Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом вказавши, що вона 28 жовтня 2014 року уклала договір перевезення пасажира та багажу із Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс» на автобусний маршрут № 1770 Верхній Рогачик-Херсон від м. Каховка до м. Херсон. Перед відправленням нею було здано до багажного відсіку автобусу багаж. Слідуючи по зазначеному маршруту автобус «Еталон» номерний знак [NUMBER] здійснив 4 зупинки, зокрема у м. Нова Каховка на автовокзалі, у с. Козацькому на першій зупинці, в с. Дарївка, при вїзді в м. Херсон. Під час зупинок багажний відсік відкривався лише в м. Нова Каховка, на інших зупинках не відкривався. По приїзду в кінцевий пункт (м. Херсон, залізничний вокзал) при видачі багажу виявилася відсутність її багажу. До складу її багажу входило : валіза на колесах вартістю 1200 грн., ноутбук (Asus модель X5DID-SX203X серійний номер SN:A7N0AS017047280 CN : 8000 K50ID,колір чорний ) вартістю 4400 грн., ноутбук містив дві програми для роботи з «Нейро-оберон» та з мікроскопом, пристрій обробки інформації «Нейро-Оберон-11 SR» /»Діанел», технічний паспорт ЦИТН 468.152.008 ПС, вартістю 3 тис. 500 доларів США, принтер «Canon» вартістю на момент покупки 750 грн., мишка компютерна М215 вартістю 150 грн., дві флешки - вартістю 150 та 75 грн.; фарби для принтера вартість 360 грн., упаковка паперу й файлів вартістю 100 грн., косметика фірми «NSP» вартістю 1500-1700 грн., одяг : два светри, джинси, штани, спортивний костюм, шапка, шарф, білизна, кімнатне взуття та інше вартістю 3500-3700 грн. Загальна вартість втраченого з вини перевізника багажу 98 000 грн. У звязку із зникненням багажу, вона звернулася безпосередньо до представника відповідача з вимогою про відшкодування збитків, але отримала відмову. Факт укладення договору підтверджується проїзним квитком. При здачі багажу-багажна квитанція не видавалася, оплата за багаж здійснювалася безпосередньо водію [PERSON]. Зазначена обставина зафіксована камерою відеоспостереження автостанції м. Каховка, дані якої переглядав працівник міліції. Право власності на зазначені в переліку речі підтверджуються такими документами : гарантійним талоном на ноутбук та технічним паспортом на пристрій обробки інформації «Нейро-Оберон ». Факт відсутності багажу в пункті призначення може бути підтверджений показаннями свідків. 29 жовтня 2014 року в Суворовському РОВД м. Херсона відкрито кримінальне провадження і її визнано потерпілою. Просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 98 000 грн. В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 115 600 грн., оскільки з часу втрати багажу та до теперішнього часу ціни на речі, які були в валізі, зросли, просить також стягнути моральну шкоду в сумі 30 000 грн., посилаючись на те, що перевізник не вчинив жодних дій по розшуку її багажу та не намагався відшкодувати завдані збитки, вона перебувала в шоковому стані, отримала величезний стрес, оскільки в валізі була дорога апаратура, з допомогою якої вона працює, забезпечує себе та родину. У валізі були речі, які вона на даний час не може придбати, бо вони дуже дорогі. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Югтранс» в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник, притягнутий до участі в справі в якості співвідповідача за клопотанням позивачки, в судовому засіданні позову не визнали, пояснивши, що автобус, який здійснював перевезення позивачки, належить йому на праві власності, проте за договором оренди перебуває та перебував на час виникнення спірних правовідносин в користуванні ТОВ «Компанія Югтранс», якій належить зазначений позивачкою маршрут та який є перевізником. Жодного відношення до ситуації із викраденням чи втратою багажу позивачки [PERSON] немає, тому не повинен відповідати за завдану їй матеріальну та моральну шкоду. Співвідповідач [PERSON], притягнутий до участі в справі на підставі ухвали суду за клопотанням позивачки, в судовому засіданні позову не визнав, пояснивши, що працює водієм в ТОВ «Компанія Югтранс», яка здійснює перевезення пасажирів. В м. Каховка позивачка предявила йому квиток на проїзд до м. Херсону і сіла до автобусу. Багажної квитанції в неї не було, про цінність багажу вона його не повідомила, опис вмісту багажу ним не складався. Всі запірні пристрої багажних відділень автобусу знаходилися в справному стані, яким чином було викрадено багаж йому невідомо. В м. Херсоні було виявлено відсутність багажу, приїздили працівники міліції, його допитували в ході слідства, про результати розслідування його не повідомляли, запірні пристрої в автобусі не оглядалися, нічого не вилучалося. Вважає, що його вини в заподіянні шкоди позивачці немає, він не має права продавати квитки на перевезення багажу, в разі здійснення оплати за перевезення багажу, багаж підлягає страхуванню і відшкодування здійснюється страховою компанією. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступне. З квитка на автобус слідує, що позивачка була пасажиром автобусу Верхній Рогачик Херсон, квиток виданий на автостанції м. Каховка, відправлення 28.10.2014 року о 20.00 год., перевезення здійснювалося ТОВ «Компанія Югтранс», прибуття о 22.00 год. Позивачкою надано паспорт на пристрій обробки інформації «Нейрон- Оберон»/»Діанел» модель ЦИТ 468.152.008ПС та гарантійний талон на ноутбук (Asus модель X5DID-SX203X серійний номер SN:A7N0AS017047280 CN : 8000 K50ID, колір чорний. З технічної характеристики автобуса «Еталон» А079 слідує, що він має обєм багажних відсіків, м-3 -1,78. На підтвердження вартості косметики позивачка надала прайс лист на продукцію станом на 23.06.2015 року : зубна паста вартістю 162,72 грн., губна помада вартістю 239,76 грн., тіні для вій 378,96 грн., тональний крем вартістю 499,68 грн., компактна пудра вартістю 461,52 грн., олівець для очей вартістю 187,44 грн., тіні для вій вартістю 284,16 грн., 336 грн., 482,40 грн., олівець для брів вартістю 260,64 грн., олівець для губ вартістю 196,80 грн. На підтвердження того, що в валізі був апаратно-програмний комплекс «Біолаз-Оберон» позивачка надала сертифікат виданий їй 09.11.2003 року Центром інформаційних технологій «Неліан»; санітарно епідеміологічний висновок від 18.09.2012 року, довідку, видану Чернігівським державним центром стандартизації, метрології та сертифікації від 23.10.2010 року, відповідно до якої пристрій для обробки інформації «Діанел» виробництва «Росії» код УТ ТЗЕД 8471 50, не підлягає обовязковій сертифікації на території України станом на 25.10.2002 року, сертифікат № 260718 виданий ТОВ «Інститут природних енергоінформаційних технологій» про проходження навчання по біорезонансному тестуванню організму людини по методиці нелінійного аналізу зі знанням програмного забезпечення «Діанел» з використанням апаратно-програмних комплексів «Біолаз Оберон»/»Діанел» від 01.10.2006 року. На підтвердження вартості втрачених речей, які були в багажі позивачка надала скриншоти про вартість апарату «Біолаз Оберон» від 3200 доларів США до 4500 доларів США; вартість принтеру від 2453 грн. до 2580 грн., вартість ноутбуку Asus модель X5DID-SX203X 13 209 грн., вартість валізи становить 2066 грн., вартість компютерної мишки складає від 366 грн. до 514 грн. Позивачкою надано залізничні білети на потяг, які було повернуто у звязку із зривом поїздки до м. Вінниці, яка планувалася для проведення обстеження за допомогою апаратури, що знаходилася в багажу та була втрачена під час перевезення. Крім того, позивачкою надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 11.01.2012 року про придбання апаратно-програмного комплексу «Біолаз - Оберон» вартістю 3600 доларів США в ТОВ «ІПЕТ» та гарантійний талон і квитанцію про придбання принтеру вартістю 520,60 грн. 08.11.2012 року; інформацію з соціальної мережі Інтернет про вартість зарядного пристрою для телефону Samsung та Nokia відповідно 145 грн. та 75 грн., вартість сумки для ноутбуку 543 грн., фарб для заправки принтеру 94,21 грн. за одну пляшку, набору для чищення моніторів, клавіатур 90 грн., сумки для зберігання апаратури 269 грн., зубної пасти [PERSON] 211,50 грн., флеш карти обємом 4 ГБт та 32 гБт 82 грн. та 255 грн., які були в неї у валізі, що перебувала у багажному відділенні автобусу під час поїздки до м. Херсону. З відповіді ПАТ «Бориспільський автозавод» позивачці слідує, що автобуси БАЗ А079 крім багажного відсіку в задній частині автобуса, обладнані ще й багажними відсіками у лівій (2 багажники) і правій (1 багажник) частинах автобуса; їх висота над рівнем дороги становить близько 0,35 м. До 2006 року для фіксації дверцят багажників використовувалися замки вітчизняного виробництва, а з другої половини 2006 року замки компанії HAPPICH Gmbh (Німеччина). Фіксатори змонтовані симетрично зліва і справа на проймі багажного відсіку у кожній нижній частині, засувка/замок на осі дверці багажника. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона разом з [PERSON] повинна була їхати до м. Вінниця, проводити обстеження своїх родичів. Її чоловік привіз їх з матірю до м. Херсон, де вони повинні були зустрітися з [PERSON], куди вона приїхала автобусом. Коли вона зустріла [PERSON], вона була в шоковому стані, бо її багаж, в якому знаходилася апаратура для дослідження з її власними речами та компютерною технікою був відсутній у багажному відділенні автобусу. Водій автобусу пояснював, що минулого дня невідомі особи викрали з багажного відділення автобусу, яким він керував, багажі пасажирів. [PERSON] намагалася сама проводити розслідування, розшукувала свій багаж, зверталася до власника автобусу та до водія з проханням допомогти розшукати багаж або відшкодувати завдану шкоду. На протязі року [PERSON] перебувала в стресовому стані, хвилювалася, нервувала через втрату багажу, бо в ньому знаходилася апаратура, з допомогою якої вона працює і заробляє на життя та утримання родини. Крім того, вона втратила багато своїх дорогих речей, які брала з собою в довготривалу поїздку. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він працює водієм в ТОВ «Югтранс», минулого року він перевозив позивачку рейсом Верхній Рогачик Херсон з м. Каховка до м. Херсону. [PERSON] просила покласти багаж до багажного відділення, він відчинив багажне відділення і пішов до диспетчера відмічатися, не памятає, чи поклала позивачка свій чемодан до багажного відділення, але оплати за багаж він не брав, квитка на перевезення багажу вона йому не надавала. Багажне відділення було зачинене під час руху автобусу. В м. Херсоні виявили відсутність чемодану, він викликав господаря автобусу, потім вони тривалий час чекали працівників міліції. Оточення позивачки вказувало йому на цінність речей, які були в чемодані, вимагали відшкодувати їх вартість. Він не вповноважений приймати гроші за перевезення багажу, йому надають лише квитки на проїзд, про їх продаж він зазначає у відомості, що долучається до шляхового листка. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що його дружина разом з [PERSON] повинні були їхати потягом до м. Вінниці для проведення діагностики. Він разом з сином привіз дружину з її матірю до м. Херсона. Зателефонувала [PERSON] і повідомила, що пропав її багаж. Він підійшов до водія автобусу, який пояснював, що не знає як могло трапитися, що багаж зник, розповів про те, що напередодні були випадки крадіжок багажу. Він також вказував, що речі позивачки він бачив під час зупинки в м. Нова Каховка. [PERSON] звернулася до міліції з заявою про викрадення багажу. Вмісту валізи він не бачив, але апаратуру, яка була у [PERSON] він бачив у м. Снігурівка, коли остання приїздила до них проводити діагностику. [PERSON] пояснювала, що окрім апаратури для проведення діагностики в валізі були принтер, ноутбук, її особисті речі. Вона була схвильована, переживала, плакала, стояла в пальто і спортивному костюмі, бо все залишилося в багажній сумці, поїздка була скасована, вони забрали її до себе додому в м. Снігурівку, бо залишати її в такому стані було неможливо. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він працював в Каховському РВ УМВС України в Херсонській області, до нього зверталася [PERSON] з приводу крадіжки багажу, він передивлявся архіви відеозаписів, і виявив той відеозапис, де [PERSON] підходила до автобусу, відеозапис був поганий, обличчя не було видно, не памятає чи було відображено на відеозаписі поміщення багажу до автобусу і його наявність у пасажира. Він зателефонував до Суворовського РВ УМВС та повідомив про наявність відеозапису події, але відеозапис не вилучався, на даний час йому не відомо про його існування, оскільки архів відеозаписів зберігається протягом короткого проміжку часу. З відповіді Каховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області від 17.11.2015 року слідує, що відеозапис з камер відеоспостереження за 28.10.2014 року, розташованих на території автостанції м. Каховка не зберігся, бо пройшло багато часу, відеозапис здатен зберігатися протягом пяти днів. Відповідно до ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Згідно зі ст. 911 ЦК України, пасажир має право: 1) одержати місце у транспортному засобі згідно з придбаним квитком; 4) перевозити з собою безоплатно ручну поклажу у межах норм, встановлених транспортними кодексами (статутами). Згідно зі ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Відповідно до ст. 1, 39, 41 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; Документи для регулярних пасажирських перевезень: для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу. Пасажир має право: безоплатно перевозити з собою на автобусних маршрутах загального користування ручну поклажу, а також відповідно до законодавства про захист прав споживачів і правил перевезень користуватися іншими правами. Пасажир зобов'язаний: мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу; виконувати вимоги правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту. Відповідно до п.1, 40, 41, 75, 145 Постанови КМУ від 18.02.1997 року № 176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», 2) багаж - вантаж, розміри якого не перевищують 100 х 50 х 30 сантиметрів, вагою від 10 до 40 кілограмів; 3) багажна квитанція - документ, який видається пасажиру на підтвердження факту прийняття багажу для перевезення або зберігання, із зазначенням його цінності, вартості перевезення та зберігання; За договором перевезення пасажира автобусом перевізник зобов'язується безпечно перевезти пасажира до пункту призначення, а в разі здавання ним багажу - доставити до пункту призначення багаж та видати його пасажиру або уповноваженій ним особі. Пасажир зобов'язується внести установлену плату за проїзд, а в разі здавання багажу до багажного відділення - плату за його перевезення. Пасажир повинен мати квиток на проїзд, квитанцію на перевезення багажу міжміськими маршрутами регулярних перевезень, які дійсні тільки на зазначений у них день і рейс автобуса. Плата за перевезення ручної поклажі не справляється у разі перевезення її у салоні автобуса: міжміського або міжнародного сполучення - не більше однієї одиниці ручної поклажі; Ручна поклажа перевозиться у салоні автобуса під наглядом пасажира. У разі здавання ручної поклажі до багажного відділення транспортного засобу за її перевезення справляється плата як за перевезення багажу. Багаж пасажирів перевозиться у багажному відділенні автобуса (якщо це передбачено конструкцією автобуса) за плату. У разі відсутності багажного відділення багаж перевозиться в салоні автобуса (одна одиниця - безоплатно, решта - за плату згідно з тарифом). У разі виявлення втраченого багажу чи ручної поклажі водій зобов'язаний за участю двох свідків скласти акт довільної форми з детальним описом зовнішнього вигляду речей і здати їх разом з актом перевізнику. Перевізник зобов'язаний: 2) вживати заходів до забезпечення безпечної, зручної поїздки пасажирів і зберігання та/або доставки багажу згідно з договором перевезення і розкладом руху; 3) організувати проведення контролю технічного та санітарного стану автобусів чи легкових автомобілів перед початком роботи, крім автомобільного самозайнятого перевізника; 12) компенсувати шкоду, заподіяну здоров'ю та майну пасажирів; 20) забезпечувати перевезення багажу в багажних відділеннях автобуса (у разі їх наявності) або розміщення так, щоб не заважати вільному проходу пасажирів уздовж салону автобуса та не блокувати доступ до основних і аварійних виходів. Відповідно до ч.3 ст.10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; З матеріалів справи слідує, що між позивачем та відповідачем було укладено договір перевезення пасажира міжміським маршрутом регулярних перевезень, що підтверджується квитком на проїзд до м. Херсону, який виконано відповідачем, позивачка прибула до м. Херсону. Позивачка зазначає про те, що під час перевезення нею здавався багаж водієві, про що вона вносила плату за перевезення багажу саме йому, проте квитанція на перевезення багажу ним не видавалася, опис речей, що містяться у валізі не склався, їх цінність не оголошувалася. Позивачка стверджує, що відповідачем порушено правила перевезення її багажу, оскільки перевізник будучи відповідальним за збереження багажу допустив недбалість, помістив її валізу до відділення автобусу, яке не є багажним, внаслідок чого по приїзду до кінцевого пункту м. Херсону було виявлено втрату багажу. В звязку з цим просить відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок втрати багажу, що становить вартість речей, які знаходилися в валізі та моральну шкоду, завдану їй внаслідок втрати речей, які вона на даний час не може придбати, також в валізі знаходилося обладнання необхідне їй для роботи, через його втрату вона втратила заробіток та не могла тривалий час забезпечувати свою родину. Проте, суд вважає, що договір перевезення багажу є укладеним з моменту передачі багажу перевізнику та видачі ним багажної квитанції, що є підтвердженням факту укладення договору перевезення багажу. Судом встановлено, що багажна квитанція позивачкою водієві не надавалася, оплата багажу в установленому законом порядку нею не оплачувалася, тому суд вважає, що договір перевезення багажу є неукладеним. Угода, укладена громадянином всупереч установленим правилам та без відповідного оформлення, не породжує прав і обов'язків між громадянином та цим підприємством і не може бути підставою для покладення на останнє відповідальності за невиконання такої угоди, втрату або пошкодження майна. Посилання позивачки на безоплатне перевезення ручної поклажі не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до п.75 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ від 18.02.1997 року № 176, ручна поклажа перевозиться в салоні автобуса та перебуває під наглядом пасажира, перевізник не несе відповідальності за її втрату чи пошкодження. Крім того, позивачкою на підтвердження вартості речей, які входили до втраченого багажу, надані відомості про вартість аналогічних речей з компютерної мережі, окрім доказів про придбання принтеру та апаратно-програмного комплексу «Біолаз - Оберон», що є неналежними доказами, інших доказів про вартість речей, втрачених при перевезенні, позивачка не надала. На підтвердження переліку майна, що містилося в багажі, позивачкою надані власні записи та пояснення, інших доказів нею не надано, опис вказаних речей нею не складався, їх цінність не оголошувалася, тому вказані докази не є належними та допустимими в розумінні ст. 58,59 ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що позивачкою не доведено належними доказами факт укладення нею та відповідачем договору перевезення багажу, розмір шкоди, завданої їй внаслідок втрати багажу, обовязок відповідача за схоронність багажу при відсутності договору на перевезення багажу, тому підстав для стягнення з перевізника - відповідача ТОВ «Компанія Югтранс», на її користь матеріальної шкоди суд не вбачає. Позов в частині стягнення на її користь моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено порушення умов договору чи порушення прав споживача на надання послуги належної якості, що потягло за собою заподіяння моральної шкоди позивачці. Суд вважає, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої їй внаслідок втрати багажу є безпідставними, оскільки [PERSON] не є перевізником та не надавав послуги з перевезення вантажу, а лише передав автобус, що здійснював перевезення позивачки та її багажу в оренду ТОВ «Компанія Югтранс». Посилання позивачки на нікчемність договору оренди транспортного засобу автобусу «Еталон» номерний знак [NUMBER], укладеного між ТОВ «Компанія Югтранс» та [PERSON] не заслуговує на увагу, оскільки не впливає на правовідносини, які виникли між нею та перевізником, факт перебування зазначеного автобусу в користуванні ТОВ «Компанія Югтранс» не заперечується сторонами. Позовні вимоги позивачки до відповідача [PERSON] є також необґрунтованими, оскільки він керував транспортним засобом - автобусом «Еталон» номерний знак [NUMBER] та перебуває в трудових відносинах з перевізником, відповідно до ст. 1172 ЦК України, шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків відшкодовує юридична або фізична особа, до того ж судом не встановлено вини перевізника в заподіянні шкоди внаслідок втрати багажу та вини водія в незабезпеченні схоронності багажу через відсутність у нього обовязку по його збереженню, бо між позивачкою та перевізником не було укладено договору перевезення багажу, про що свідчить відсутність багажної квитанції. З цих підстав позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed