Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, відповідно до якого просить виділити [PERSON] та визнати за нею право власності на ? частку жилого будинку за адресою [ADDRESS]; ? частку земельної ділянки, площею 0,1000 га за наведеною адресою; іншу ? частку жилого будинку та земельної ділянки виділити відповідачу, визнавши за ним право власності. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 23.04.1999 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. З березня 2014 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство сторонами не ведеться. 22.05.2001 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ММНО [PERSON] було придбано жилий будинок з господарськими прибудовами, а саме жилий будинок літ. «А-1», жилою площею 27,0 кв. метрів, літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», «Д», гаражу літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», забору № 1, замощення, за адресою [ADDRESS]. Крім того 22.05.2005 року на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою [ADDRESS]. Враховуючи, що наведене майно є майном, придбанним подружжям у період шлюбу, їх частки у вказаному майні є рівними, [PERSON] просить виділити їй у власність ? частку жилого будинку та ? частку земельної ділянки, оскільки згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. В судове засідання позивачка не з'явилась - надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Статтями 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) та статтями 368, 370 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності і їх частки є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Судом встановлено, що сторони в період з 23.04.1999року перебувають у шлюбі, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Як посилається позивачка у своїй позовній заяві, на теперішній час між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, спільне господарство сторонами не ведеться. Згідно із ч. 2 ст. 1 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.05.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ММНо [PERSON], [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Наведений будинок складається з жилого будинку літ. «А-1» саманного, обличкованого цеглею, жилою площею 27,0 кв. метрів, літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», «Д», гаражу літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», огорожі № 1, мостіння І. Зазначений будинок є спільною власністю подружжя, оскільки був набутий [PERSON] під час шлюбу. Крім того, згідно із державним актом [PERSON] в період шлюбу було набуто право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS], відповідно до державного акту від 22.02.2005 року. Ці обставини визнані сторонами, а отже не підлягають додатковому доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Воаховуючи презумпцію рівності часток подружжя у майні, набутому ними в період шлюбу, правову позицію відповідача у справі, який не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], суд вважає за можливе визнати виділити [PERSON] ? частину жилого будинку [ADDRESS] та ? частку земельної ділянки за вказаною адресою, визнавши за нею право власності на зазначену частку будинку та земельної ділянки, в [PERSON] виділити іншу 1/2 частку зазначеної квартири, визнавши за ним право власності, оскільки, як було вказано вище, суд приходить до висновку, що спірна жилий будинок та земельна ділянка є сумісною власністю подружжя, набутою під час шлюбу, а отже належить кожному з подружжя у рівних частках. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст.60, ст.69, ст.70, ст.71 Сімейного кодексу України, постанови № 11 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved