Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку за заповітом після смерті спадкодавці [PERSON], яка померла 20.01.2017 року у віці 86 років. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавиці з поміж всього іншого входить земельна ділянка площею 2,5988 га цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1825087800:01:000:0127 яка розташована на території Потіївської сільської ради Радомишльського району і межі якої визначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 231618, виданому на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 30.04.2004 року №81 на ім'я [PERSON]. В зв'язку з тим що в заповіті спадкодавця заповідала сертифікат на землю, але за життя вже встигла отримати державний акт, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право власності на вищезазначене спадкове майно в нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника відповідача, позов просить задоволити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду став захист невизнаних особистих майнових прав, пов'язаних із володінням, користуванням та розпорядженням об'єктом нерухомого майна - земельною ділянкою, яка входять до складу спадщини після смерті [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON], померла 23.01.2017 року у віці 86 років в с.Потіївка, Радомишльського району, Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №302743 що видане виконавчим комітетом Потіївської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області. За життя, а саме 08.12.1999 [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «Належний мені на праві особистої власності житловий будинок що знаходиться в с.Потіївка, Радомишльського району, Житомирської області, заповідаю [PERSON]. Також заповідаю їй свій сертифікат на землю» Відповідно до матеріалів спадкової справи №147/2017 щодо майна померлої [PERSON], спадщину прийняла [PERSON], інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 231618, виданого на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 30.04.2004 року №81 Радомишльською райдержадміністрацією та Радомишльським районним відділом земельних ресурсів земельна ділянка площею 2,5988 га цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Потіївської сільської ради, Радомишльського району, належить [PERSON]. Згідно\~ст. 81 ЗК України\~однією із підстав набуття права власності громадянами України на земельні ділянки є прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також, як вбачається з ч.1 п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на оспорювану земельну ділянку, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved