Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 жовтня 2011 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрували в Лебединському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Сумській області. За час шлюбу, [INFO] в них народився син - [PERSON]. Позивачка проживає разом із сином, а відповідач проживає окремо від своєї сім'ї та не надає коштів на утримання сина. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Даний спір між сторонами виник із сімейних правовідносин, які регулюються ст. 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що 22 жовтня 2011 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Лебединському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №157 (а.с. 9). За час шлюбу, [INFO] в них народилась дитина - [PERSON], батьком якого є відповідач, що вбачається із свідоцтва про народження (а.с. 10). З довідки Лебединської міської ради від 28 вересня 2017 року №678 (а.с. 13), вбачається, що позивачка проживає разом із сином в [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо від своєї сім'ї та не надає коштів на утримання сина. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та відповідно до вимог ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти слід стягувати в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 191 СК України стягувати аліменти з дня звернення [PERSON] до суду, а саме з 23.10.2017 року. Крім того, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved