Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки знаходилася у зареєстрованому шлюбі і має з ним спільну дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею. Але відповідач в добровільному порядку надавати грошові кошти на утримання дитини не бажає, проживає більш двох років окремо. Має стабільний дохід, оскільки є військовослужбовцем. Тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дати подачі позову до суду. Відповідач позов визнаючи позов по суті заперечував про стягнення з нього аліментів в заявленому позивачкою розмірі, і пропонував стягнути з нього аліменти у розмірі 1/5 частки від усіх видів доходів щомісячно на дитину, з тих підстав, що він хоч і має постійне місце служби і як військовослужбовець отримує щомісячне утримання, але у нього вже є друга сім'я, дитина від другого шлюбу які потребують також утримання. Тоді як позивачка також працює і має певний дохід. 1/5 частка від його зарплатні буде складати понад тисячу гривень, таку ж суму повинна буде надавати на утримання їх дитини і позивачка. Тому вважає заявлений ним розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд визнає позов підлягаючий частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище позивачки та платника аліментів, наявність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку. Так, сторони мають спільну неповнолітню дитину, яка в даний час проживає разом з матір'ю окремо від відповідача.. Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, а не солідарним. Відповідач проживає окремо від сім'ї понад два роки, надає грошові кошти позивачці для утримання дитини не постійно та різними сумами, хоча є військовослужбовцем і має певний стабільний дохід. З 2012 року знаходиться в другому зареєстрованому шлюбі і має від цього шлюбу дитину - сина [PERSON] [INFO]. Дружина і син від другого шлюбу знаходяться на його повному матеріальному утриманню. Позивач працює і згідно довідки з місця роботи, має певну зарплатню. Відповідач згідно довідки з місця служби має в даний час військове утримання у сумі 5358 гривень щомісячно і 1/5 частка від цієї суми буде складати 1071,6 гривні. Тому, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини в розмірі 1/5 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи від дня звернення неї до суду до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обоюдного обов'язку батьків на її утримання, суд вважає обґрунтованим стягнення аліментів саме в розмірі 1/5 частки від усіх видів доходів відповідача, що буде відповідати інтересам дитини по її утриманню. На відповідача суд покладає судові витрати.

Outcome: approved