Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася до Лисичанського міського суду з позовом в якому вказала, що 18.02.2014 р. її покусав собака, який належить відповідачу, внаслідок чого ї здоров'ю була спричинена шкода та вона була змушена лікуватися в стаціонарі. На лікування нею були витрачені кошти у розмірі 1552,09 грн. Крім того їй була нанесена моральна шкода яку вона оцінює у розмірі 1000 грн.. Просила стягнути з відповідача моральну та матеріальну шкоду, судові витрати та витрати на адвоката. У судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копії виписок із стаціонару; чеки про сплату за медикаменти; довідка лікарні; довідка про сплату за правові послуги; копія постанови Лисичанського міського суду у справі про адміністративне правопорушення від 28.04.2014 р.. У судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2014 р., приблизно о 14-00 годині, в районі будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] порушив правила тримання собак, внаслідок чого належний йому собака дворової породи на прізвисько «Дік» один раз вкусив позивачку, чим наніс їй тілесні ушкодження у вигляді укушеного великого лоскутного поранення лівого передпліччя з дефектом шкіри. Постановою Лисичанського міського суду від 28 квітня 2014 р. у справі про адміністративне правопорушення за ст. 154 ч.2 КУпАП відповідача було визнано винним у порушенні правил тримання собак, що потягло за собою спричинення позивачці тілесних ушкоджень. Внаслідок отримання тілесних ушкоджень та проходження лікування позивачці була нанесена моральна та матеріальна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача. Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.ст.23, 1167, 1187 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я дії джерела підвищеної небезпеки. Шкода відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє… об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки вчинення протиправних дій відповідача у спричинені позивачці тілесних ушкоджень встановлена постановою Лисичанського міського суду від 28.04.2014 р., суд визнає дану обставину такою, що не потребує доказування. Разом із тим, визначаючи розмір стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з того, що позивачкою не в повному обсязі ці підтверджені позовні вимоги. Так, з наданих позивачкою, та досліджених в судовому засіданні, фіскальних та товарних чеків вбачається, що позивачкою надані докази витрат на придбання медикаментів тільки на суму в розмірі 1024,01 грн. При цьому ряд наданих позивачкою товарних чеків на загальну суму 285,15 грн. не містить конкретних назв придбаних медикаментів, що не дозволяє суду зробити висновок про те, що дані витрати мають причинно-наслідковий зв'язок із отриманням позивачкою тілесних ушкоджень з вини відповідача та їх лікуванням. Таким чином в судовому засіданні знайшло своє підтвердження спричинення позивачці матеріальної шкоди на загальну суму 738,86 грн., які підлягають стягненню з відповідача на її користь. Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди, суд виходить з принципу розумності та справедливості, характеру тілесних ушкоджень, які є легкими, а тому вважає достатнім стягнення моральної шкоди у розмірі 700 грн. На користь позивачки на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,6 грн.. Оскільки при зверненні до суду позивачкою не було сплачено судовий збір за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial