Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики від 20 липня 2019 року у сумі 28200 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Відповідачка у судовому засіданні зазначила, що не брала у позивачки позики, а розписку надала на погашення недостачі, яка була виявлена під час її перебування з позивачкою у трудових відносинах на посаді продавця. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. 20 липня 2019 року [PERSON] надала [PERSON] суму позики в розмір 28200 грн, які останні зобов`язалася повернути до квітня 2020 року, що підтверджується оригіналом розписки від 20.07.2019 року (а.с. 22). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одними з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач, як позичальник, своєчасно не повернула суму позики, суд вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу про стягнення суми позики. Стосовно посилання позивачки на ту обставину, що вона не отримувала позику, а надала розписку у зв`язку з виявленою недостачею, суд зазначає, що не бере їх до уваги, оскільки вони не змінюють природи укладеного сторонами договору. Крім того, відповідачкою не надано відповідних доказів на підтвердження обставин, на які вона покликається, хоча судом роз`яснювалися положення ст. 12 ЦПК стосовно здійснення судочинства на засадах змагальності сторін та обов`язку довести ці обставини. На підставі ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивачки 840,80 грн судового збору.

Outcome: approved