Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що 24.02.2012р. було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що добровільно відповідач матеріальну допомогу на утримання їхньої спільної дитини не надає. Враховуючи вищевикладене позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення донькою [PERSON], [INFO] повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представники позивачки [PERSON], [PERSON] на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був допитаний Малиновським районним судом м. Одеси шляхом направлення судового доручення в порядку ст. 132 ЦПК України, Позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив суд розглянути справу за його відсутністю. Заслухавши пояснення представників позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить Закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 24.02.2012 року видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського МУЮ, актовий запис № 118 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 5). Відповідно до довідки голови квартального комітету вбачається, що дитина [PERSON] мешкає разом зі своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). З огляду на викладене, у зв'язку з тим, що відповідач добровільно участь в утриманні дитини не приймає, хоча зобов'язаний та має таку можливість, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобов'язаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 05.09.2013 року, і до досягнення дитиною повноліття. Приходячи до даного висновку суд також враховує визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог в частині стягнення аліментів саме у такому розмірі, яке, згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, є безумовним, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у сумі 229 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved