Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Кам'янобрідського районного суду м. Луганська з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 08.09.2001 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, що мають негативний вплив на виховання дитини та її здоров'я. Відповідач з 2013 року ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. Сторони мешкають окремо, спору про місце мешкання дитини та розподіл майна не має. Відповідач добровільно не приймає участі в утриманні дитини, не надає будь-якої матеріальної допомоги, інших неповнолітніх дітей не має, аліменти нікому не платить. З огляду на викладене, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з нього аліменти у розмірі ? частки від всіх його доходів, але не менш 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду пред'явленого до нього позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Судом встановлено, що 08 вересня 2001 року між сторонами міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції, було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис у книзі реєстрації № 738 (а.с.8). Позивачка зазначає, що сумісне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки, що мають негативний вплив на виховання дитини та її здоров'я. Позивачка не бажає продовжувати шлюбні стосунки, вважає неможливим їх відновлення, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Таким чином, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та засадам добровільності шлюбу, визначеним ст. 24 СК України, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Крім того, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка мешкає з позивачкою (а.с.7). Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. З огляду на викладене, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобов'язаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову, тобто з 28.02.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь позивачки [PERSON] понесені неї судові витрати з оплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, а також судовий збір в дохід держави у сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved