Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.01.2004 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER], площею 5.63 га, яка належить їй на праві власності та розташована на території Тополинської сільської ради Нікольского району, Донецької області, строком на 15 років з виплатою орендної плати за користування земельною ділянкою. При укладенні договору за весь час оренди їй одночасно, на перед, було виплачено 8025 грн. орендної плати. Але ж, визначений в договорі розмір орендної плати не відповідав грошовій оцінці землі та був значно менший ніж встановлений законодавчими актами на той період. В договорі не було зазначено кадастровий номер, договір не пройшов у встановленому порядку державну реєстрацію, відсутні план-схема і меж земельної длянки на місцеволсті. В порушення уов договору щорічно додаткова угода до договору оренди не склдалась. Таким чином позивачем відповідачем були порушені істотні умови договору оренди. Позивач намагалась зустрітись з відповдачем для врегулювання питань щодо збільшення орендної плати та розірвання договору в досудовому порядку, але ж він ухилявся від зустрічей. Вважає, що оскільки сторони не досягнули згоди щодо приведення договору відповідно до обставин, які суттєво змінилися, є підстави для розірвання договору оренди. Просила суд розірвати договір оренди. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, та пояснили, що позивачка є власницею земельної ділянки, яка знаходиться в оренді у відповідача. Пунктом 3 договору визначена орендна плата в розмірі 535 грн., що значно менше , ніж передбачено зконодавством про оренду землі. Орендна плата не індексується , не відповідає процентному відношенню до грошової оцінки земельної ділянки, що погіршує її права як орендаря. Відповідач ухиляється від зміни умов договору щодо оплати землі, не видав їй копію договору та утримував у себе державний акт на право власності на землю. Договір оренди не відповідає вимогам закону, а саме в порушення ст.15 Закону України « Про оренду землі» в ньому не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, відмості про місцезнаходження та план-схема земельної ділянки, не розроблений план відведення земельної ділянки в натурі, які є істотними умовами договору оренди землі і відсутність яких є підставою для його розірвання. Існує реальна заборгованість з орендної плати, враховуючи , що вона була виплачена одним платежем наперед в сумі 8025грн, що значно менше ніж передбачені законом 3% від грошової оцінки землі. Індексація не проводилась. Недодержання всіх цих умов є підставою для розірвання договору відповідно до ст.15 Закону України « Про оренду землі» та ст.651 ЦК України. Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та пояснили, що між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, який відповідав всім вимогам , передбаченим законодавством на момент його укладення . Договір був підписаний сторонами. Орендна плата за договором була визначена в 535 грн. за домовленістю сторін із виплатою один раз на рік, але ж допускалось внесення орендної плати за майбутній період. Сторони домовились що за весь час оренди оренда плата в грошовій формі індексації не підлягає, розмір орендної плати в грошовій формі є остаточним та перегляду не підлягає. Зазначені умови договору були виконані відповідачем в повному обсязі. Ним була сплачена наперед орендна плата в грошовій сумі 8025грн , про що є розписка відповідача 2004 року. Указ Президента та інші законодавчі акти про збільшення орендної плати носять лише рекомендаційний характер, на що звернув увагу Верховний Суд України, виклавши правові позиції в рішенні №6-11 цс11. Посилаючись на принцип свободи договору, просили суд відмовити в позові. Зазначили, що позивач звернулась з позовом про розірвання договору і не заявляла вимог про визнання його недійсним, а в обґрунтування позову посилалась на відсутність в договорі істотних умов його укладення та неправильне його оформлення та реєстрацію, посилаючись на ст.15 Закону України « Про оренду землі», якою передбачені підстави для визнання договору недійсним. Зазначили, що на час укладення договору договір пройшов реєстрацію в сільській раді, земельна ділянка була визначена на місцевості передана за актом прийому-передачі , кадастровий номер на той час ще не надавався. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності , суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено на підставі копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]( а с.13), копії свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.14), що позивачка є власницею земельної ділянки площею 5,63 га, яка розташована на території Тополинської сільської ради Нікольського району, Донецької області та цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії договору оренди землі [NUMBER] 22.01.2004 року між сторонами по справі було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5.63 га га, який було зареєстровано у в Тополинській сільській раді в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди за №839 від 26.04.2004 року, що підтверджується зазначеним договором та не заперечується сторонами. Відповідно до п. 3 зазначеного договору розмір орендної плати щорічно складає 535 грн. на рік за домовленністю сторін. Розрахунки з орендної плати становлюються в натуральній, грошовій, та відробітковій формі за згодою сторін, яка щорічно оформлюється додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною договору. Виплата орендної плати здійснюється 1 раз на рік не пізніше 1 грудня поточного року. Допускається внесення орендної плати за майбутній період користування земельною ділянкою. Сторони домовились, що розмір орендної плати в грошовій формі за весь період дії договору індексації не підлягає. Розмір орендної плати в грошовій формі є остаточним та не підлягає перегляду сторонами за весь період дії договору. Відповідно до п.9.6 Договору розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, крім випадків, передбачених ст.8.2 цього договору (з вини орендодавця) (а с.8-11). Згідно акту-прийому-передачі земельної ділянки від 22.01.2004 року , підписаного сторонами [PERSON] (орендодавець) передала, а [PERSON] (орендар) прийняв в тимчасове оплатне користування (а.с.12) Акт підписаний та не оспорювався сторонами. Згідно копії розписки складеної позивачем, яка нею не оспорювалась, 22.01.2004 року отримала від відповідача за оренду спірної земельної ділянки плату в сумі 8025грн, що на той час було еквівалентно 1500 доларів США( а.с.35) Згідно з положеннями ст.6 та ст. 627 ЦК України встановлена свобода договору, а саме, що відповідно до ст.6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст.204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» на орендаря покладено обов?язки приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у пятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. За умовами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Згідно ч 2 цієї ж статті зазначено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно зі ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. Судом встановлено, що орендна плата була сплачена орендарем за майбутный період користування землею на загальну суму 8025 грн., що не суперечить умовам договору та розміру узгодженої сторонами орендної плати Виходячи із положень ст. 652 ч.2 ЦК України позивачем не доведено одночасної наявності всіх чотирьох зазначених в статті підстав, які б давали суду право, при відсутності згоди між сторонами про зміну умов договору, розірвати цей договір. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку із недоведеністю поивачем обставин на які вона посилається . Виходячи із презумпції правомірності правочину,суд не приймає доводи позивача про те, що умови договору щодо розміру орендної плати є несправедливими, т.щ. її розмір не відповідає мінімальному розміру орендної плати за землю, встановленому законодавством України, т.щ. позивачем не заявлялись вимоги про його недійсність та позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона приймала заходи для повідомлення відповідача про зміну умов договору щодо орендної плати, а він відмовився. Наданий нею лист -звернення до відповідача з вимогою про розірвання договору, розрахунок заборгованості за орендну плату, зроблений, виходячи із розміру орендної плати 3% від грошової оцінки землі суд не приймає як належний доказ наявності підстав для розірвання договору оренди. Судом встановлено, що позивач отримала орендну плату на майбутнє в день укладення договору , згідно з умовами договору. Враховуючи, що позивач не оспорює дійсність правочину, посилання на не відображення в договорі істотних умов, згідно ст.15 Закону України « Про оренду землі» суд також не приймає, т.щ. із норми ст.15 Закону України «Про оренду землі» не вбачається підстав для розірвання договору, а відсутність істотних умов договору є лише підставою для визнання договору недійсним,про що позивач вимоги не пред'являє. Судові витрати по справі складаються із судового збору в сумі 640 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду і підлягають покладенню на позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed