Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником квартири на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2020 року. Відповідачі, починаючи з 2014 року, перебувають на території Російської Федерації, однак точне місце проживання їй невідоме. Натомість, відповідачі за обліковими даними враховуються зареєстрованими в належній позивачці на праві приватної власності квартирі. Реєстрація відповідачів в належній їй квартирі порушує та значно обмежує її права, як власника квартири, на вільне користування, володіння та розпорядження своєю нерухомістю, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом. 22.10.2020, після отримання судом інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 18.12.2020, який відкладено на 10.03.2021. Відповідачі у встановлений судом строк заяв по суті та з процесуальних питань не надали. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в поданій заяві просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені згідно ст. 128 ЦПК України, причину нез`явлення не повідомили, будь-яких заяв по суті чи з процесуальних питань не подали, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 15.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №238 (а.с.9-10). Згідно цього договору відповідач [PERSON] передав у власність, а позивачка [PERSON] прийняла у власність зазначену квартиру. З копії домової книги (а.с.13-14) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані у вказаній вище квартирі. У вказаній квартирі відповідачі з 2014 року не проживають, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов, складений депутатом Попаснянської міської ради Андрєєвою Л.А. від 21.09.2020 (а.с.12). За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Право користування будинком, як одне з правомочностей власника [PERSON] , у відповідача було припинено з моменту припинення права власності шляхом відчуження, тобто з 15.09.2020. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Реєстрація відповідача та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , як членів сім`ї колишнього власника, порушує права нового власника житла, оскільки має негативні для нього певні юридичні наслідки. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові віж 25.07.2018 (справа № 638/13030/13-ц, провадження № 61-20713св18). На підставі викладеного та ст. 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved