overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просила суд стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина суму розмірі 1000,00 грн. на місяць, але не менш 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У всіх інших випадках визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. За таких обставин, суд визначає аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1087 від 05 квітня 1996 року 1/2 частини житлового будинку по вул. Макарова,51 в м.Ізмаїлі Одеської області, мотивуючи тим, що 05 квітня 1996 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку по вул. Макарова,51 в м.Ізмаїлі Одеської області, який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору. На час укладення договору купівлі-продажу в шлюбі не перебувала. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 05 квітня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж 1/2 частини житлового будинку по вул. Макарова,51 в м.Ізмаїлі Одеської області. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ Про товарні біржі. Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивач повністю розрахувався з продавцем, про що свідчить п. 6 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним, договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено не в період шлюбу. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ Про товарні біржі, між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 1571 від 26 жовтня 1996 року та визнати за нею право власності на 19/90 частин житлового будинку по [ADDRESS], мотивуючи тим, що 26 жовтня 1996 року між нею та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 19/90 частин житлового будинку по [ADDRESS], який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання за нею права власності на придбане нерухоме майно. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач представник Ізмаїльської міської ради в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 1996 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої [PERSON], [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж 19/90 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі». Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивач повністю розрахувалася з продавцями, про що свідчить п. 5 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 3477 від 18 липня 1998 року 54/120 частини житлового будинку по пр. Суворова, № 102 в м.Ізмаїлі Одеської області та визнати за нею право власності на 54/120 частини житлового будинку по пр. Суворова, № 102 в м.Ізмаїлі Одеської області, мотивуючи тим, що 18 липня 1998 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 54/120 частини житлового будинку по пр. Суворова, № 102 в м.Ізмаїлі Одеської області, який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання за нею права власності. Договір купівлі-продажу було укладено не в період шлюбу. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж 54/120 частини житлового будинку по пр. Суворова, № 102 в м.Ізмаїлі Одеської області. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ Про товарні біржі. Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. На виконання умов укладеного договору позивачкою проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивачка відкрито володіє та користується ним. Договір купівлі-продажу було укладено не в період шлюбу. Згідно з ч.2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ Про товарні біржі, між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачкою право власності на 54/120 частини житлового будинку по пр. Суворова, № 102 в м.Ізмаїлі Одеської області. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний № 6, укладений 28 серпня 1993 року між нею та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що 28 серпня 1993 року між нею та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], було досягнуто угоди про купівлю-продаж нерухомого майна - квартири [ADDRESS], яку було зареєстровано на Одеській товарній біржі, всі умови угоди до її реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору, нерухоме майно було придбано під час перебування в шлюбі, чоловік не заперечує проти задоволення позову. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши представників сторін, третю особу, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 1993 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською товарною біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ Про товарні біржі. Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. На виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис проведений органами КП [PERSON] МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним. Квартиру було придбано позивачкою у шлюбі зі [PERSON], який було укладено 01 грудня 1957 року. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Згідно з ч.2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ Про товарні біржі, між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачкою право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, реєстраційний № 7067, укладений 25 березня 2003 року між нею та [PERSON], та просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що 25 березня 2003 року між нею та [PERSON] було досягнуто угоди про купівлю - продаж квартири [ADDRESS], яку було зареєстровано на Одеській товарній біржі, всі умови угоди до її реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання за нею права власності на придбане нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги своєї довірительки підтримала, просила задовольнити позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши представників позивача та третьої особи, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською товарною біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ Про товарні біржі. Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивач повністю розрахувався з продавцем, про що свідчить п. 5 укладеного Договору. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним. Згідно з ч.2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ Про товарні біржі, між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить припинити право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га по вул.. Короленка ріг вул..Кишинівської, 41/208 в м.Ізмаїлі Одеської області за [PERSON], посилаючись на те, що вона є власниками домоволодіння з надвірними спорудами по вул.. Короленка ріг вул..Кишинівської, 41/208 в м.Ізмаїлі Одеської області на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2009 року. На підставі рішення Ізмаїльської міської ради №173 від 10.02.2000 року земельна ділянка площею 0,0600 га по вул.. Короленка ріг вул..Кишинівської, 41/208 в м.Ізмаїлі Одеської області була передана безоплатно у приватну власність [PERSON], для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Вказаним рішенням [PERSON] рекомендовано замовити технічну документацію для видачі державного акту на право власності на землю. Проте акту на право спільної власності на землю вона не отримала. Зараз право на отримання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] реалізувати не може, тому що не є власником домоволодіння. Відсутність держаного акту на право власності на земельну ділянку і неможливість його отримання позбавляє її права отримати земельну ділянку у власність. Відповідач представник Ізмаїльської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву у якій просить справу розглянути за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.125 Земельного кодекса України право власності на землю виникає після отримання його власником документа, який посвідчує це право. Як встановлено в судовому засіданні власником домоволодіння по вул.. Короленка ріг вул..Кишинівської, 41/208 в м.Ізмаїлі Одеської області на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2009 року є [PERSON] На підставі рішення Ізмаїльської міської ради №173 від 10.02.2000 року земельна ділянка площею 0,0600 га по вул.. Короленка ріг вул..Кишинівської, 41/208 в м.Ізмаїлі Одеської області була передана безоплатно у приватну власність [PERSON], для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Вказаним рішенням [PERSON] рекомендовано замовити технічну документацію для видачі державного акту на право власності на землю. Проте акту на право власності на землю вона не отримала. Зараз право на отримання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] реалізувати не може, тому що не є власником домоволодіння. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 02.06.2018 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, бо спільне життя не склалося, між сторонами часто виникали сварки з різних побутових питань, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, відповідач не бере участь у вихованні дитини, шлюб фактично розпався. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у зазначеному позивачкою розмірі згоден. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 02.06.2018 року зареєстрували шлюб, який був зареєстрований Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідач працює, має заробіток, однак матеріальної допомоги на дитину в достатньому обсязі не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Таким чином між сторонами склалися цивільні правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що на підставі ст.ст. 180, 181, 184 СК України, необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина, до досягнення ним повноліття, бо відповідач є його батьком і по закону зобов`язаний матеріально утримувати дитину, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 2724 грн.

Outcome: approved