Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання заповіту від 10 грудня 2010 року, який складений від імені [PERSON], померлої [INFO] року недійсним та нікчемним. У позовній заяві посилалась на те, що [INFO] року померла її тітка [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді двохкімнатної квартири [ADDRESS]. На зазначену квартиру 25 травня 1993 року [PERSON] на їм'я позивачки був складений заповіт. Після смерті [PERSON] позивачкою булла подана заява про прийняття спадщини. Пізніше, як було з'ясовано 10 грудня 2010 року в Першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі на ім'я [PERSON] був складений заповіт від імені померлої [PERSON] на вказану квартиру. Вважає, що даний заповіт є нікчемним та недійсним. Вважає, що [PERSON] не мала наміру складати заповіт та фактично не підписувала його. Вказує, що [PERSON] не мала позбавляти позивачку спадщини, а відповідачка постійно впливала на [PERSON] і домоглася скласти сфальсифікований заповіт на користь відповідачки. Просила суд визнати заповіт від 10 грудня 2010 року, складений від імені [PERSON], яка померла [INFO] року у м. Чернівці на ім'я [PERSON], який посвідчений нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори, недійсним. Позивачка та її представники в судовому засіданні позов підтримали повністю, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просили позов задовольнити. Пояснили, що на їх думку [PERSON] не могла дати такого заповіту на ім'я відповідачки. Вказували, що [PERSON] могла писати, і не було підстав у неї доручати підписувати від її імені заповіт. Представники відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали в своїх поясненнях та письмових запереченнях просили в позові відмовити. Вказували, що [PERSON] висловила свою дійсну волю щодо складання заповіту. Заповіт було складено в присутності свідків у нотаріальній конторі відповідно до вимог законодавства, а тому немає підстав для визнання його недійсним та нікчемним. Представник третьої особи Першої Чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] в судовому засіданні вказав що посвідчував спірний заповіт. Що до процедури посвідчення спірного заповіту вказав, що [PERSON] приходила до нотаріальної контори та цікавилась з приводу складання заповіту. В день складання заповіту, вона прийшла до нього та повідомила що не писемна. Тоді він запропонував написати та підписати заповіт разом зі свідками. Вказав, що [PERSON] прийшла зі свідками. Під час складання заповіту волевиявлення [PERSON] було особисте і безумовне. Наслідки складання заповіту були роз'яснені [PERSON] заповіла все що їй належить [PERSON]. Вказав, що жалілась на свою племінницю. Так судом встановлено, що [INFO] року померла її тітка позивачки [PERSON].(а.с.16) Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що на зазначену квартиру 25 травня 1993 року [PERSON] на їм'я позивачки був складений заповіт. Після смерті [PERSON] позивачкою була подана заява про прийняття спадщини.(а.с.7) Як було з'ясовано 10 грудня 2010 року в Першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі на ім'я [PERSON] був складений заповіт від імені померлої [PERSON] на вказану квартиру.(а.с.68) Крім того, судом були допитані свідки, а саме: Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою [PERSON]казала, що не бачила ні одного разу щоб [PERSON] доглядала за [PERSON] і купувала їй ліки. Вони з [PERSON] часто бачаться так як живуть в сусідніх під'їздах. [PERSON] часто приходила до неї за порадами, що до догляду за людиною похилого віку. Вказала, що не може сказати що робилось в їхній сім'ї. Вказала, що [PERSON] і на даний час там проживає і до останньої хвилини вона жила з тією жінкою. Із [PERSON] були у хороших, сусідських стосунках, кожен раз віталися, вона була дуже люб'язною жінкою. Конфліктів ніяких не помічала. Стосовно заповіту нічого сказати не могла. Свідок [PERSON] пояснив суду, що часто бачив, що [PERSON] приходила до [PERSON], так як він працював на прохідній і часто бачив її. [PERSON] казала, що проживає разом із [PERSON]. Він не вникав у їхні конфлікти. Чув що [PERSON] мала скласти заповіт, але точно нічого сказати не може. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] знає з 2006 року, вони працюють в одному колективі. Вказала, що [PERSON] мила і доброзичлива, завжди допомагає людям, вона завжди хвилювалась і піклувалась про бабусю. [PERSON] робила все для того аби бабусі було зручно. Нікому не секрет що [PERSON] живе разом із нею, доглядає її. Із [PERSON] не знайома. Щось точніше про заповіт сказати не може. Свідок [PERSON] пояснив суду, що підвозив покійну [PERSON] і [PERSON], так як вони разом були прихожанами місцевого монастиря, фактично це було в зимку 2010 року, пані [PERSON] була в досить похилому віці і у неї була проблема з руками і він відвіз їх на вулицю Руську, [PERSON] вийшла перша, [PERSON] сиділа на задньому сидінні, потім він відчинив їй двері тому що їй було важко вийти, так як у неї ліва рука була в гіпсі, а права рука була в поганій координації рухів, і була опухла, саме тому вона не могла відчинити двері і він їй допоміг. Особисто він з нею не знайомий, просто підвіз на вулицю Руську в район Гравітона. Після того її не бачив. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] давно, вони ходять в один монастир, після вечірньої служби вона просила відвозити її і пані [PERSON] додому. Частіше вона відвозила їх коли у пані [PERSON] була ліва рука у гіпсі, а права опухла і вона просила відкривати їй двері. Було таке що вони з початку їхали до [PERSON], вона передавала якісь продукти, речі прала, потім вона підвозила їх до під'їзду і вона допомагала пані [PERSON] підніматися на верх, постійно вона відкривала двері тому що у [PERSON] була опухла рука. Коли вона їх підвозила пані [PERSON] постійно жалілася на життя, казала що вона у власній квартирі не може готувати нормально, ходити до ванної кімнати, включати світло тому що якась родичка знущається над нею. Казала, що вона дякує Богу що вона познайомилась із [PERSON] і вона дуже допомагає їй фізично. Вона сказала, що написала заповіт на [PERSON]. Казала про якийсь випадок із міліцією, що та родичка потім не хотіла відчиняти двері коли приїхала міліція. Вказала, що пані [PERSON] сказала, що склала заповіт на [PERSON]. Також вказала, що [PERSON] пропонувала [PERSON] переїхати до неї, але вона сказала що вже стара і хоче бути у себе вдома. [PERSON] казала їй що [PERSON] допомагає їй, [PERSON] прала її речі і готувала їсти. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] є її колегою по роботі, він попросив її, [PERSON] і [PERSON] бути свідками при складанні заповіту у нотаріуса. Коли вони були у нотаріуса він там бачив жінку похилого віку із поломаною рукою. Там був складений заповіт, спочатку 2 рази прочитав заповіт [PERSON], а потім він підписався і пішов. Та жінка не була проти складання заповіту, вона була при свідомому розумі. Вона не підписувалась під заповітом напевно тому що у неї була зламана рука, але він точно не пам'ятає. Із сім'єю [PERSON] він не знайомий особисто і нічого не знає про їх стосунки. Свідок [PERSON] пояснив суду, що йшов по вулиці Кобилянській і зустрів [PERSON], він попросив його піти свідком при складанні заповіту. Вони піднялися до нотаріуса, в коридорі сиділа мама [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Вони зайшли четверо до нотаріуса, він, [PERSON], [PERSON], [PERSON] і жінка похилого віку. Нотаріус склав заповіт, дав прочитати його жінці похилого віку, так як вона погано бачила і погано розуміла українську мову то заповіт їй читав [PERSON] 2-3 рази, жінка намагалась сама розписатись, але у неї була зламана ліва рука, а права була опухла і хтось за неї розписався, не пам'ятає хто. Після того їй дали заповіт для ознайомлення і він розписався. Там все було добровільно, скарг ніяких не було. Потім жінка дістала із сумки гроші, розрахувалась із нотаріусом і вони пішли. Жінка знала на кого переписується квартира і не була проти складання заповіту на [PERSON]. Особисто із сім'єю він не був знайомий, лише із [PERSON], але та жінка казала що не хоче складати заповіт на родичів. Свідок [PERSON] пояснив суду, що два роки тому коли він працював дільничним Першотравневого району, до нього 2-3 рази поступали заяви про розподіл майна по [ADDRESS], яка квартира точно не пам'ятає. Вказав, що опитував власницю квартири, [PERSON] і вона сказала йому що на даний момент вона не визначилась кому буде переписувати дану квартиру [PERSON] чи [PERSON], тоді була присутня позивачка, і вона може це підтвердити. Наскільки він пам'ятає було 2 звернення про втрату паспорту і 2-3 про розподіл майна. Пояснення [PERSON] давала вже в лежачому стані і присутня при цьому була [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] отримувала у неї пенсію особисто, розписувалась за пенсію сама, а останні 3-4 місяці вона приносила пенсію додому. Вказала, що [PERSON] ховалась і не хотіла відчиняти двері, бо вона чула як вона ходить по квартирі. З 2009 року червня місяця по 11 число 1 місяця 2013 року вона працювала на почтовому відділенні, розносила пенсію. Останнім часом [PERSON] дуже погано виглядала і чогось боялась і за останні 3-4 місяці вона вже не бачила її на вулиці. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] із [PERSON] були у дуже хороших стосунках, ніяких конфліктів вона не помічала, оскільки часто була у них вдома. Їй відомо ті обставини коли у [PERSON] була зламана рука, в перший тиждень після накладання гіпсу вона виходила на вулицю, могла піти в магазин і повернутися додому, адже вона живе на першому поверсі і особисто бачила. [PERSON] вона бачила всього два рази, на вулиці коли вона піднімалась до [PERSON]. З приводу заповіту вказала, що [PERSON] завжди говорила, що складатиме його на [PERSON], а вже ближче до її смерті дізналась від сусідів, що вона переписала квартиру на [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з [PERSON] вони знайомі дуже добре, ще до її заміжжяу. Вона дуже добре бачила відносини [PERSON] із [PERSON], вони були дуже дружні і теплі. Не один раз помічала з якою турботою відносилась [PERSON] до [PERSON]. Вказала розповідала [PERSON] що вже в березні 2012 року вона почала помічати, що в квартирі з'являються чужі люди, зникли документи і у відносинах між [PERSON] і [PERSON] повіяло холодом. Свідок [PERSON] пояснила суду, що в даному будинку вона проживає з 79 року і може сказати що [PERSON] жила зі своєю бабусею [PERSON] з 1993 року тут і доглядала її, особливо тоді коли вона хворіла. Вказала, що [PERSON] ніколи раніше не бачила, так як вона живе на першому поверсі і їй часто приходиться бачити хто заходить чи виходить із підїзду, [PERSON] ніколи не бачила. Нарікань і скарг у [PERSON] на [PERSON] не було. Зазначила, що давно, коли [PERSON] тільки почала жити із [PERSON], вона казала що залише квартиру [PERSON] і після того розмов про це ніяких не було. Коли у [PERSON] була проблема із руками за нею також доглядала [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він по особистим справам був у нотаріуса який знаходиться по вул. О.Кобилянської. Поки він стояв у черзі, чув розмову [PERSON] і [PERSON], вона жалілася на своє життя, що вона сама не може ні приготувати їсти, ні попрати речі. В перший день вони не встигли пройти до нотаріуса, тому він прийшов на наступний день і вони там також були і спитали його чи може він піти в якості свідка при складанні заповіту, він погодився. Вказав, що Нотаріус склав заповіт і дав його прочитати [PERSON], так як вона не могла його прочитати, попросили це зробите його. Він прочитав заповіт 2 рази і дав жінці заповіт на підпис, вона сказала що у неї болить рука і вона не може розписатись, тоді нотаріус запитав у неї чи вона не проти скласти доручення, щоб за неї розписала інша людина, вона була згідна. З проханням бути свідком до нього звернулась бабуся і вона казала, що за нею ніхто не доглядає, племінниця до не приходить, а сама вона не в змозі за собою доглядати. Коли вони чекали своєї черги у нотаріуса [PERSON] показала рукою на [PERSON] і сказала що на неї скаладає заповіт. Суд заслухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази по справі прийшов до переконливого висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та нікчемним задоволенню не підлягає. Так, посилання позивачки на те, що спадкодавець не мала наміру складати заповіт та фактично його підписувати не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки сам заповіт складався в присутності двох свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підписаний. Як вбачається з допиту нотаріуса [PERSON] він підтвердив, що під час складання заповіту 10 грудня 2010 року померла [PERSON] була особисто присутня у нього в кабінеті, більше того, вона приходила до нього декілька разів з бажанням скласти заповіт на [PERSON] Проте, у зв'язку із зайнятістю нотаріуса та величезними чергами реалізувати своє право змогла лише 10 грудня 2010 року. При цьому нотаріусом було зазначено, що ним особисто було роз'яснено [PERSON] права. Крім того, нотаріус вказав на те, що [PERSON] казала, що у неї болить рука та вона не в змозі особисто підписати заповіт. Крім того, [PERSON] зазначив, що на руці у неї був гіпс. При посвідченні заповіту нотаріус вимагає не лише поставити свій підпис, але й зазначити своє прізвище та ініціали. При переломі лівого ліктьового та плечового суглобів заставити особу самостійно підписуватися було б рівноцінним порушенню всіх моральних засад. У зв'язку з цим, нотаріус роз'яснив померлій зміст ч. 4 ст. 207 ЦК України, а [PERSON] особисто обрала особу, яка підписала заповіт та двох свідків. При цьому, нотаріус добре запам'ятав [PERSON] і ще раз підтвердив доводи, висвітлені [PERSON] в запереченнях проти позову та письмових поясненнях. З показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на судовому засіданні останні підтвердити той факт, що [PERSON] була присутня при посвідченні заповіту, її волевиявлення було вільним та відповідало її внутрішній волі. Крім того, покази їхні були однакові і розходжень щодо хронології подій і всіх фактичних обставин справи у них не було. Так, було ними зазначено, що текст правочину підписаний іншою особою за особистим проханням померлої, оскільки [PERSON] не могла власноручно підписати заповіт у зв'язку з переломом руки. Суд вважає, що невідповідності та розходження у показах відносно того, що [PERSON] вказав, що нотаріус знаходиться на вулиці Шевченка, а не на Кобилянській вулиці не впливають на суть тверджень що до обставин складання самого заповіту. З показів свідка [PERSON] видно, що він чітко вказав на фізичний стан [PERSON], а саме на те, що вона не могла самостійно відчинити дверцята, так як ліва рука у неї була в гіпсі, а права підпухла. Про це стверджувала і [PERSON], підтвердивши також, що [PERSON] доглядала за померлою. Аналізуючи покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які вони давали під час судового розгляду по справі, оскільки вони висвітлювали лише ту ситуацію, яку знали зі слів позивачки. Особисто зі [PERSON] вони ніколи не спілкувались. Стосовно заповіту їм нічого не відомо. Свідок [PERSON] також не надала будь-якої інформації стосовно заповіту. Суд відноситься критично до показів [PERSON] оскільки вона є матір'ю позивачки і на думку суду заінтересована в позиції [PERSON]. Аналізуючи покази свідка [PERSON], то з них видно що на момент відбирання пояснень у [PERSON] остання на той момент не визначилась на кого буде писати заповіт з чого суд робить висновок, що однозначно, вона не мала намір залишати в силі заповіт 1993 року на [PERSON] Крім того, вході розгляду справи та аналізуючи документи було встановлено, що заяву в Першотравневий РВ УМВС України подавала [PERSON], у зв'язку з тим, що виявила відсутність паспорту. З показів свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] не отримувала у неї пенсію, коли була з гіпсом на руці. Взагалі гіпсу на руці поштарка у померлої ніколи не бачила. З матеріалів справи підпис за отримання пенсії (нібито [PERSON]) стоїть за 11 грудня 2010 року, коли померла ще не зняла гіпс з руки. Цей факт визнають і обидві сторони. Доказів того, що саме [PERSON] 11 грудня 2010 року поставила підпис у відомостях за пенсію судом не здобуто, що підтверджено висновками почеркознавчої експертизиякою не було встановлено, кому ж саме належить підпис у відомостях про пенсійні виплати.(Т.2 а.с.223). Суд не бере до уваги твердження позивачки про те, що [PERSON] могла самостійно вчиняти підпис, оскільки з досліджених судом пенсійних відомостей в кількості 8 штук з вересня 2010 року по лютий 2011 року оскільки жодна з них не датується 10 грудня 2010 року (день посвідчення заповіту), а отже і не може бути доказом того, що в день посвідчення заповіту померла могла ставити підпис на будь-яких документах. Покази свідка [PERSON] про те, що сусіди та [PERSON] за тривалий період до смерті знали про наявність заповіту, спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та норатіуса [PERSON], які особисто були присутні під час складання заповіту і підтвердили про безумовне волевиявлення [PERSON] скласти заповіт на [PERSON] Це свідчить про те, що, якби заповіт і був вчинений проти волі самої [PERSON], вона від грудня до травня мала достатньо часу для зміни та скасування заповіту. Крім того свідок [PERSON] вказала і на ту обставину, що [PERSON] жалілася,що в березні 2011 року в останньої погіршилися відносини із [PERSON] через вплив сторонніх людей. Що свідчить про те, що відносини між [PERSON] та померлою не були приязними постійно, про що стверджує в позові сама позивачка. Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Так, згідно ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З саме з цих підстав на думку суду вимога про визнання заповіту нікчемним задоволенню не підлягає. Посилання позивачки на те, що спадкодавець не мала наміру складати заповіт та фактично його підписувати не відповідає дійсним обставинам справи. Текст правочину підписаний іншою особою за особистим проханням померлої, оскільки [PERSON] не могла власноручно підписати заповіт у зв'язку з переломом руки. Відповідно до ч.2 ст.1247 ЦК України, якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до Наказу Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у разі якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати правочин, заяву або інший документ, підписується інша фізична особа, нотаріус установлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Згідно статті 45 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року, якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. На підставі викладеного, суд приходить до переконливого висновку, що оспорюваний заповіт було складено у відповідності до вимог Наказу Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року та Цивільного кодексу України, воля [PERSON] була безумовною, про засвідчили присутні під час підписання заповіту свідки, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та нікчемним до задоволення не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed