overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, шлюб розірвано. Від шлюбу має дітей [PERSON] 19.05.2011 р. і [PERSON] [INFO] . У звязку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивачка просить стягнути з відповідача 1/2 частину доходу відповідача, до досягнення повноліття дітей, та на своє утримання щомісячно по 500 гр. до досягнення дочкою віку трьох років. Відповідач проти позову не заперечує. Сторони просять розглядати справу за їхньою відсутності. Розглянув матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач являється батьком дітей і зобовязаний утримувати їх до повноліття. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, шлюб розірвано. Від шлюбу має дочку [PERSON] - [INFO] . У зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивачка просить стягнути з відповідача 1/4 частину доходу відповідача, до досягнення повноліття дитини, та на своє утримання 1/4 частину доходу відповідача. Відповідач проти позову не заперечує. Сторони просять розглядати справу за їхньою відсутності. Розглянув матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач являється батьком дитини і зобов'язаний утримувати її до повноліття. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що вона проживає в [INFO]. Зазначена квартира знаходитися в будинку, який належить ЖБК № 16 «Машинобудівник». Власником квартири був її чоловік [PERSON], який помер 10 березня 2006 року. Позивачка зверталась до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини, але їй було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу. Позивачка просить визнати за нею право власності паєнакопичення та на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Відповідачі та третя особа проти позову не заперечують, просять розглядати справу за їхньою відсутності, про що надали свої заяви. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Чоловік позивачки був членом ЖБК № 16 «Машинобудівник», та власником вказаної квартири в будинку, що належить ЖБК Позивачка, яка залишилась проживати у квартирі, прийняла спадщину , але не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який залишився проживати у квартирі та не відмовився від спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину . З довідки голови правління ЖБК № 16 вбачається, що пай за спірну квартиру виплачений повністю в лютому 1987 р. в сумі 7230 краб. Пайовий внесок числиться за [PERSON]., а тому позивачка має право вимагати визнання за нею право власності на дану квартиру як за дружиною померлого, оскільки квартира отримана в період шлюбу позивачки, паєнакопичення є спільним майном подружжя, і відповідно до Типового Статуту ЖБК зазначена квартира перейшла до статусу майна, як обєкту права власності. Позовні вимоги підтверджуються: довідками голови ЖБК, технічним паспортом, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про шлюб, матеріалами спадкової справи № 169-2015. Таким чином, суд вважає, що позивачка, проживаючі до і після смерті свого чоловіка. в спірній квартирі, фактично прийняла спадщину та має право вимагати визнання за нею право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Після її смерті відкрилась спадщина на 12 частину вказаної квартири, але оформити спадщину вона не може, оскільки не була визначена доля спадкодавця в квартирі. При житті [PERSON] були визначені долі в квартирі, а саме: доля [PERSON] - ? частина, долі [PERSON] і [PERSON] - по ? частині, а тому позивачка просить встановити ці долі та визнати за ній право власності в порядку спадкування за законом на ? частину вказаної квартири . Відповідачка проти позову не заперечує. Сторони надали суду заяви, у яких просять розглядати справу за їхньої відсутності. Треті особи в судове засідання не з'явились. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі (а.с.19 - копія свідоцтва про шлюб). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а.с.21) власниками квартири були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В подальшому [PERSON] подарував ? частину квартири [PERSON] (а.с.23). В березні 2011 року власники квартири визначили долі в квартирі таким чином: доля [PERSON] ? частина, долі [PERSON] і [PERSON] по ? частині (а.с.22). [INFO] [PERSON] помер (а.с.11), і таким чином відкрилась спадщина на ? частину вказаної квартири. Спадкоємцями є [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] Відповідно до матеріалів спадкової справи № 39/2013 Син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь матері. Спадщину фактично прийняла позивачка. У зв'язку з тим, що не була визначена доля спадкодавця в квартирі, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників. Така домовленість між співвласниками існувала з 2011 року, і таким чином, спадкова маса складає ? частина квартири. Оскільки діти позивачки не заперечують, за нею можливо призначити право власності на ? частину квартиру, що є спадковим майном. У зв'язку з тим, що позивачка проживає в даній квартирі, користується та розпоряджується нею, платить комунальні послуги, а також вона зверталась до нотаріальної контори, вважається, що вона фактично прийняла спадщину, відповідно до ст. 1268 ЦК України , а саме - незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що між нею та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала позику в сумі 1400 євро, 13100 доларів США та 51252 гривень, зобов'язавшись повернути гроші у короткий строк. У зв'язку з тим, що відповідачка на вимогу позивачки суму боргу не повернула, позивачка 19.08.2014 р. направила до неї вимогу про сплату боргу, але відповідачка залишила цю вимогу поза увагою Позивачка, з урахуванням уточнених вимог просить стягнути з відповідачки на свою користь станом на 23 червня 2015 року: 1400 євро, що еквівалентно 34 580 гр.,13100 доларів США, що еквівалентно 285 187 гр., 41 252 гр., а разом - 371 019 гр. Позивачка просить розглянути справу за її відсутності. Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в суд не з'явилася з невідомих причин, заперечень проти позову не надала. За згаданих обставин за клопотанням позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно наданому судові розписки відповідачка отримала у позивача в позику 1400 євро, 13100 доларів США і 51252 гривень, гроші зобов'язалась повернути «в кратчайшие сроки». (а.с.4) , що об'єктивно підтверджує правовідносини, які виникли між сторонами. Зазначений доказ є належним і допустимим, оскільки сторонами дотримані вимоги закону до письмової форми договору позики при його укладенні. Після відправки вимоги про повернення грошів (а.с.5), сума боргу позивачці не повернута. Сума заборгованості підтверджена довідкою Національного Банку України про курс євро та долару США у відношенні до гривні (а.с.64).. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і закону, а згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідачка не повернула суму боргу, вказана сума підлягає стягненню примусово. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судовий збір 2439,27 гр. , попередньо сплачений позивачем, має бути стягнутим з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом у якому з урахуванням змін просила стягувати аліменти з [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. на місяць, а також на своє утримання як дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років в розмірі 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем з 29.04.2014 року перебуває у шлюбі, в період якого у них народився син [PERSON], котрий на даний час проживає з нею і перебуває на її утриманні. Батько дитини для них добровільно не надає регулярної матеріальної допомоги, тому звернулась до суду. В судовому засіданні [PERSON]позов підтримала. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що він має тимчасові заробітки в середньому на місяць 2000-2500 грн., і погоджується сплачувати аліменти на утримання лише дитини в розмірі 400-500 грн. щомісяця, однак надавати утримання дружині не бажає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, та [PERSON] є батьком дитини [PERSON], який на тепер проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні, а відповідач не надає для сина та дружини регулярне і достатнє утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги, що відповідач на даний час має нерегулярний, мінливий дохід, тому розмір аліментів на дитину, та утримання на дружину суд визначає у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин названих в ст.182 СК на думку суду має становити відповідно 700 та 400 грн. щомісячно. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON] щодо відсутності підстав для стягнення з нього утримання на дружину, а також неможливість сплачувати аліментів на дитину у розмірі не більшому ніж 500 грн. на місяць. Відповідач під час судового розгляду пояснив, що мін отримує середньомісячний дохід в сумах 2000-2500 грн. та є працездатним, а тому має можливість та зобовязаний надавати утримання для дружини, з якою проживає їхній малолітній син, а також сплачувати на дитину аліменти у сумі понад 500 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила стягувати аліменти з [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також на своє утримання як дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що вона припинила з чоловіком [PERSON] спільне проживання та відповідач припинив надавати допомогу як для дитини, так і їй, хоча має на це змогу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що він працює, і погоджується сплачувати аліменти на дитину, проте не має змоги надавати утримання дружині, оскільки сам він має захворювання руки, на якій нещодавно переніс хірургічну операцію та потребує ще однієї операції, а також реабілітації. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що сторони перебувають з 21 вересня 2014 року у шлюбі та відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], який на тепер проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Подружжя припинило спільне проживання та [PERSON] не виконує в повному обсязі обовязок. передбачений ст.180 СК по наданню утримання своїй дитині, а також не надає утримання для дружини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, на підставі зазначених норм, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі ? частини від його доходу, але не менше згаданого мінімального розміру. За положеннями ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На думку суду [PERSON] спроможний сплачувати утримання на дружину, оскільки він є працюючим та інших утриманців у нього не має, однак, враховуючи стан його здоров`я та необхідності проведення операції на руці, розмір такого утримання має становити 1/7 частину доходу відповідача. Суд не приймає до уваги пояснення [PERSON] щодо його неможливості сплачувати утримання на дружину, оскільки така позиція відповідача суперечить наведеним нормам СК України, а також останній не надав суду належних та допустимих доказів щодо його неспроможності надавати утримання дружині.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила, на підставі ст. ст. 110, 112 СК України розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 04 вересня 2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Позивачка просила суд розглядати справу без фіксації судового процесу. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами був зареєстрований шлюб 04 вересня 2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 524. Сторони подружніх та сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Родина розпалася, відновлена бути не може. У сторін є дитина [PERSON] (Романович), [INFO], яка після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. Майнових суперечок не має. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила, на підставі ст. ст. 110, 112 СК України розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 06 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції. При цьому позивачка посилається на те, що вони з відповідачем подружніх та сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Родина розпалася, відновлена бути не може. Позивачка у судове засідання не зявилась, але надала заяву, в який просила справу слухати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач у судовому засіданні просив провести судове засідання без фіксації судового процесу, заперечував проти мешкання дитини зі позивачкою. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами був зареєстрований шлюб 06 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2995. Сторони подружніх та сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Родина розпалася, відновлена бути не може. У сторін є дитина [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Майнових суперечок не має. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила, на підставі ст. ст. 110, 112 СК України розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 08 липня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної Ради народних депутатів м. Одеси. Позивачка просила суд розглядати справу без фіксації судового процесу. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами був зареєстрований шлюб 08 липня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної Ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис № 462. Сторони подружніх та сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Родина розпалася, відновлена бути не може. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Майнових суперечок не має. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved