Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано за рішенням суду від 22.12.2011 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою та продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивачка є інвалідом 3 групи та не працює за станом здоровя. З огляду на викладене позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дати предявлення позову 12.06.2015 року і до припинення навчання [PERSON], тобто до 30.06.2018 року. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволені, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Зокрема, [PERSON] зазначила, що рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.01.2012 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини доходів до повноліття дітей. У звзяку з тим, що в даний момент найстарша дитина досягла повноліття, але продовжує навчання існує необхідність у продовженні стягнення аліментів на її утримання. Оскільки позивачка за станом здоровя не працює, вона просить стягнути аліменти саме у розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідач [PERSON], не заперечуючи факт потреби доньки у матеріальній допомозі, позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі, визначеному рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.01.2012 року. При цьому [PERSON] зазначив, що в даний момент сплата аліментів на обох дітей здійснюється ним добровільно, про що надав відповідні підтверджуючи документи. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, згідно ст. 200 СК України, визначається судом у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.12.2011 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.01.2012 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. На теперішній час [PERSON], [INFO], досягла повноліття та продовжує навчання на І курсі денної форми навчання навчально-наукового інституту фізичної культури і спорту Миколаївського національного університету імені [PERSON] за державним замовленням. Календарний термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Згідно довідки про доходи №533 від 24.09.2015 року, за період з вересня 2014 року по вересень 2015 року [PERSON] було отримано стипендію у сумі 12033 гривень 25 копійок. Позивачка у даний момент не працює, отримує пенсію по інвалідності 3 групи за загальним захворюванням. Відповідач працює докером-механізатором комплексної бригади на НРР в Товаристві з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Компанія». Згідно довідки №02-1-3/1179 від 25.09.2015 року дохід [PERSON] за період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року склав 78120 гривень 91 копійка, з яких сплачено аліментів у розмірі 20848 гривень 33 копійки. З огляду на викладене, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), беручи до уваги склад сімї відповідача, рівень його доходу, часткове визнання ним позовних вимог, а також матеріальне становище кожної із сторін, та самої дитини, яка отримує самостійний дохід у вигляді стипендії, суд вважає, що відповідач зобовязаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дати предявлення позову 12.06.2015 року і до припинення навчання [PERSON], але не більше як до досягнення нею 23 років. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial