Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2013 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дітей, а саме, доньок [PERSON] та [PERSON], в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків розміру прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку. Оскільки розмір аліментів визначений рішенням суду від 21 червня 2013 року є недостатнім для утримання та виховання дітей, забезпечення нормального розвитку доньок, їх лікування, та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а тому вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів, а тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на утримання дітей з 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, на 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Оскільки відповідача було належним чином оповіщено про час та місце розгляду справи, тому суд вирішив ухвалити заочне рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі до 19 липня 2003 року. Рішенням Великоберезнянського районного суду від 21 червня 2013 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 14 травня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. З довідки Великоберезнянської селищної ради Закарпатської області від 23 липня 2018 року №1998 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, вбачається, що доньки позивачки [PERSON] [PERSON], [INFO], [PERSON],\~[INFO], проживають разом нею, за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як зазначила у позовній заяві позивачка, розмір аліментів, який визначений рішенням Великоберезнянського районного суду від 21 червня 2013 року, що має сплачувати відповідач, є недостатнім для утримання та виховання дітей, забезпечення їх нормального розвитку та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як розяснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Оскільки після постановлення рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2013 року значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, значно підвищилася вартість життя, тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку за можливе збільшити розмір стягнення аліментів на користь [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі з 500 гривень на кожну дитину щомісячно на 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, ці судові витрати (704,80 грн. судового збору ч.1, пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI) відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Тому,

Outcome: approved