Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання їх неповнолітнього сина. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем 03.10.2008 року зареєструвала шлюб в Рава-Руській міській раді Жовківського району, актовий запис № 42. За час шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO]. 30.11.2015року Жовківським районним судом шлюб між сторонами було розірвано. Зазначає, що відповідач матеріально утримувати дитину не допомагає. На її думку відповідач офіційно ніде не працює. Має у власності автомобіль на польській реєстрації (мінівен) і що п'ять днів їздить до Польші перевозячи туди і назад товари, за що отримує значну винагороду. За час спільного проживання його дохід від такої діяльності становив не менше 20\~000 гривень щомісяця. А тому позивач звернулась в суд та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2 000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала посилаючись на доводи, зазначені в позовній заяві та просить позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні щодо позову заперечив з тих підстав, що у нього немає коштів для сплати аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син, [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження дитини серії I-СГ № 332317, вбачається, що Позивачка є матір'ю дитини, а Відповідач - його батьком. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області № 444/1733/15-ц від 30 листопада 2015 року, вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 25.01.2016 року. З копії ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 25.01.2016 року, вбачається, що апеляційну скаргу [PERSON] відхилено та залишено рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30.11.2015 року без змін. З довідки № 1971 виданою Рава-Руським будинкоуправління № 2 від 15.07.2016 р., вбачається, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] в м. Рава-Руська, вул. Львівська, 110а та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Суд враховує те, що дитина проживає разом з матірю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка на не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоровя та матеріальне становище матері позивачки по справі, яка не хворіє, працює викладачем в Рава-Руській музичній школі, будь-яких доходів не має, майна у власності не має; - стан здоровя та матеріальне становище їх батька відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, однак, він є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 1 500 грн. 00 коп. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття починаючи з 20.07.2016 року. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved