Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 12.09.2012 року померла її бабуся [PERSON], якій на праві власності належало домоволодіння за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 19.06.2012 року виконавчим комітетом Худоліївської сільської ради Чигиринського району. Вона являється спадкоємцем вище зазначеного майна, згідно до заповіту від 16.02.2012 року, посвідченого Худоліївською сільською радою, та прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори. Однак з наданої на запит нотаріуса довідки з КП «ЧОБТІ» № 299/о від 11.08.2017 року їй стало відомо, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19.06.2012 року не зареєстровано. Натомість право власності на вище вказане домоволодіння зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 604986 від 20.04.2006 року. Таким чином, існує два правовстановлюючі документи на одне й теж саме домоволодіння, видані виконавчим комітетом Худоліївської сільської ради Чигиринського району на двох різних осіб. Вона вважає видане [PERSON] свідоцтво про право власності протиправним, оскільки саме її бабуся [PERSON] побудувала в 1941 році будинок за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області, все життя проживала в ньому та була його власницею, однак за життя не встигла зареєструвати у відповідному реєстраційному органі вказане свідоцтво про право власності на нерухоме майно. А тому просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету сільської ради в частині оформлення за [PERSON] права власності на житловий будинок за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 604986 від 20.04.2006 року, видане на імя останньої. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити, обґрунтовуючи викладеними в позовній заяві обставинами, пояснивши суду, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району, який померла заповіла позивачці. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що право власності на даний будинок зареєстровано за [PERSON], хоча його побудувала та все життя прожила в ньому [PERSON], але не встигла зареєструвати своє право власності на нього у відповідному реєстраційному органі. Представник відповідача [PERSON] позов визнав та пояснив суду, що сільською радою допущено технічну помилку під час виготовлення документації на будинок на імя [PERSON], оскільки це два різні будинки, що розташовані на одній вулиці, але під час розробки технічної документації на домоволодіння до 2011 року в селі не було нумерації будинків, у зв`язку з чим, коли перереєстрували всі будинки та присвоїли їм номера, виявилось, що будинок, належний [PERSON], має номер 126, а належний [PERSON] будинок має номер 95. При цьому вказані в погосподарській книзі сільської ради номери особового рахунка домогосподарства не співпадають з дійсною нумерацією будинків. Так, в погосподарській книзі сільської ради № 2 у домогосподарстві [PERSON] з особовим рахунком № 126 за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького номер будинку зазначено 95. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 03.08.2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким врегульовано відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, забезпечено визнання та захист державою таких прав. Вказаним законом запроваджено державну реєстрацію речових прав на об'єкти нерухомого майна. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно до ч 1-2, ч.4-7 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно, їх обтяження та правочини щодо нерухомого майно підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. В Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об'єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна. Державна реєстрація прав є публічною, здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані речові права та їх обмеження вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону. Зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна. А згідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ч.1 і ч.2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з свідоцтва про смерть № 190377, 14.09.2012 року померла [PERSON]. Згідно до довідки № 366, виданої 10.08.2017 року Худоліївською сільською радою, [PERSON] на підставі погосподарської книги № 3 належить обєкт погосподарського обліку № 0236-5 - житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області. Належність даного будинку [PERSON] підтверджується і довідками Худоліївської сільської ради № 186 від 05.03.2005 року та № 66 від 24.02.2003 року, відповідно до змісту яких за [PERSON] рахується житловий будинок загальною площею 40 кв. м, побудований останньою особисто в 1941 році і в якому вона проживала протягом усього часу. Відповідно до рішення виконавчого комітету Худоліївської сільської ради № 7 від 23.02.2005 року Черкаському обєднаному БТІ доручено провести реєстрацію та видати свідоцтво на право власності на належний [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами. Також на підставі рішення виконавчого комітету Худоліївської сільської ради № 17 від 30.04.2012 року [PERSON] 19.06.2012 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 40 кв. м. Таким чином, судом встановлено, що померла 12.09.2012 року [PERSON] за життя правомірно, в спосіб не заборонений законом, набула права власності на будинок за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області та на земельну ділянку під ним, як цілісний майновий об'єкт і з того часу вільно та відкрито володіла ним. Зазначений житловий будинок [PERSON] відповідно до заповіту від 12.07.1993 року, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Худоліївської сільської ради народних депутатів Чигиринського району, заповіла позивачці. Судячи з даних Чигиринської державної нотаріальної контори № 275/01-16 від 06.04.2018 року, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини зверталася [PERSON], а інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини чи про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.2017 року, [PERSON] державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 0,1001 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області. Водночас з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 120043567 від 10.04.2018 року встановлено, що земельна ділянка площею 0,1001 га призначена для ведення особистого селянського господарства за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області зареєстрована за [PERSON], а житловий будинок за цією ж адресою на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 604986, виданого 20.04.2006 року виконавчим комітетом Худоліївської сільської ради, зареєстровано на імя [PERSON]. І хоча право власності на будинок за [PERSON] зареєстровано, згідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але в судовому засіданні встановлено, що при виготовленні на імя останньої правовстановлюючих документів на будинок виконавчим комітетом сХудоліївської ільської ради було допущено технічну помилку щодо зазначення номеру житлового будинку, що призвело до реєстрації права власності двох різних житлових будинків за однією адресою. Так, як вбачається з даних погосподарської книги сільської ради № 2, за [PERSON] зареєстровано домогосподарство з особовим рахунком № 126 за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, будинок № 95. Виходячи з цього, вказаний в погосподарській книзі сільської ради номер особового рахунка домогосподарства [PERSON] - № 126 не співпадає з дійсною нумерацією будинку, який визначений як № 95. Вказане підтверджується і даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2012 року та технічним паспортом на будинок, відповідно до яких за [PERSON] зареєстроване домоволодіння загальною площею 40,1 кв.м за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області, а згідно до даних КП «ЧООБТІ» № 299/о від 11.08.2017 року за [PERSON] зареєстроване домоволодіння загальною площею 81,7 кв.м за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області. Суд вважає, що саме внаслідок зазначеної технічної помилки виконком сільської ради прийняв оскаржуване рішення й оформив право власності на будинок, належний [PERSON], за [PERSON] Виходячи з цього, позивачкою доведено, що спірним рішенням виконкому сільської ради та оформленим на його підставі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 604986 порушено права останньої як спадкоємця померлої власниці житлового будинку за адресою: с. Худоліївка, вул. Б. Хмельницького, 126 Чигиринського району Черкаської області [PERSON] Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки факт порушення відповідачем майнових прав позивачки щодо володіння належним їй нерухомим майном знайшов своє підтвердження, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Також у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений останньою судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved