Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона була в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.11.2005 року і по грудень місяць 2007 року, а в грудні місяці на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя шлюб розірвано. Від шлюбу має сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син мешкає постійно з позивачкою. Відповідач участі у матеріальному утриманні та вихованні сина не приймає, не цікавиться його станом здоровя та навчанням, самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків. [PERSON] є інвалідом дитинства та хворіє на тяжку рідкісну орфальну хворобу синдром з наслідками перенесеного метаболічного інсульту. В заяві заявниця зазначає, що випадок такої хвороби в Україні єдиний. Це прогресуюче нейродегенеративне захворювання, що характеризується проявами, перехованими в назві і супроводжується поліморфною симптоматикою діабет, судоми, зниження слуху, атрофія зорових нервів обох очей, серцеві захворювання, низький зріст, ендокринопатія, непереносимість фізичних навантажень і нейропсихіатричні відхилення. У кожному конкретному випадку набір симптомів і їх тяжкість може сильно відрізнятись, оскільки синдром повязаний з мутаціями в багатьох генах. Хвороба в даний час є не виліковною, але за умови підбору підтримуючого лікування є шанси на продовження життя єдиної дитини позивачки. В Україні на даний час не має досвіду лікування хворих із синдромом «МELAS», а для підбору лікування для сина позивачки є клініка у Іспанії в м. Барселова Медичний центр Текнон. Кошти на лікування сина позивачці допомагають збирати волонтери та небайдужі люди. В 2012 році позивачка зверталася до відповідача в усній формі з проханням прийняти участь в лікуванні спільного сина, однак її звернення відповідач залишив без задоволення і змінив номер телефону, тому позивачка не має з ним звязку. На даний час позивачці необхідно їхати до Іспанії для обстеження та підбору лікування до Медичного центру Текнон, але вона не має дозволу батька на виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон. На даний час [PERSON] переніс 6 інсультів та 2 клінічні смерті, дуже тяжко хворіє та стрімко втрачає зір, що підтверджується виписками з історії хвороби. Подальше зволікання з поглибленим обстеженням та лікуванням може призвести до непоправного, тому позивачка просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя неповнолітньому [PERSON] без згоди та супроводу батька до досягнення ним 16 років. В судове засідання позивачка не зявилася, а подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, але за вказаною адресою не мешкає, і судова повістка з доданими документами повернута до суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, судову повістку отримав, що вбачається з поштового повідомлення, але по телефону повідомив, що направив до суду письмове клопотання, в якому просив справу розглянути за відсутності представника. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін і третьої особи і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази додані до справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 102863 від 20.12.2007 року, копія якого є наявною у справі, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20.12.2007 року зроблено запис № 742, Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Зі свідоцтва про народження серії І-НО № 100310 на імя [PERSON], копія якого є наявною у справі вбачається, що народився 03.11.2006 року, зроблено відповідний актовий запис № 1392, в графі батьки зазначено: батько [PERSON], в графі мати [PERSON], місце реєстрації Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Згідно з положеннями частини 3 статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише зі згоди батьків і в їх супроводі або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Порядок виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку, регулюється «Правилами перетинання державного кордону громадянами України», затвердженого постановою\~\~КМ України N 57 від 27 січня 1995 року. Пунктом 4 вказаних Правил передбачено, що в супроводі одного з батьків або інших осіб, виїзд з України дітей вказаного віку здійснюється за обов'язкової наявність нотаріально посвідченої згоди другого батька, в якій зазначається назва держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд вказаних осіб з України здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, із контексту наведеної норми вбачається, що визначення держави прямування та часового проміжку перебування у цій держави є обов'язковим змістом документу, на підставі якого дитина виїжджає з України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі шостому проголошено, що дитина для повного гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Пунктом 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України»\~роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 60 ЦПК України сторони зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст.ст. 57-59 ЦПК України передбачають, що докази мають бути належними та допустимими. Таким чином, судом встановлено, що вихованням, піклуванням про стан здоровя та матеріальним утриманням займається мати позивачка по справі, а відповідач самоусунувся і участі не приймає, що підтверджується вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя згідно якого [PERSON] визнано винним в ухиленні від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], а також з довідки - розрахунку за сплачені аліменти, згідно якого станом на 01.12.2013 року борг складає 36\~789,77 гривень, що підтверджує доводи позивачки. Про те, що [PERSON], [INFO] є інвалідом дитинства вбачається з копії пенсійного посвідчення виданого УПСЗН Іллічівського району м. Маріуполя та наданими копіями медичних документами, а саме випискою із медичної карти хворого № 2310-235-255, випискою із історії хвороби № 3928, випискою з історії хвороби № 319 та генетичним паспортом № 3558 на імя [PERSON], де зазначено, що виявлено розвиток синдрому «МELAS», а з висновку про необхідність направлення хворого на лікування за кордон, вбачається, що [PERSON] необхідно обстеження в Іспанії в Медичному центрі Текнон. Враховуючи, що позивачка постійно проживає разом з дитиною після розірвання шлюбу з відповідачем, з заявою про визначення місця проживання дитини відповідач не звертався. До того ж, дитина є інвалідом дитинства і потребує обстеження за кордоном, а можливо і лікування, а саме у Іспанії в м. Барселона Медичний центр Текнон, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню і необхідно надати позивачці дозвіл на виготовлення відповідних документів для дитини на виїзд за межі України на обстеження без згоди батька. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved