overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, уточнила його та свої вимоги мотивує тим, що 29.09.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 29.09.2007 р. та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, бо спільне життя не склалося, між сторонами часто виникали сварки з різних побутових питань, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, відповідач не бере участь у вихованні дитини, шлюб фактично розпався. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав, просила їх задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що сторони 29.09.2007 року зареєстрували шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції Сумської області. (а.с.6) Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.7) Між сторонами склалися цивільні правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Враховуючи те, що між сторонами спільне життя не склалося, часто виникають скандали з різних побутових проблем, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, відповідач не бере участь у вихованні дитини, шлюб фактично розпався, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, шлюб сторін підлягає розірванню. Згідно ст.ст. 180, 181, 184 СК України суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання доньки, до досягнення нею повноліття, бо він є її батьком і по закону зобов'язаний матеріально утримувати дитину. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору та на користь позивача 551,20 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, уточнила його та свої вимоги мотивує тим, що 30.08.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 30.08.2013 р. та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання мають сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20.03.2016 р., бо спільне життя не склалося, між сторонами часто виникали сварки з різних побутових питань, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, відповідач не бере участь у вихованні дитини, шлюб фактично розпався. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, на стягнення з нього аліментів в зазначеному в позові розмірі згоден. У відповідності ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони 30.08.2013 року зареєстрували шлюб, який був зареєстрований виконкомом Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.8) Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.6) Між сторонами склалися цивільні правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Враховуючи те, що між сторонами спільне життя не склалося, часто виникають скандали з різних побутових проблем, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, відповідач не бере участь у вихованні дитини, шлюб фактично розпався, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, шлюб сторін підлягає розірванню. Згідно ст.ст. 180, 181, 184 СК України суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина, до досягнення ним повноліття, бо він є його батьком і по закону зобов'язаний матеріально утримувати дитину. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору та на користь позивача 551,20 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування першої черги право власності на земельну ділянку площею 8,5 га цільового призначення для виробництва товарної сільськогосподарської продукції, розташовану на території Вишнівської сільради Куп'янського району Харківської області, яка належить на праві приватної власності на землю згідно державного акту серії [NUMBER], виданий Куп'янською районною державною адміністрацією Харківської області 19.07.1999 року . та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1999 рік №1284. [PERSON] , померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] - батько [PERSON], інтереси якого за довіреністю вона представляє. На день смерті він проживав за адресою: [ADDRESS] Заповіту померлий не залишив. До складу спадкового майна, крім іншого, входить земельна ділянка, цільове призначення якої для виробництва товарної сільськогосподарської продукції площею 8,5 га, розташована на території Вишнівської сільської ради Куп'янського району Харківської області. Спадщину [PERSON] прийняв, подав заяву про прийняття спадщини до Куп'янської державної нотаріальної контори, яка була зареєстрована в Книзі обліку спадкових справ 04.08.2012 року за №1020. Крім [PERSON], у спадкодавця залишилася донька [PERSON], яка від спадщини відмовилась, подала відповідну заяву. Інших спадкоємців, у спадкодавця не залишилось. У зареєстрованому шлюбі на день смерті він не перебував. На підтвердження належності [PERSON] земельної ділянки спадкоємець пред'явив Державний акт на право приватної власності на землю на ім'я померлого серії [NUMBER], який був виданий Куп'янською районною державною адміністрацією Харківської області 19.07.1999 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1999 рік №1284. У вказаному Державному акті відсутній кадастровий номер земельної ділянки, наявність якого свідчила б про внесення вказаної земельної ділянки до Поземельної книги державного земельного кадастру, що дало б можливість управлінню Держземагенства України у Куп'янському районі Харківської області видати нотаріусу необхідні документи для оформлення спадщини на вказану земельну ділянку спадкоємців померлого [PERSON], зокрема витяг з Державного земельного кадастру, який є обов'язковим документом для долучення до спадкової справи (підп. 4.15 та підп. 4.18 п.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5). Відсутність кадастрового номера вищезазначеної земельної ділянки унеможливлює видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб зареєстрований 10.03.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №58 та залишити за нею після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON] » Як зазначає позивачка у позові, що з [PERSON] вона знаходиться у шлюбі з 10.03.2005 року. Шлюб зареєстровано відділом РАГС Куп'янського міськвиконкому за актовим записом №58 від 10.03.2005 р. Крім того, позивачка вказує, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON]. Позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі у неї останнім часом склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Майнового спору та спору про місце проживання дитини немає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, вказавши, що у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. В судові засідання, призначені на 10.03.2016 р., 23.03.2016 р., відповідач не з'явився, про час і місце належним чином повідомлений, про що свідчать підписи в рекомендованих повідомленнях, отриманих сестрою відповідача, оскільки відповідно ч.3 ст.76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило. Справа розглядається у заочному провадженні згідно ч.1 ст.224 ЦПК України, в якій вказано, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення справи. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] шлюб між позивачкою та відповідачем зареєстрований 10.03.2005р. відділом реєстрації актів цивільного стану Куп'янського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №58(а.с.3). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У суда не виникає сумнівів, що між подружжям склалися відносини, які унеможливлюють подальше спільне життя та зберігання сім'ї, їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. На момент розгляду справи майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами немає. При таких обставинах суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який в судовому засіданні уточнила та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 7009 від 29 березня 2002 року та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що 29 березня 2002 року між нею та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який було зареєстровано на Одеській Товарній Біржі, всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання за нею права власності на придбане нерухоме майно. На час укладення договору купівлі-продажу в шлюбі не перебувала. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши позивачку, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 29 березня 2002 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ Про товарні біржі. Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивач повністю розрахувався з продавцем, про що свідчить п. 5 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис, проведений органами КП МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним, договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено не в період шлюбу. Згідно з ч.2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ Про товарні біржі, між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який згодом уточнила, про визнання дійсним договору купівлі-продажу № 3416, укладеного 06 липня 1998 року між нею та [PERSON], та просить визнати за нею право власності на квартиру №56 по проспекту Леніна у будинку 28 в м. Ізмаїлі Одеської області, мотивуючи тим, що 06 липня 1998 року між нею та [PERSON] було досягнуто угоди про купівлю продаж квартири №56 по проспекту Леніна у будинку 28 в м. Ізмаїлі Одеської області, яку було зареєстровано на Одеській товарній біржі, всі умови угоди до її реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, їй стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання за нею права власності на придбане нерухоме майно. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] міської ради Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглянути без її участі. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 06 липня 1998 року між нею та [PERSON] був укладений договір про купівлю-продаж №3416 квартири №56 по проспекту Леніна у будинку 28 в м. Ізмаїлі Одеської області. Укладений між сторонами договір зареєстровано Одеською товарною біржею у відповідності до ст. 15 ЗУ Про товарні біржі. Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. Позивач повністю розрахувався з продавцем, про що свідчить п. 5 укладеного Договору, крім того, на виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис проведений органами КП [PERSON] МБТІ в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивач відкрито володіє та користується ним. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 ЗУ Про товарні біржі, між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним та визнати за позивачем право власності на придбане нерухоме майно. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який частково змінила. В обґрунтування свого позову пояснила, що з 19.08.2006 року вони з відповідачем знаходяться у шлюбі. Від цього шлюбу мають двох дочок [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які на сьогоднішній час мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Сторони фактично розірвали шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідач перестав надавати жодну матеріальну допомогу на утримання дітей. Він є інвалідом третьої групи, отримує мінімальну пенсію, ніде не працює, має непрацездатну матір. Просить суд винести рішення, яким стягувати щомісячно з відповідача на утримання двох дочок на її користь аліменти у 1/3 чистини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, підтримала змінені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] змінені позовні вимоги позивачки визнав повністю. Не заперечує, щоб з нього щомісячно стягувалися аліменти на утримання дітей на користь позивачки у розмірі 1/3 чистини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19.08.2006 року знаходяться у шлюбі (а.с.5). Від цього шлюбу мають двох дочок [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.6,7), які на сьогоднішній час мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.8). Сторони фактично розірвали шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідач ухиляється від обовязку з утримання дітей. Він є інвалідом третьої групи, отримує мінімальну пенсію, ніде не працює, має непрацездатну матір, але він не проти щоб з нього щомісячно стягувалися аліменти на утримання двох його дітей на користь позивачки у розмірі 1/3 чистини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Аналіз зібраних у справі доказів надає можливість суду вважати, що визначений позивачкою розмір аліментів на утримання дітей відповідає вимогам ст.183 СК України. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що 12.10.2012 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 618. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З жовтня 2015 року відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає, у звязку з чим у позивачки склалось тяжке матеріальне становище. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами: свідоцтвом про шлюб (а.с.2), свідоцтвами про народження дітей (а.с.3,4) та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved