overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з вересня 2017 року. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника (а.с.31). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.30), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка (а.с.31). Рішення ухвалено за відсутності учасників справи Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 лютого 2004 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 8). Сім`я існує формально, подальше збереження сім`ї не можливо, оскільки відповідач разом з позивачкою спільного господарства не ведуть з вересня 2017 року, шлюбні стосунки не підтримують. Майновий спір відсутній. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2004р.н., який після припинення шлюбних відносин проживає з матір`ю. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені нею судові витрати (а.с.1). На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з квітня 2019р. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.4). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.22), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка (а.с.4). Рішення ухвалено за відсутності учасників справи Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 серпня 2015 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 6). Сім`я існує формально, подальше збереження сім`ї не можливо, оскільки відповідач разом з позивачкою спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з квітня 2019р. Майновий спір відсутній. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2015р.н., яка після припинення шлюбних відносин проживає з матір`ю. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені нею судові витрати (а.с.1). На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з квітня 2019р. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.4). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.26), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Рішення ухвалено за відсутності учасників справи Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 червня 2018 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 5). Сім`я існує формально, подальше збереження сім`ї не можливо, оскільки відповідач разом з позивачкою спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з квітня 2019р. Майновий спір відсутній. Від шлюбу\~мають неповнолітню\~доньку [PERSON] , 2018р.н., яка після припинення шлюбних відносин проживає з матір`ю. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені нею судові витрати (а.с.1). На підставі\~ст.ст.\~110-112\~СК України,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з липня 2016 року. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.21). Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі, про що надав письмову заяву (а.с.22). Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Крім визнання відповідачем позову встановлено, що [PERSON] та\~[PERSON] зареєстрували шлюб 25 жовтня 2014 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 6). Сімя існує формально, подальше збереження сімї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з липня 2016 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 2015р.н., яка після припинення шлюбних відносин проживає з позивачкою. Згідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з лютого 2017 року. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.42). Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі, про що надав письмову заяву (а.с.43). Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Крім визнання відповідачем позову встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 грудня 2007 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 6). Сім'я існує формально, подальше збереження сім'ї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з лютого 2017 року. Майновий спір відсутній. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 2008р.н., який після припинення шлюбних відносин проживає з позивачкою. Згідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з червня 2018 року. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.31). Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі, про що надав письмову заяву (а.с.32). Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Крім визнання відповідачем позову встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 березня 2015 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 5). Сім'я існує формально, подальше збереження сім'ї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з червня 2018 року. Майновий спір відсутній. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 2015р.н., який після припинення шлюбних відносин проживає з позивачкою. Згідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного. Позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з січня 2017р. Крім того відповідач вчиняв насильницькі дії щодо позивачки. Відповідач вимоги позову не визнав та просив надати строк на примирення. Ухвалою суду від 01 березня 2017 року подружжю було надано строк на примирення до 03.05.2017 року. Після закінчення строку, наданого судом для примирення подружжя, позивачка наполягала на задоволенні позову, відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином (а.с.33). Суд ухвалює рішення в загальному порядку, оскільки позивачка не надала згоди на ухвалення заочного рішення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 липня 2012 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 4). Сім'я існує формально, подальше збереження сім'ї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з січня 2017р. Крім того відповідачем вчинялись насильницькі дії щодо позивачки, що підтверджується талоном-повідомленням органу поліції № 047624 (а.с. 28), та визнано відповідачем в судовому засіданні. Заходи вжиті судом для примирення подружжя сторонами не використані. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] 2012р.н., який після припинення шлюбних відносин проживає з позивачкою. Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110-113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що з 2006 року перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям припинені з причини відсутності взаєморозуміння. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, просить шлюб розірвати. До початку судового засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивачка на позові наполягає, відповідач позовні вимоги визнає, про день та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: Судом фактично встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 27. Шлюбні відносини між подружжям припинені , сторони не ведуть спільне домашнє господарство. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, остаточно вважає, що їхнє з відповідачкою подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї.В обґрунтуванні свого позову вона зазначила, що з 01.09.2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. З березня 2015 року вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. За час окремого проживання вона дійшла до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Спірних питань у них не має. Діти проживають з нею, а відповідач на утримання дітей надає допомогу.Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю. Позивачка позов підтримала, відповідач з позовом згодний. Суд, дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 01 вересня 2001 року у Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 01 вересня 2001 року зроблено актовий запис № 5. Подружжя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Встановлено, що з березня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, вони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання подружжя продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Позивачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї.В обґрунтуванні свого позову вона зазначила, що з 05 серпня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. З початку жовтня 2015 року вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. Вона дійшла до висновку, що примирення між ними та подальше подружнє життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. Спірних питань у них не має. Дитина проживає з нею, а відповідач на утримання сина сплачує аліменти.Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю. Позивачка позов підтримала, відповідач з позовом згодний. Суд, дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 05 серпня 2006 року у виконавчому комітеті Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження від 05 серпня 2006 року зроблено актовий запис № 12. Подружжя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Встановлено, що з 01 жовтня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, вони не мають наміру зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання подружжя продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON]. та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Позивачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі викладеного та

Outcome: approved