Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування пояснила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року. Шлюб зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини подружжя не підтримують і поновлювати наміру не мають. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки одруження виявилось невдалим, між ними відсутнє взаємне почуття та порозуміння. Збереження шлюбу вважає неможливим,строк на примирення просить не надавати. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, не мають.Після розірвання шлюбу просить присвоїти дівоче прізвище. У судове засідання позивачка не з`явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомими суду обставинами, про час та місце слухання справ повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2.ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Сторони одружені з 08.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 131. Від шлюбу подружжя дітей не мають. Позивачка просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, оскільки між ними шлюбні відносини припинені, склалися неприязні відносини, на грунті яких втрачені почуття любові та поваги один до одного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позов про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved