Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом , посилаючись на те, що 22 січня 2015 року з метою отримання кредиту вона підписала з ТОВ « Лексворд» в особі представника Назаренко Л.П. договір № 003347 , маючи на меті отримати в кредит грошові кошти в сумі 40 000 грн строком на 90 місяців за умови щомісячної сплати грошової суми 444,44 грн . Позивачка стверджує, що до підписання цього договору представник ТОВ «Лексворд» Назаренко Л.П. не надала їй можливості ознайомитися із текстом договору, не роз'яснила умови договору в частині отримання позики. На вимогу представника ТОВ « Лексворд» Назаренко Л.П. для отримання кредиту позивачка 22.01.2015 р. підписала з ПП « Медвар » в особі тієї ж Назаренко Л.П. договір № 003347 та сплатила на рахунок цієї фірми так званий гарантійний внесок в сумі 2 500 грн. Оскільки позивачка в обумовлений термін кредитних коштів не отримала, вона знову звернулася в офіс відповідачів ТОВ « Лексворд» та ПП « Медвар» в м. Біла Церква, де їй було повідомлено, що необхідно почекати та сплачувати щомісячні платежі по кредиту на користь ТОВ « Лексворд» . Оскільки до теперішнього часу позивачка кредитні кошти не отримала, то вона просила суд визнати недійсними договори, укладені нею з ТОВ « Лексворд» та ПП « Медвар», як такі, що вводять споживача в оману, мають ознаки діяльності пірамідальних схем та нечесної підприємницької діяльності , стягнути з ПП « Медвар» на її користь сплачені за недійсним договором кошти в сумі 2 500 грн та з обох відповідачів солідарно 3 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. Позивачка в судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі ТОВ « Лексворд» та ПП « Медвар» до суду представників не направили, заяв та клопотань від них не надходило, про день і час розгляду справи були належним чином повідомлені. Згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.01.2015 р. між ТОВ « Лексворд» в особі Назаренко Л.П. та позивачкою [PERSON] було укладено договір № 003347 з Додатками до нього, предметом якого є надання товариством від імені та за рахунок учасника системи послуг, спрямованих на отримання учасником безвідсоткової позики в сумі 40 000 грн за рахунок коштів фонду учасників через програму « Платинум гроші» \\ а.с.8\\ Як передбачено ст.1 та ст.2 договору товариство зобов»язується : організовувати та проводити розподіл фонду учасників ; здійснити надання безвідсоткової позики на користь учасника за рахунок фонду учасників ; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, узгоджені сторонами ; за зверненням учасника надавати необхідну інформацію, що стосується умов договору тощо. Учасник [PERSON] зобов»язується, в свою чергу, не пізніше 15 числа кожного місяця сплачувати платіж до фонду учасників, за рахунок якого товариство надає відповідні суми у безвідсоткову позику за програмою « Платинум гроші» і т.і. Отже, згідно договору та додатків до нього, послуги ТОВ « Лексворд» полягають в організації та адмініструванні програми « Платинум гроші», за якою товариство формує спілку учасників, яким надається право отримати безвідсоткову позику за рахунок коштів фонду учасників. Учасник за цією програмою зобов»язаний вносити щомісячний платіж до фонду учасників та інші кошти, передбачені договором та додатками до нього. Тобто, учасник отримує позику через механізм накопичення фонду спілки учасників. Судом також встановлено, що для отримання кредиту позивачка [PERSON] 22.01.2015 р. підписала з ПП « Медвар» в особі Назаренко Л.М. договір № 003347 та сплатила на рахунок цієї фірми грошові кошти в сумі 2 500 грн.\\ а.с.9-10\\ Згідно цього договору виконавець ПП « Медвар» приймає на себе зобов»язання за обумовлену плату надавати замовнику [PERSON] інформаційні, консультаційні послуги та послуги з пошуку інформації. Таким чином, укладені [PERSON] договори з ТОВ « Лексворд» та ПП « Медвар» не передбачають будь-якої відповідальності цих товариств за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання позивачкою позики навіть у разі повної сплати щомісячних платежів. Зі змісту договору з ТОВ « Лексворд» та додатків до нього випливає, що отримання позики учасником фонду можливе лише за умови виконання всіма учасниками договорів, які укладені з кожним з них, а реалізація права учасника фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників фонду. Отже, суд приходить до висновку, що умови вищевказаних договорів є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків та шкоду споживачеві. Крім того, позивачка сплачує кошти не в погашення позики, а за можливість одержання права на отримання грошей в позику, ТОВ « Лексворд» та ПП « Медвар» без залучення власних коштів формували спілку учасників, за рахунок коштів яких здійснювалася передача права на отримання позики одним з учасників фонду, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми « Платинум гроші». Така діяльність ТОВ « Лексворд» та ПП « Медвар» , на думку суду, вводить споживача в оману, оскільки фонди учасників отримання безвідсоткової позики формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів цих товариств, а розподіл коштів фонду учасників між самими учасниками являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми і наявність ознак нечесної підприємницької діяльності. Згідно із п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини , здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. До нечесної підприємницької практики відноситься зокрема і будь-яка діяльність, що вводить споживача в оману. Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, то із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином,

Outcome: partial