Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного сторонами 30.09.2013 р., посвідченого нотаріусом [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за №2401. Позивачка свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2013 р. вона з відповідачем уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.3 га, яка належить їй на підставі державного акту. Перед укладенням договору вони узгодили основні умови, зокрема порядок розрахунку. 30.09.2013 р. батько позивачки [PERSON] та [PERSON] поїхали в м.Івано-Франківськ, де мали отримати гроші за земельну ділянку. Зустріч була призначена на вул.Грушевського біля Івано-Франківської ОДА. В цей час позивачка знаходилася в приватного нотаріуса [PERSON] в м.Яремче та чекала дзвінка батька з інформацією про отримання грошей. Близько 14 години батько передзвонив позивачці і дивним голосом повідомив, що гроші отримав. Позивачка уточнила у нього, що сталося. У відповідь [PERSON] крикнув, щоб підписувала договір. Позивачка зазначає, що на момент підписання договору та й на сьогоднішній день розрахунку за договором не відбулося. Вона вказує, що згідно положень ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин, вчинений під впливом обману, на підставі ст.230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Частина перша ст.231 ЦК України передбачає, що правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного насильства з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається недійсним. Позивачка посилається на роз'яснення Пленуму Верховного суду України, наведених у п.21 постанови №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятися як стороною правочину, так і іншою особою як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Також позивачка вказує, що на неї та членів її сім'ї чиниться тиск з боку правоохоронних органів, в зв'язку з чим порушено кримінальне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Позивачка просить визнати недійсним, вчинений під впливом насильства і обману договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.3 га, розташованої в урочищі Подина с.Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий номер ділянки 2611092001:22:002:1569, укладений між нею та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №2401. В судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що в 2013 р. до її батька [PERSON] звернувся відповідач з приводу продажі земельної ділянки. Було домовлено, що в день підписання договору позивачка чекатиме в нотаріуса, а її батько поїде в Івано-Франківськ і звідти повідомить про одержання грошей за ділянку. Позивачка хотіла одержати гроші в нотаріуса або переведенням на банківську карточку. Але інша сторона наполягла на передачі грошей в м.Івано-Франківську. Батько позивачки подзвонив і повідомив позивачку, що гроші в нього. Позивачка підписала договір і після цього її батько повідомив, що їх кинули. Позивачка ствердила, що за продану земельну ділянку грошей ніхто не передавав і не отримував. Земельну ділянку в неї забрали обманним шляхом, тому вона просить задоволити позов. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що згідно домовленості про порядок розрахунку за продану ділянку, позивачка повинна була знаходитися в нотаріуса, а її батько поїхати в Івано-Франківськ і одержати гроші. В Івано-Франківську батька позивачки зустріла [PERSON], яка мала передати гроші. У відділенні банку [PERSON] показала гроші [PERSON], які він мав отримати після підписання договору. Батько позивачки повідомив позивачку про те, що гроші є і чекав в машині біля банку на відкриття відділення після обідньої перерви. В той час до автомобіля підійшли невідомі і забрали [PERSON] та [PERSON] до себе в машину. Коли вони вийшли з машини від невідомих, то не побачили [PERSON] Внаслідок цього гроші не забрали з банку і позивачка їх не отримала. Відповідач та його представник позов не визнали. Відповідач пояснив, що він не передавав гроші позивачці за придбану земельну ділянку в розмірі 30 тисяч доларів. Таке зробити він усно уповноважив [PERSON] і йому відомо від неї про передачу 80 тисяч доларів. [PERSON] мала передати [PERSON] ще 10 тисяч доларів в Івано-Франківську і [PERSON] сам сказав, що за тими грошима поїде в Івано-Франківськ. Від позивачки була пропозиція купити земельну ділянку площею 0.9 га по одній тисячі доларів за одну сотку. Відповідачу також відомо, що у відділенні банку в Івано-Франківську були гроші на придбання земельної ділянки площею 4 га. Представник відповідача [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки, позаяк виконав всі умови договору. 30.09.2013 р. відповідач розрахувався з позивачкою за придбану ділянку. Розрахунок проводила [PERSON] в Івано-Франківську і [PERSON] отримав гроші. [PERSON] мав довіреність на одержання ключа від сейфа у відділенні банку. Механізм розрахунку був наступним: гроші ставляться в сейф у відділенні банку, а уповноважена позивачкою особа їх забирає. Представник ствердив, що гроші з сейфу були забрані. Представник вважає позов безпідставним і просить відмовити в його задоволенні. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Поясненнями осіб, які беруть участь у справі і стверджуються записами в договорі (а.с.5), встановлено, що 30.09.2013 р. в м.Яремче позивачка продала відповідачу земельну ділянку площею 0.30 га. Поясненнями позивачки, які стверджуються поясненнями представників позивачки і відповідача, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], записами в постанові про закриття кримінального провадження в частині показань [PERSON] (а.с.97), встановлено, що гроші за придбану земельну ділянку повинна була передати свідок [PERSON] свідку [PERSON] в м.Івано-Франківську в день укладання договору до його підписання. Поясненнями позивачки, які стверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], записами в постанові про закриття кримінального провадження (а.с.97-98), встановлено, що свідок [PERSON] або інші особи не передавали позивачці або уповноваженим нею особам гроші за продану земельну ділянку. На підставі досліджених і наведених доказів суд вважає непереконливими пояснення відповідача, його представника, показання свідка [PERSON] про те, що позивачці були передані гроші за продану земельну ділянку. Твердження названих осіб про вказану обставину є суперечливими. Так, пояснення представника відповідача суперечать поясненням відповідача та свідка [PERSON] про місце і спосіб передачу грошей, а показання свідка [PERSON] у судовому засіданні суперечать її показанням, наведених у постанові про закриття кримінального провадження. Тому пояснення відповідача, його представника і свідка [PERSON] про передачу грошей за придбану земельну ділянку спростовуються поясненнями позивачки та показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] про те, що гроші не були передані. Відповідно до правил ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Аналіз дій відповідача та уповноважених ним осіб щодо розрахунку за придбану ділянку: вибір місця передачі грошей із залученням банківської установи, видача довіреності на користування банківським сейфом (а.с.32), дають підстави зробити висновок, що відповідач навмисно ввів в оману позивачку. Проте позивачка не довела, що правочин було вчинено під впливом насильства. Вона не довела, що насильство відносно уповноважених нею [PERSON] і [PERSON] було вчинено до підписання договору. Тому названа підстава для визнання правочину недійсним відсутня. Судові витрати позивачки складають 344 грн. 10 коп. і стверджуються квитанціями (а.с.1, 2). На підставі ст.230 ЦК України та

Outcome: approved