overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 10.10.2009 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом №13. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: сина [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 10.10.2009 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом №13, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 06.02.2017 року №69, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 10.11.2007 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований в Копищенській сільській раді Олевського району Житомирської області за актовим записом № 18. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся, на адресу суду повернулось поштове повідомлення з відміткою про повернення за закінченням встановленого строку зберігання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 10.11.2007 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Копищенською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 18, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли непорозуміння та суперечки із-за несумісності характерів, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони проживають окремо та не підтримують шлюбні відносини. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №9 від 17.01.2018 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 110, 112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того суд, у відповідності із п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 11.06.2005 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Рудне-Бистрянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 06. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 11.06.2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Рудне-Бистрянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 06, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини більше трьох місяців, спільного господарства не ведуть. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини, що також погоджено між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 11.07.2012 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Кірей. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. В судовому засіданні встановлено, що сторони 11.07.2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом № 785, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, через які вони на протязі одного року не підтримують шлюбні відносини, між ними виникла неприязнь та психологічна несумісність. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 08.06.2015 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 11.10.2008 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. В судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони 11.10.2008 року уклали шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Лопатицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 8, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі півтора року не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 07.08.2015 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 11.11.2006 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції за актовим записом № 102. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину, а саме: дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 11.11.2006 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції за актовим записом № 102, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо понад шість років. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини, що також погоджено між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 12.08.1995 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони 12.08.1995 року уклали шлюб, який був зареєстрований Білокоровицькою сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 12, що стверджується свідоцтвом про одруження. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі тривалого часу не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 24.06.2014 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 12.09.2009 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони 12.09.2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 63, що стверджується свідоцтвом про одруження. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, через які вони на протязі трьох місяців не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 15.12.2014 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 12.12.2008 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між нею та відповідачем слід розірвати. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить після розірвання шлюбу дітей залишити з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони 12.12.2008 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 13, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі трьох місяців не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 17.11.2014 року (а.с. 7), а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. 112 СК України, з якої слідує, що шлюб розривається за позовом одного з подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved