Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

\~Позивачка звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання недійсним договору, стягнення надлишку сплачених сум за кредитним договором та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування\~своїх вимог\~зазначає,\~що 28\~листопада 2011\~року звернулась\~до ПАТ\~«Банк Русский\~Стандарт»,\~представник якого\~знаходився в\~м.\~Дубно Рівненської\~області в\~приміщенні магазину\~«Фокстрот» для\~отримання споживчого\~кредиту на\~купівлю товару,\~а саме\~ноутбука.\~В цей\~же день\~між мною\~та ПАТ\~«Банк Русский\~Стандарт» було\~укладено кредитний\~договір та\~всю суму\~по даному\~кредиту вона\~сплатила.\~Також в\~листопаді 2011\~року ще\~раз звернулась\~до ПАТ\~«Банк Русский\~Стандарт»,\~представник якого\~знаходився в\~м.\~Дубно Рівненської\~області в\~приміщенні магазину\~«Фокстрот» для\~отримання споживчого\~кредиту,\~подала заявку\~на кредит,\~в якій\~були вказані\~її персональні\~дані.\~Проте працівник\~банку повідомила,\~що в\~отриманні кредиту\~їй відмовлено.\~Через рік\~вона отримала\~рекомендований лист\~з від\~ПАТ «Банк\~Русский Стандарт»,\~в якому\~містилась кредитна\~картка банку. Вона зателефонувала за вказаним у листі телефоном та працівник банку запропонував їй кредит в сумі 13500,00 грн. і повідомила пін-код до картки. На запитання про необхідність укласти відповідний договір працівник банку повідомив, що цього не потрібно робити, так як діятимуть умови користування кредитом, які надавались їй раніше. Так як вона перебувала в скрутному матеріальному становищі, то була змушена погодитись на отримання даного кредиту. Більше на її адресу жодних документів не надходило. В січні 2013 року вона зробила перший платіж по кредиту. У лютому 2013 року на її адресу прийшов перший лист від банку, де було зазначено який платіж по кредиту має бути сплачено. Щомісяця вона робила платежі по кредиту, лише один раз в 2013 році, у зв`язку з переоформленням особистого рахунку по пенсії, вона пропустила черговий платіж, проте в наступному місяці виплатила заборгованість. Восени 2014 року ПАТ «Банк Русский Стандарт» передав свої права на кредити ПАТ «Банк Форвард», не повідомивши її як споживача послуги наданої банком про даний факт. Послугу смс - банкінг було відключено, що обмежило доступ до кредиту. По вказаному кредиту нею було знято готівки в сумі 10600,00 грн. з обіцяних 13500,00 грн. і з 2013 року та по даний час вона продовжує виплачувати дану суму кредиту в середньому по 620, 00 грн. щомісяця. На даний час нею сплачено по кредиту близько 35 000 грн., хоча було знято лише 10600,00 грн. і банк надалі продовжує надсилати повідомлення про наявність в неї кредитної заборгованості. Працівниками банку на її номер телефону надсилались постійно смс з погрозами, відбувались телефоні дзвінки з таким же змістом, хоча вона вчасно сплачувала чергові платежі по кредиту. Отримуючи черговий дзвінок чи смс вона починала переживати та хвилюватись, що негативно впливало на її здоров`я, вона погано спала вночі, переживаючи за дані погрози. Враховуючи вищезазначене вважає, що протиправними діями працівників банку її було введено в оману і вона помилилася щодо умов отриманого кредиту, використовувала грошові кошти, вважаючи, що користуюсь ними на умовах, які були визначені в попередньому кредитному договорі від 28.11.2011, а тому діями відповідача їй було завдано як матеріальну так і моральну шкоду, яка викликана глибокими душевними стражданнями. У зв`язку з неправомірними діями банку змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Дубенського районного суду Рівненської області від 12.12.2017 по даній справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду. 07.03.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, який обґрунтований тим, що АТ «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт», вважає, що позов [PERSON] необґрунтований та такий, що порушує права та інтереси банку. 28.11.2011. банк отримав від позивача пропозицію, яка викладена в оферті про укладення кредитного договору. В зазначеній оферті позивач погоджувався з тим, що акцептом оферти про укладення такого договору будуть дії банку по зарахуванню кредитних коштів на рахунок та їх подальшому безготівковому переказу з рахунку згідно з дорученням, викладеними в заяві (оферті), здійсненні в межах строку для відповіді, тобто протягом тридцяти календарних днів з дати оферти. Банк в межах строку для акцепту оферти, згідно з дорученнями клієнта, викладеними в заяві (оферті) здійснив дії по списанню з рахунку та зарахуванню на користь організації та страхової компанії грошові кошти за рахунок кредиту в розмірі вказаному в заяві (оферті), а отже банк здійснив акцепт оферти клієнта відповідно до вимог\~Цивільного кодексу України, що відповідно до ч.2\~ст. 638 ЦК України, є укладенням договору. В заяві (оферті) зазначається про розуміння клієнта і його погодження з тим, що складовою та невід`ємною частиною договору про картку є умови по карткам, діючі тарифи по карткам клієнт отримує у день отримання картки, а також діючі тарифи та умови по карткам, розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет, з якими клієнт може у будь-який час ознайомитись.\~Відповідно до заяви (оферти) клієнт з умовами по карткам та тарифами ознайомлений, повністю згоден їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Відповідно до п. 5 заяви (оферти), клієнт запропонував укласти договір про картку на умовах викладених в заяві (оферті), умовах по карткам, та відповідно до п. 5 заяви (оферти), клієнт підтвердив, що з умовами по карткам та тарифами ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Отже, Договір про Картку укладений банком з позивачем в письмовій формі, в порядку встановленому чинним законодавством , укладений не шляхом підписання єдиного документу, а його зміст зафіксований в кількох документах, якими обмінялись сторони. Положення законодавства згідно яких договір про Картку міг би бути визнаний недійсним відсутні, тому вимоги позивача є безпідставними. Початок користування карткою, в тому числі кредитним лімітом, можливий лише після того як клієнт з власної ініціативи активує картку та отримає ПІН. Клієнт зобов`язався у разі встановлення йому банком ліміту за договором про картку та використання кредитних коштів для власних потреб, повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, банківську комісію та виконати свої зобов`язання згідно з договором про картку в повному обсязі. Сторонами погоджені усі істотні умови на момент укладення договору про Картку. Щодо позовних вимог в частині стягнення маральної шкоди зазначив, що позивач не обгрунтовує та не надає розрахунки витребуваної ним суми стягнення. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав зазначених у позові, який просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~08.07.2011 року між ПАТ «Банк Руский стандарт» (правонаступник ПАТ «Банк Форвард») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 93490677 на суму у розмірі 4812, 04 грн.(а.с. 6-7). 22.10.2012 року ПАТ «Банк Руский стандарт» було відкрито на ім`я позивачки рахунок № [NUMBER] , випущено на її ім`я платіжну картку та встановлено за рішенням Банку кредитний ліміт у розмірі 13500 грн. (а.с. 24-74). Про умови кредитування та сукупну вартість кредиту її ніхто не ознайомлював. Умови надання та обслуговування платіжних карток Банку та Тарифи по карткам Банку Позивачем не підписувалися, для ознайомлення їй надані не були. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Банк Русский Стандарт» (правонаступник ПАТ «Банк Форвард») та [PERSON] безпосередньо не укладався договір № 100912919 за яким останній нараховується заборгованість. Згідно зі статтею 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями статей 626-628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з Постановою НБУ\~від 05.11.2014\~за\~№ 705 банк зобов`язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачу примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. Відповідно до змісту п.п. 6-7 вищезгаданої постанови НБУ умови договору мають бути викладені державною мовою, в письмовій формі, банк зобов`язаний зазначити в договорі такі умови: тип електронного платіжного засобу; види платіжних операцій, які користувач має право здійснювати з використанням електронного платіжного засобу, правила та максимальний строк їх виконання; порядок обслуговування рахунку (за дебетовою, дебетово-кредитною або кредитною схемою, розміри гарантійного забезпечення та/або незнижувального залишку коштів на рахунку, порядок кредитування користувача, порядок установлення курсу продажу, обміну або конвертації іноземної валюти тощо); тарифи банку на обслуговування операцій з використанням електронного платіжного засобу на момент укладення договору, порядок повідомлення користувача про їх зміну та отримання згоди користувача; інформацію про ліміти та/або обмеження за операціями з використанням електронного платіжного засобу або платіжних додатків, реалізованих в електронному платіжному засобі (за наявності); право користувача на одержання виписок про рух коштів за його рахунком, періодичність та порядок їх отримання; порядок забезпечення емітентом та користувачем заходів безпеки під час користування електронним платіжним засобом; порядок розгляду спорів; право банку зупиняти платіжні операції, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму відповідно до вимог законодавства України; право банку на час встановлення правомірності переказу зупиняти зарахування коштів на рахунок користувача у разі надходження від банку-ініціатора повідомлення про неналежний переказ коштів; відповідальність емітента та користувача тощо. Аналогічні вимоги щодо форми, змісту та обов`язку банку ознайомити з умовами та тарифами по платіжних картках містяться у п.п. 2.3-2.5 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням затвердженого Постановою Правління Національного банку України 30.04.2010 № 223, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 липня 2010 р. за № 474/17769, що регулювала відповідні правові відносини на час первинної емісії платіжної картки. В рішенні Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011містяться висновки, згідно яких «споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору». У постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа № 6-240цс14) міститься висновок про те, що оскільки позичальником не підписані Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), так і Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, то вказані Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, позивачкою вони не підписувались. Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним судом України у Постанові від 11.03.2015 року у справі №6-16цс15. У відповідності до ч. 1.ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 11,18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції що діяла на час укладання договору 15.10.2012 року) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України\~«Про захист\~прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. На виконання вимог ст.\~80\~ЦПК України відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача, що банк надав позивачу в письмовій формі повну інформацію про зміну умов кредитування, що є несправедливим, оскільки воно містить умови про зміни у витратах, що є підставою для визнання спірного кредитного договору недійсним. Станом на час звернення до суду [PERSON] продовжує сплачувати грошові кошти через погрози від представників ПАТ «Банк Форвард» та не має відомостей, яким чином утворилася прострочена заборгованість. Отже, на підставі вищевикладеного, з урахуванням правових позицій ВСУ у справі №6-16цс15 від 11.03.2015 року та справі № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, правової позиції ВС від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання недійсним кредитного договору № 100912919 від 22.10.2012. укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форвард», підлягають задоволенню. Водночас позивачем не надано належних і допустимих доказів і не обгрунтовано відповідним чином наявності підстав для стягнення надлишку сплачених сум за кредитним договором, у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У\~Постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд повинен зокрема з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, а отже згадані обставини підлягають доведенню позивачем. Відповідно до п. 5\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 4, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її' заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Проте позивачем не надано суду жодного доказу, яким обґрунтовується втрати нематеріального характеру, з якими цивільне законодавство пов`язує виникнення права на відшкодування моральної шкоди, та які просить відшкодувати позивач, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial