Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом вимоги, якої представник підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що 30.07.2014 р. з [PERSON] уклала спадковий договір стосовно 44/100 частини житлового будинку та 44/100 частини земельної ділянки, за адресою: м. Суми вул. Павлова, буд. № 40. 23.05.2015 р. [PERSON] померла, обряд поховання провела позивачка та її мати, [PERSON] Позивачка є єдиним власником 44/100 частини житлового будинку та 44/100 частини земельної ділянки, за адресою: м. Суми вул. Павлова, 40. Відповідно до копії будинкової книги, у вказаному житлі з 29.05.1996 р. зареєстрований батько позивачки, [PERSON] Відносини відповідача з покійною матірю, [PERSON] не склались, і 1996 р. [PERSON] виїхав з вказаного жила та не повертається вже більше ніж 18 років, у будинку відсутні його особисті речі. Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: м. Суми вул. Павлова буд. № 40. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не зявився, заяв та клопотань не надавав. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] підтвердили про відсутність [PERSON] за вказаною адресою більше одного року. Суд вислухавши представника позивача, допитаних свідків, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 30 липня 2014 р. укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 483, згідно якого, [PERSON] (набувач) зобовязувалася виконувати розпорядження [PERSON] (відчужувач), зазначені в даному договору, а відчужувач передає в разі його смерті право власності набувачу на нерухоме майно: 44/100 частки житлового будинку та 44/100 частки земельної ділянки, розташовані за адресою: м. Суми вул. Павлова буд. № 40 /а.с.4/. 23 травня 2015 р. померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-БП № 243798 від 25.05.2015 р. /а.с.11/. На підставі укладеного спадкового договору, [PERSON] отримала у приватну спільну часткову власність 44/100 частину житлового будинку № 40 по вул. Павлова в м. Суми та 44/100 частину земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.6-7,8/. Відповідно будинкової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO], за вказаною адресою зареєстрований відповідач, [PERSON] /а.с.9-10/. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами склались цивільні правовідносини та відповідач перешкоджає позивачці у здійсненні права як власника майна, так як більше строку встановленого в ст. 405 ЦК України, не проживає за місцем реєстрації без поважних причин. Оскільки будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за вказаною адресою не існує, вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користуванням будинком № 40 по вул. Павлова в м. Суми, підлягає задоволенню.

Outcome: approved