Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і свої вимоги мотивувала тим, що 30 жовтня 1987 року, між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі з відповідачем, 16.01.1997 року за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS]. Згідно договору купівлі продажу, квартира була зареєстрована за [PERSON] Після придбання квартири, сімейне життя з чоловіком у них не склалося і тому рішенням Шосткинського міського суду Сумської області від 13.02.1998 року шлюб було розірвано. В травні 2004 року [PERSON] виїхав на заробітки до Російської Федерації і тривалий час від нього не було ніяких відомостей. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 16.11.2006 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім. Таким чином, у зв'язку з відсутністю у м. Шостка її колишнього чоловіка, вона просить вирішити питання про визнання за нею 1/2 частини квартири. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надали заяву, в якій позов визнали, просили справу слухати в відсутності їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30 жовтня 1987 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). У період сумісного подружнього життя, за спільні кошти, сторонами була придбана квартира [ADDRESS]. (а.с. 5). Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України, що діяв на час придбання майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст. 60 СК України, що діє на час виникнення спору, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином, придбана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому статтею 71 СК України, визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначив, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих , які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Враховуючи вищевикладене, та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved