Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ «Платинумбанк», [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договорів відступлення прав вимоги, обгрунтовуючи вимоги тим, що 21.04.2008 року [PERSON] , [PERSON] та ЗАТ «МІЖНАРОДНИЙ ІПОТЕЧНИЙ БАНК» було укладено договір про іпотечний кредит № 3.08042386. Відповідно до п. 1.1.кредитор на умовах цього договору надає позичальнику грошові кошти в сумі 90 000,00 дол. США на строк користування 180 місяців, а позивальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за його користування в розмірі 12, 99 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році та 30 днів у місяці, здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках і виконувати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Окрім того, 21.04.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «МІЖНАРОДНИЙ ІПОТЕЧНИЙ БАНК» було укладено іпотечний договір № 3.08042386, відповідно до умов якого іпотекодавець ( [PERSON] ) передає, а іпотекодержатель (ЗАТ «МІЖНАРОДНИЙ ІПОТЕЧНИЙ БАНК») приймає в іпотеку квартира [ADDRESS] , яка складається з двох жилих кімнат, загальною площею 45,30 кв. м, житловою 27,20 кв. м. 18.06.2019 року позивачці із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо про те, що 10.06.2019 року рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Реєстратор» в м. Києві Нікітіною Юлією Володимирівною про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47286768 від 10.06.2019 18:34:29, право власності на житлове нерухоме майно у вигляді квартири [ADDRESS] було перереєстровано на нового власника - [PERSON] . Також, позивачці стало відомо про те, що 13.02.2019 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Окрім того із цивільної справи №754/858/20 про стягнення з позивачки заборгованості, яка знаходиться в провадженні Деснянського районного суду м. Києва стало відомо про те, що 05.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення прав вимоги. Проте, позивачка вважає вищезазначені договори недійсними, посилаючись на те, що договір про відступлення прав вимоги укладений між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] містить ознаки договору факторингу, а не цесії, а тому [PERSON] не мав права укладати даний договір. За умовами договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 13.02.2019 року фактично відбулось фінансування однієї особи за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу. Також, зважаючи на те, що договір № 347 К про відступлення прав вимоги від 13.02.2019 року є недійсним, [PERSON] не мав права відступати [PERSON] право грошової вимоги, а тому договір № 05/06/19 від 05.06.2019 також варто визнати недійсним. Ухвалою судді від 21.08.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали судді, внесеної до протоколу судового від 15.07.2021 року було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Представник ПАТ «Платинумбанк» - Музичук Л.В. у судовому засіданні заперечувала щодо вимог позовної заяви, посилаючись її необґрунтованість. 01.10.2020 від представника ПАТ «Платинумбанк» -Грошової С.В. надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого представник просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом про визнання договорів недійними повинно бути доведено наявність тих обставин з якими закон пов`язує визнання угод (договорів) недійними. Враховуючи обставини справи, позивачем не наведено жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, в чому саме полягає порушене право позивачів з боку відповідачів при укладенні оспорюваних договорів. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що спірний договір від 13.02.2019 року за своєю правовою природою не є оплатним договором відступлення права вимоги, а є договором факторингу. Представник [PERSON] - Адвокат Лівак І.М. заперечувала щодо змісту позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість позовної заяви. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом, 21.04.2008 між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ПтБ») та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 3.08042386, за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 90 000 доларів США (кредит) на умовах, визначених цим договором. Кредит надається позичальнику на умовах його цільового використання, забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Також, 21.04.2008 між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ПтБ») і [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 3.08042386, відповідно до умов якого нерухомість - квартира [ADDRESS] передана в іпотеку, як забезпечення належного виконання зобов`язання. На підставі рішення Правління Національного банку України від 23 лютого 2017 року № 95-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 24 лютого 2017 р. № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ПтБ» з 24 лютого 2017 року по 23 лютого 2019 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПтБ» Ірклієнка Юрія Петровича. 08.10.2018 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2743 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк», згідно якого з 12.10.2018 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» Грошову Світлану Василівну. 04.02.2019 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 248 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» та делегування повноважень ліквідатора», згідно якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ПтБ» на один рік з 24.02.2019 року до 23.02.2020 року включно, продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ПтБ» Грошової Світлани Василівни строком на один рік з 24.02.2019 року до 23.02.2020 року включно. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 2201 від 24.10.2018 про затвердження умов продажу активів ПАТ «ПтБ». Зокрема, було затверджено порядок оплати, місце, строки, початкову ціну реалізації прав вимоги, в тому числі і за Договором про іпотечний кредит № 3.08042386 від 21.04.2008 відповідно до вимог законодавства та нормативних документів Фонду. Процедура проведення аукціону з продажу майна банку, що ліквідується, складається з чотирьох етапів її організації: попередня підготовка проведення аукціону (інвентаризація та оцінка майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку, затвердження способу, порядку, складу та умов відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси); підготовка до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, прийняття заяв на участь в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); проведення аукціону та оформлення його результатів. Початкова ціна лоту (який складався з кредитного портфелю з прав вимоги за 13 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою становила 6 369 855, 51 грн. Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейн Проперті Групп» на веб-сайті https://prozorro.sale були проведені електронні торги з продажу прав вимоги, в тому числі за Договором про іпотечний кредит № 3.08042386 від 21.04.2008 та Іпотечним договором № 3.08042386 від 21.04.2008, за результатами яких складено протокол № UА-ЕА-2018-10- 30-000004-b від 12.12.2018, з якого вбачається, що переможцем аукціону визнано [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . За результатами вказаних торгів, 13 лютого 2019 року між ПАТ «ПтБ» (Первісним кредитором) та [PERSON] (Новим кредитором) було укладено договір № 347К про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги (далі - Договір № 347 К) за: Договором про іпотечний кредит № 3.08042386 від 21.04.2008, укладеним між ПАТ «ПтБ» та [PERSON] та Додатком № 1. За умовами вказаного Договору № 347К, Первісний кредитор (ПАТ «ПтБ») відступає Новому кредитору ( [PERSON] ), а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору (далі - Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за Договорами про іпотечний кредит, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (далі - Основні договори). Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених договором. Пунктом 4 Договору № 347К передбачено, що грошові кошти у сумі 3 567 119, 09 грн. сплачуються Новим кредитором Первісному кредитору до моменту набуття чинності Договору № 347К на підставі Протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор. Також, 13 лютого 2019 року між ПАТ «ПтБ» та [PERSON] було укладено договір № 347і про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 632 за: Іпотечним договором № 3.08042386 від 21.04.2008. Пунктом 4 Договору № 347і передбачено, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплатив Банку грошові кошти в сумі 3 567 119, 09 грн., у відповідності до умов Договору 347К та Протоколу електронного аукціону № UА-ЕА-2018-10- 30-000004-b від 12.12.2018. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, урегульовано Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», метою якого є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб`єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб`єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку. Інвентаризація майна банку та формування ліквідаційної маси мають бути завершені у строк до шести місяців з дня прийняття рішення про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії. Результати інвентаризації та формування ліквідаційної маси відображаються в акті, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. За ст. 51 цього Закону після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. 24.03.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 388, яким затверджено Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються (Положення № 388), яким визначено порядок організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, крім майна, визначеного у ч. 30 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб», у тому числі визначення принципів та критеріїв черговості продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, які застосовуються при формуванні як планів продажу активів (майна) на рівні банків, що ліквідуються, так і пропозицій з продажу окремих активів/пулів активів (майна). Відповідно до п. п. 1,3 розділу V Положення № 388 протягом п`яти робочих днів після рішення Фонду щодо затвердження умов продажу активу(ів) (майна) банк на своєму веб-сайті і Фонд на своєму офіційному веб-сайті оприлюднюють публічні паспорти активів (майна) та паспорти відкритих торгів (аукціонів) за формою та структурою інформації, визначеними у додатках 7 - 16 до цього Положення. Протягом п`яти робочих днів після оприлюднення банком, що ліквідується, на своєму веб-сайті і Фондом на своєму офіційному веб-сайті публічних паспортів активів (майна) та паспорта відкритих торгів (аукціонів) Фонд розміщує оголошення щодо продажу активів (майна) в друкованих засобах масової інформації, визначених виконавчою дирекцією Фонду. За п. 1 розділу VI Положення № 388 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується: основні засоби; майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу; майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження; дебіторська заборгованість; права вимоги. У разі, якщо відкриті торги (аукціон) відбулися, Фонд отримує від організатора торгів протокол відкритих торгів (аукціону) із зазначенням ціни продажу лота. Банк укладає договір купівлі-продажу активу (майна) не раніше трьох робочих днів та не пізніше 20 робочих днів з дати завершення відкритих торгів (аукціону) з можливістю продовження такого строку за рішенням Фонду у разі отримання Фондом обґрунтованого подання від банку та здійснення переможцем таких відкритих торгів (аукціону) повної оплати коштів за лот (загальний строк не може перевищувати 132 робочих дня та не може закінчуватись пізніше завершення строку ліквідації банку), забезпечує проведення розрахунків відповідно до нього та протягом наступного робочого дня після дня проведення розрахунків інформує про завершення розрахунків уповноважений структурний підрозділ Фонду (п. 4 розділу VII Положення № 388). Таким чином, переможець торгів (аукціону) здійснює повну оплату за лот, після чого Банк укладає договір купівлі-продажу активу (майна). У зв`язку із набранням чинності рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 21.11.2016 № 2526 «Про внесення змін до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2016 за № 1611/29741), пункт 5.11 глави 5 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012 № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893, був викладений у наступній редакції: «Реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу». Згідно абзацу 21 пункту 1 розділу 2 Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженим Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 № 388 (далі - Положення 388) потенційний покупець - фізична або юридична особа, яка має намір придбати актив (майно) банку та може набути такий актив (майно) у власність чи на підставі іншого речового права. Умови та порядок продажу активів (майна) безпосередньо юридичній чи фізичній особі врегульовано Розділом VIII Положення 388. Тобто, придбати право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання, шляхом проведення відкритого конкурсу, мають право не тільки банки та небанківські фінансові установи, так і інші фізичні та юридичні особи, котрі не віднесені до банків та небанківських фінансових установ. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом(частина третя статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має наступні ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання). Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови ). Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги є договором факторингу). Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому. Таким чином, відносини між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] регламентуються нормативно-правовими актами Фонду, тобто спеціальними нормами, які поширюються саме на діяльність банку та можливість реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури, а відтак Договір № 347 К від 13.02.2019 є договором відступлення права вимоги в розумінні ст.ст. 512-519 ЦК України, і його метою є передача прав кредитора іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а не договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) у розумінні ст. ст. 1077-1086 Цивільного кодексу України. Крім того, положення нормативно-правових актів, які врегулювали процедуру ліквідації банку, допускають продаж на конкурсних засадах майна банку, що перебуває у стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та за договорами забезпечення виконання зобов`язання будь-яким суб`єктам правовідносин, зокрема і без статусу банку або іншої фінансової установи, вказана позиція висвітлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на вказане, продаж і відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання у процедурі ліквідації банку може відбутися на конкурсних засадах на користь будь-якої особи. Тому помилковими є твердження позивачки про те, що [PERSON] , як фізична особа в силу вимог закону, не міг бути стороною договору купівлі-продажу майнових прав та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором. Отже, враховуючи, що між сторонами фактично укладено саме договори відступлення права вимоги, а не факторингу, крім того, суб`єктний склад вказаних договорів був дотриманий, відповідає вимогам закону, тому посилання позивача щодо укладені угоди суперечить актами цивільного законодавства є безпідставними, під час укладення договорів про відступлення права вимоги сторони дотримались вимог цивільного законодавства щодо змісту та форми вчинених правочинів, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договорами, а доводи позивача про визнання вказаних правочинів недійсними, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд вважає позов про визнання недійсними договорів необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed