Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, що був зареєстрований 12 червня 2004 року Новгородківською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області та стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітніх синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно та до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить шлюб розірвати оскільки сім'я розпалась і поновити її неможливо. Шлюбні відносини з відповідачем припиненні з причини різних поглядів на сімейне життя, непорозуміннями та виникаючих на цій підставі сварок та скандалів. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. З 19 грудня 2013 року вони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, діти залишились проживати разом з нею. Однак, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працює і його доходи є мінливими та нерегулярними, тому просить стягнути аліменти саме в розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково та пояснили, що офіційно відповідач працевлаштований, заробітна плата невелика, тому не згоден сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 червня 2004 року, який був зареєстрований Новгородківською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис №02, про що свідчить копія свідоцтва про одруження /а.с.10/. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Їх батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.11-12/. З 19 грудня 2013 року шлюбні відносини сторін припинені, спільне господарство вони не ведуть, з причини різних поглядів на сімейне життя, непорозумінь та виникаючих на цій підставі сварок та скандалів. Дані обставини визнані сторонами, тому згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно довідки, наданої Новгородківською сільською радою, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.15/. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому не вбачає законних підстав для надання строку на примирення сторін та вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами. Відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін. Суд вважає необхідним, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишити без змін. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Малолітні діти проживають разом з матір'ю та повністю знаходяться на її утриманні. Інших осіб, які б мали можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, немає. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки працевлаштований до ТОВ «Орхідея» на посаду водія, де отримує заробітну плату. Але згідно з ч.1 ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише тоді, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Позивачка посилається на те, що оскільки відповідач не працює, не має постійного доходу, тому вона просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Однак, як вбачається з наданих в судовому засіданні довідки про доходи та трудової книжки відповідач офіційно працевлаштований до ТОВ «Орхідєя» на посаду водія та отримує заробітну платню /а.с./ Позивачка не надала суду доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на дітей в розмірі 800 грн. щомісячно. При таких обставинах та враховуючи, що відповідач працює, має постійний дохід, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial