Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним заповіту та свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на ? частину земельної ділянки та її поділ. Позивачка посилається нк те,що з 29 травня 1979 року по 27 серпня 2008 року перебувала у шлюбі з [PERSON]. Шлюб їх було розірвано 27.08. 2008 року. В тому само процесі було розділено їх житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], що був їх спільною сумісною власністю. Крім вказаного житлового будинку їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,0643 га, яка розташована біля житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. На дану земельну ділянку, на підставі рішення 23 Сесії 4-го скликання Іванківської селищної ради Київської області №23/981 на ім.»я [PERSON] видано Державний акт на право на земельну ділянку Серії ЯБ№300992. До розірвання шлюбу та після розділу житлового будинку вони з [PERSON] ,по домовленості, користувалися спільно. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] склав заповіт, про який їй стало відомо в жовтні 2013 року, яким все своє майно і вказану земельну ділянку заповів [PERSON]. 12.10. 2013 року Іванківською районною державною нотаріальною конторою відповідачці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом,реєстровий №2292 та свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку,на якій розташовано її житловий будинок,в тім числі і на ту частину земельної ділянки,на якій розташована її частина житлового будинку . Вогна вважає,що відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України вказаний заповіт та видане відповідачці свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку порушує її права щодо частини вказаної земельної ділянки, а тому їх слід визнати недійсними. Відповідно до ч.4 ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки,що перебуває у спільній сумісній власності,мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна,що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивачка просить визнати недійсним заповіт [PERSON] в частині спадкування [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 12 жовтня 2013 року(реєстраційний №2293) на вказану земельну ділянку, видане [PERSON] в Іванківській районній державній нотаріальній конторі. Визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS] та виділити її в натурі. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Вона пояснила, що нічого не розуміється в юридичних питаннях, представника теж у неї немає, але вона хоче,щоб її частина житлового будинку стояла на конкретній землі, а не « висіла» у повітрі. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Суду пояснила, що згодна, що [PERSON] має право на землю, яка знаходиться біля будинку, але лише на ту земельну ділянку, якою вона користується фактично. На сьогоднішній день вона звернулася в землевпорядні органи, щоб цю земельну ділянку переоформити на [PERSON] Вислухавши позивачку, відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ №300992 слідує,що [PERSON], який проживає в [ADDRESS],на підставі рішення Іванківської селищної ради від 15.11. 2005 року(23 сесії 4 скликання №23/981) є власником земельної ділянки площею 0,0643 га, яка розташована в [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки- будівництво та обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №51. Позивачка посилається на те, що вказана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, а тому їй має належати ? частина спірної земельної ділянки. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] слідує,що [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали 27 серпня 2008 року.(а.с.8) Свідоцтво про одруження в матеріалах справи відсутнє, проте,з рішення Іванківського районного суду від 25.07. 2008 року слідує,що [PERSON] та [PERSON] в шлюбі перебували з 29.05.1979 року.( а.с. 5). Даний факт ніхто із сторін не оспорює. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу.). Отже, відповідно до ст.60 СК спільною сумісною власністю подружжя є майно, яке ними набуте за рахунок їх доходів. Як слідує з Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] став власником не шляхом цивільно-правових відносин(купівлі),а на підставі рішення Іванківської селищної ради,тобто, безоплатно. З цього слідує,що земельна ділянка придбана не за спільні кошти подружжя. Відповідно до п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів»,відповідно до положень ст.ст.81,116 Земельного кодексу України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, набуте подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок,будівля,споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі проділу будинку,будівлі,споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку,будівлі,споруду до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку,будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК,377 ЦК.(в ред.. від 19.10.2010р.№2). З копії Заповіту від 03.07. 2012 року слідує,що [PERSON],який народився [INFO] в селі Термахівка Іванківського району Київської області, на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право,заповідає [PERSON].( а.с. 22). Зі змісту заповіту не вбачається, що [PERSON] заповідач [PERSON] конкретну земельну ділянку, а саме: земельну ділянку площею 0,0643 га,що знаходиться в [ADDRESS], а лише вказує,що заповідає все належне йому майно. Отже, підстав для скасування заповіту підстав немає. Позивачка вважає,що частина із спірної ділянки,що знаходиться під забудовою, належить їй в розмірі ? частини, як спільне майно подружжя. З матеріалів справи слідує,що спірна ділянка знаходиться в [ADDRESS]. Позивачці належить право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS], який їй виділено як частина із спільної сумісної власності подружжя рішенням суду від 25 липня 2008 року, визнано за позивачкою право власності на ? частину будинку, тому вона вправі претендувати на ? частину земельної ділянки під забудовою, проте, не як на спільну сумісну власність, відповідно до ст. ст. 89, 155 ЗУ України,, а на підставі ст.ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України. Оскільки право заявляти позов , змінювати: збільшувати чи зменшувати розмір позовних вимог, змінювати предмет позову та підставу позову належить лише позивачу, суд не вправі виходити за межі заявлених вимог, в позові слід відмовити. На підставі ст. 60 Сімейного кодексу України, ст.ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України,

Outcome: dismissed