Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом в суд до відповідача про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, 21.04.2002 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. З 14.08.2012 року по 27.02.2013 року [PERSON] навчалась у Приватному вищому навчальному закладі «Володимир-Волинський медико-технічний коледж», з 27.02.2013 року вона продовжує навчатися у Ковельському медичному коледжі. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має постійний дохід: працює прохідником у ДП «Шахта №1 «Нововолинська», отримує заробітну плату. Згідно з угодою №8, вона сплатила за інформаційно-консультаційні послуги та вступні екзамени до Володимир-Волинського медико-технічного коледжу 7250,00 грн., за договором №856 від 14.08.2012 року, укладеним між нею та Приватним вищим навчальним закладом «Володимир-Волинського медико-технічний коледж» вона сплатила за перший курс навчання 2610,50 грн., на підставі договору №61, укладеного між нею та Ковельським медичним коледжом, нею було сплачено 20250,00 грн., отже на розвиток дитини вона витратила 30110,50 грн. Вважає, що додаткові витрати вони з відповідачем повинні нести у рівних частках, а тому просить стягнути з відповідача ? частину понесених витрат, що становить 15055,25 грн. та стягувати аліменти на час навчання дитини у розмірі ? від доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року і на весь час навчання. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь суму сплаченого нею судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. Просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, позивачка пояснила, що з відповідачем розлучилась давно, відповідач допомоги на утримання їх спільної дитини не надає, дитиною не цікавиться. На даний час вона не працює, єдиний її дохід- допомога по безробіттю, відповідач працює, на утриманні інших осіб не має, його батьки є пенсіонерами, мають самостійний дохід у вигляді пенсії, тому просить позов задовольнити, постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі ? від усіх видів доходів останнього, стягнути половину понесених нею додаткових втрат на дитину, суму сплаченого нею судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки на час навчання, однак в меншому розмірі, ніж просить позивачка- згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/6 від усіх видів доходу та згідний відшкодувати не половину додаткових витрат на утримання дитини, а 7555,25 грн., оскільки і раніше надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, крім аліментів, які з нього стягувались. Зазначив, що хворіє, а тому потребує коштів на власне лікування. Крім того, у нього на утриманні є батьки пенсійного віку. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.04.2002 року /а.с.8/, в якому у них народилася донька [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Після розлучення позивачка повторно уклала шлюб, після чого її прізвище змінилось на «Полозкова» /а.с.9/. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Факт навчання доньки сторін - [PERSON] у Приватному вищому навчальному закладі «Володимир-Волинський медико-технічний коледж» підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договорів /а.с.10, 14,/. З договору №61 від 27.02.2013 року, укладеного між Ковельським медичним коледжом, в особі директора [PERSON], та [PERSON] вбачається, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, за спеціальністю «Лікувальна справа» у Ковельському медичному коледжі з 25.02.2013 року /а.с.18-19/. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з копій квитанцій /а.с.11, 12, 13/ на підставі угоди № 8 від 29.03.2012 року /а.с. 10/ [PERSON] сплатила 7250,00 грн. інформаційно-консультаційні послуги та вступні екзамени до Володимир-Волинського медико-технічного коледжу. Крім того, за договором №856 від 14.08.2012 року, укладеним між [PERSON] та Приватним вищим навчальним закладом «Володимир-Волинського медико-технічний коледж» /а.с.14-16/ вона сплатила за перший курс навчання 2610,50 грн., що підтверджується копіями квитанцій /а.с.17/. На підставі договору №61, укладеного між [PERSON] та Ковельським медичним коледжом, позивачкою було сплачено 20250,00 грн. (пять семестрів по 4050,00 грн. за кожний), що підтверджено копіями квитанцій /а.с.20, 21, 22, 23/. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України), та відповідно до вимог ст.ст. 182, 185 СК України враховує стан здоровя дітей, нормальний стан здоровя та матеріальне становище як платника, так і одержувачів аліментів. Судом встановлено, що позивачка по справі- Полозкова О.О. з 24.02.2015 року не працює /а.с.50/, єдиним її доходом є виплата допомоги по безробіттю /а.с.49/, яка становить з лютого по серпень 2015 року 15209,00 грн. В судовому засіданні встановлено, що позивачка, сама проводила оплату навчання /а.с.14-16, 20-23/, проти чого відповідач в судовому засіданні не заперечив. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також зобовязує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст. 7 СК України). У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] працює прохідником у ДП «Шахта №1 НВ», та його дохід з січня 2014 року по грудень 2014 року становив 89418,53 грн. /а.с.38/, а дохід з лютого 2015 року по липень 2015 року становив 40348,44 грн. Крім того, відповідач стверджував, що має на утримані батьків пенсіонерів /а.с.41, 42/, однак із довідок, наданих ним в судовому засіданні вбачається, що батьки відповідача [PERSON] та [PERSON] мають самостійний дохід у вигляді пенсії, яка становить, відповідно у [PERSON] з квітня 2015 року по вересень 2015 року 21911,25 грн. /а.с.52/ та у [PERSON] з квітня 2015 року по вересень 2015 року 7014,74 грн. /а.с.53/. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що крім аліментів він надавав грошову допомогу доньці, оскільки останній не представив суду доказів на підтвердження даного факту. Враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача слід стягувати в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року і на весь час навчання [PERSON] Крім того, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути половину понесених нею витрат на навчання доньки. Згідно положень статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] слід стягнути сплачену нею суму судового збору в розмірі 243,60 грн. /а.с.1/ та витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. /а.с.25-27/.

Outcome: approved