Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, за рішенням Хустського районного суду від 23.09.2011 року шлюб між сторонами розірвано, з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 03.05.2011 року, до досягнення дитиною повнолітнього віку (справа № 2-1340/11). Позивачкою після розірвання шлюбу змінено прізвище на « [PERSON] », та ім`я на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 13.02.2015 року. Після розірвання шлюбу відповідач фактично не цікавиться вихованням дочки, має заборгованість по сплаті аліментів. На сьогоднішній день утримання дитини потребує значних витрат і розмір аліментів в сумі 500 грн. не може забезпечити мінімального рівня задоволення потреб дитини і не відповідає навіть мінімальному розміру аліментів на утримання дитини. Дитина дорослішає і збільшуються витрати на її утримання, харчування, навчання. Відповідач отримує свій дохід заробітками за кордоном, куди систематично виїжджає, працює в Чеській Республіці, де має дозвіл на роботу. Відповідач має достатній заробіток для того щоб надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, тому позивачка вважає за можливе присудження з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На сьогоднішній день мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому вважає можливим збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 1800 грн. щомісячно. В ході розгляду справи позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог. В заяві посилається на те, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За період присудження аліментів відповідач має заборгованість по вже стягнених аліментах за період з 18.01.2012 року по 30.04.2018 року. Станом на 02.05.2018 року\~ заборгованість по аліментах складає 22 500 грн.\~ Позивачка вважає, що має право на стягнення пені з відповідача у відповідності до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України. За наданим нею розрахунком за період з 01.05.2017 року по 01.05.2018 року пеня становить 11810 грн. та пеня за останній рік виходячи з суми боргу станом на 01.05.2017 року в розмірі 60225 грн., всього пеня становить 72305 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Представник позивачки адвокат Гринюк Г.В. подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без їхньої участі, повністю підтримують позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав відзив на позовну заяву, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити. Вважає позовні вимоги безпідставними та недоведеними. Посилається на те, що його матеріальне становище не покращилося, він не має постійної стабільної роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні та вихованні позивачки (а.с.5). Рішенням Хустського районного суду від 23.09.2011 року шлюб між сторонами розірвано, з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 03.05.2011 року, до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.6-7). Вказані аліментні обов`язки відповідач не виконував належно, мав заборгованість за період з 18.01.2012 року по 30.04.2018 року, яку потім погасив. Вказані обставини підтверджуються доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: розрахунком заборгованості по аліментах, що дає суду підстави вирішувати питання про стягнення пені з відповідача у відповідності до ч.1 ст.196 СК України у розмірі зазначеному в розрахунку наданому позивачкою до матеріалів справи. Відомостей про розмір заробітку та доходів відповідача в судовому засіданні також не встановлено, оскільки останній не має постійного місця роботи і у нього відсутній стабільний заробіток. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в СК України, а саме в статті 180 СК цього Кодексу передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин справи, суд також вважає доведеними вимоги позивачки про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання аліментних обов`язків. Розрахунок та стягнення такої пені передбачена ст. 196 СК України. Відповідно до частини 1 цієї статті у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В ході судового розгляду встановлено нерегулярну сплату аліментів відповідачем на утримання дитини, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість по сплаті аліментів за період з 18.01.2012 року по 30.04.2018 року, яку він згодом погасив, що підтверджується доданими до заяви про збільшення позовних вимог розрахунком заборгованості по аліментах, тому позивачка обґрунтовано та правомірно ставить питання про стягнення пені з відповідача у відповідності до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України. Наданий до матеріалів справи позивачкою розрахунок пені суд вважає правильним та бере його до уваги при визначені розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача за період з 18.01.2012 року по 30.04.2018 року в сумі 72305 грн. Суд оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні та вихованні біля позивачки, та потреб для її нормального утримання, забезпечення і виховання, прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги, так як відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний забезпечити утримання своєї неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, що дає суду підставу для вирішення питання про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, про відсутність у відповідача постійного місця праці, стабільного заробітку, суд вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, задовольнивши вимоги позивачки в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved