Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 07 березня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис №1, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Крім того, позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через протиріччя поглядів на сімейне життя, несумісність характерів, а шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, оскільки вони на даний час фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки і проживають окремо. Позивачка не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу, у зв'язку з чим, просила суд розірвати шлюб між подружжям. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 07 березня 2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 1, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Під час державної реєстрації вказаного шлюбу позивачка не змінювала своє прізвище. Проте спільне життя позивачки з відповідачем у шлюбі не склалося через протиріччя поглядів на сімейне життя, несумісність характерів, а тому її шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, оскільки вони на даний час фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки і проживають окремо. В зв'язку з чим позивачка не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved