Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони з 15.12.2007 року по 07.09.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Після розлучення дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач коштів та допомоги на утримання дитини не надає, хоча є особою працездатною. 12.12.2018 року в зв`язку з одруженням позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 27 липня 2021 року. 25 серпня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав невизнання батьківства стосовно дитини. Необхідно відмітити, що ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав в приміщенні суду 02.08.2021 року, а відзив направлено до суду 20.08.2021 року, з порушенням строків встановлених процесуальним законодавством. Згідно ч.ч. 7, 8 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Сайченко Я.В. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши про свої сумніви щодо батьківства відносно [PERSON] . Представник відповідача адвокат Христофорова К.С. у судове засідання повторно не з`явилася. Подала заяву про відкладення справи в зв`язку із її хворобою, документів поважності причин неявки в судове засідання не надала. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Сторони мають дитину [PERSON] , який народився [INFO] , про що 10 жовтня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 3531 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини записані: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 17). Факт зміни позивачем прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12). Сторони не заперечували, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статей\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Доводи відповідача, що він приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини не впливають на висновки суду про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання сина. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Наявність у відповідача інших утриманців не є безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів без доведення тяжкого матеріального стану відповідача. Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, з метою забезпечення найкращих інтересів сина сторін суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, гарантованому законом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судовий збір стягується відповідно до\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved