Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила суду, що з 23 лютого 2002 року по 02 липня 2003 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. На підставі Рішення Богуславського районного суду від 14 квітня 2003 р № 2-341/2003 відповідач, зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1\\6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця. Однак відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Внаслідок цього станом на 01.01.2016 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 12299,60 грн, що підтверджується розрахунком державного виконавця. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки, (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За її розрахунками сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 41119 грн 29 коп. Просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 41119,29 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі і пояснив суду, що позивач в міру своїх можливостей постійно матеріально допомагає своїй дитині. Заборгованість, яку нарахувала ДВС в розмірі 12299,60 грн відповідач визнав, хоча вона нарахована невірно, оскільки виконавчий лист не пред'являвся до виконання і пред'явлено лише дублікат через три роки. Тобто вини відповідача в створені заборгованості немає, але він її визнав і зразу ж став погашати. По питанню стягнення пені в розмірі 41119,29 грн, то вважає, що позивачка не довела свої позовні вимоги відповідно до ст.. 60 ЦПК України. Так, вона не змогла пояснити порядок нарахування нею пені, чому у неї в січні місяці 821 день, тоді як він має 31 день. Аналогічно і в інших місяцях. Не врахована позивачкою також ст.. 258 ЦК України, яка передбачає нарахування пені лише за один рік. Також нею при нарахуванні пені не враховано постанову Пленуму ВС України щодо порядку нарахування пені. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд встановив, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 14 квітня 2003 року № 2-341/2003 відповідач, зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 1\\2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця. 15.01.20016 року за заявою позивачки відповідно до дубліката виконавчого листа виконавцем постановою було відкрито виконавче провадження. В постанові вказано, що документ вступив у законну силу (набрав чинності) 25.04.2003 року, заява про примусове виконання подана 14.01.2016 року. 22.02.2016 року по виконавчому листу державним виконавцем нарахована заборгованість по аліментах за період з 07.09. 2012 року по 01.01.2016 року на суму 12299,60 грн. Відповідач визнав дану заборгованість, оскільки постанову державного виконавця не оскаржив. На даний час він сплачує аліменти і одночасно погашає заборгованість по аліментах. Позивачка звернулася до суду з проханням стягнути з відповідача на її користь пеню, нараховану нею в розмірі 41119,29 грн на вказану заборгованість за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року. Порядок нарахування нею пені суду пояснити не змогла. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, позивачка має право на стягнення пені (неустойки) з відповідача на свою користь в зв'язку з виникненням заборгованості. Верховним судом України, прийнята за наслідками неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, постанова № 6-94цс15 від 01.07.2015р., в якій було роз'яснено, яким чином розраховуються аліменти, дана практика відрізняється від тієї яка була раніше, але відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України, тобто розрахунок запропонований даною постановою є обов'язковим для виконання всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначену норму права. Отже, ВСУ України у своїй постанові зазначив, що з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). В Сімейному Кодексі України не визначено строк за який нараховується пеня. Проте, пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України визначає, що позовна давність в один рік застосовується , зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, позивачка має право на відшкодування пені за період один рік, що становить на дату подачі позову до суду, тобто з 28.04.2015 року по 31.12.2015 року, в розмірі 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Розмір пені складає: із заборгованості по аліментах в розмірі 385,80 грн за 3 дні в квітні 2015 року (385,80х 1%х3) - 11,57 грн; за травень 2015 року (385,80х1%х31) - 119,60 грн; червень 2015 року (385,80х1%х30) - 115,74 грн; за липень 2015 року (385,80х1%х31) - 119,60 грн; за серпень 2015 року (385,80х1%х31) - 119,60 грн; за вересень 2015 року (436,50х1%х30) - 130,95 грн; за жовтень 2015 року (436,50х1%х31) - 135,32 грн; за листопад 2015 року (436,50х1%х30) - 130,95 грн; за грудень 2015 року (436,50х1%х31) - 135,32 грн. Всього: 11,57 грн + 119,60 грн + 115,74 грн + 119,60 грн + 119,60 грн + 130,95 грн + 135,32 грн + 130,95 грн + 135,32 грн = 1018,65 грн. Таким чином, на користь позивачки з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 28.04.2015 року по 31.12.2015 року в розмірі 1018,65 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати суд покладає на відповідача. Вказані обставини встановлено з пояснень позивачки та представника відповідача по справі, матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні.

Outcome: partial