Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , третіх осіб : Служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації , м. Олевськ вул. Свято Миколаївська ,4 ; прокурора Олевської районної прокуратури м. Олевськ вул . З.Космодем'янської , 2 , про позбавлення батьківських прав на дитину . Позивачка позовні вимоги підтримала повністю , з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити в повному обсязі , не заперечує про розгляд справи в заочному порядку . Відповідач в судове засідання не з? явився , хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи , не повідомив суд про поважні причини неявки в судове засідання . Звернувся з письмовою заявою про відмову від своєї дитини у зв? язку з неможливістю сплачувати аліменти на утримання дитини та можливості брати участь у її вихованні ( а.с. 13 ) . Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з? явився , хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи , не повідомив суд про поважні причини неявки в судове засідання . Представники третіх осіб не заперечують стосовно задоволення позову в заочному порядку і підтримали позовні вимоги позивачки , вважаючи що в даному випадку відповідача слід позбавити батьківських прав , оскількі останній ухиляється від виконання своїх обов? язків по вихованню дитини . Судом встановлено , що сторони 12.10.2011 року розірвали шлюб ( а.с. 10 ) . Під час шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина - [PERSON] ( а.с. 8 ) . Відповідно до виконавчого листа від 27.02.2009 року відповідач зобов? язаний сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини ( а.с.12 ) , але аліменти не сплачує і будь-якої матеріальної шкоди на утримання та виховання дитини не надає , що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи та показаннях під присягою позивачки і свідка [PERSON]. Відповідач звернувся з письмовою заявою про відмову від своєї дитини у зв? язку з неможливістю сплачувати аліменти на утримання дитини та можливості брати участь у її вихованні ( а.с. 13 ) , що суд розцінює як визнання позову . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Білокоровицької сільської ради ради встановлено доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його малолітньої дитини ( а.с. 9 ) , що також стверджується актом обстеження умов проживання дитини ( а.с.11 ) , відповідно до якого встановлено , що позивачка створила необхідні умови для утримання та виховання дитини за місцем свого проживання . Відповідно до довідки державної виконавчої служби позивачка від відповідача аліменти на утримання дитини не отримує ( а.с.14 ) . В ст.165 СК України зазначено , що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків , опікун , піклувальник , особа , в сім'ї якої проживає дитина , інший дитячий заклад , у якому вона перебуває ; орган опіки та піклування; прокурор ; сама дитина , яка досягла чотирнадцяти років. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Так , відповідно до змісту п.2,4 ч.І ст.164 СК України мати , батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини . В свою чергу Пленум Верховного суду України у пункті 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав » роз'яснив , що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце , коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини її навчання , підготовку до самостійного життя , зокрема : не забезпечують необхідного харчування , медичного догляду , лікування дитини , що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання ; не спілкуються з дитиною в обсязі , необхідному для її нормального самоусвідомлення ; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей ; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі ; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу ; не створюють умов для отримання нею освіти . Зазначені фактори , як кожен окремо , так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків , свідомого нехтування ними своїми обов'язками . Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини , захист її інтересів , на відібрання дитини в інших осіб , які незаконно її утримують , та ін.) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов'язків , а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного , всебічного , об'єктивного з'ясування обставин справи , зокрема ставлення батьків до дітей. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким малолітню дитину не слід , крім тих випадків , коли є виняткові обставини , розлучати зі своєю матір'ю. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років зазначено в ст.6 СК України . Відповідно до ч.І ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. На підставі наведеного та встановленого, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню , оскільки відповідач умисно ухиляється від обов'язку матеріально утримувати малолітню дитину , не приймає участі у її вихованні , не цікавиться про фізичний і духовний розвиток дитини , не підтримує будь-яких родинних стосунків з дитиною , а тому суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його неповнолітньої дитини , є законним і обгрунтованим і не суперечить інтересам малолітньої дитини .

Outcome: approved