року, складеного ФОП [PERSON] (а.с. 70 - 93), ринкова вартість автомобіля «Міцубісі Колт» д.н. [NUMBER] становить 35 279 гривень 49 копійок. Позивачка, заперечуючи проти такої вартості автомобіля, не надала суду жодних доказів на підтвердження того, що ринкова вартість автомобіля становить 66 340 гривень. Тому, суд при поділі спільного майна подружжя буде приймати до уваги вартість автомобіля в розмірі 35 279 гривень 49 копійок. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Позивачка бажає в порядку поділу майна, що є у спільній сумісній власності, виплати їй грошової компенсації її частки. Суд вважає за можливе в порядку поділу майна, що є у спільній сумісній власності сторін, виділити у власність відповідача автомобіль, оскільки він зареєстрований на ім'я відповідача, відповідач ним користується і фактично не бажає віддавати його позивачці. Позивачці [PERSON] підлягає стягненню грошова компенсації її частки у спільному майні подружжя в розмірі 17 639 гривень 75 копійок (3 279,49 грн. : 2 = 17 639,75 грн.) Враховуючи наведене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає частковому задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: partial