Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Є&Т» про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №276, їй на праві власності належить будівля підприємства торгівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 21 (колишня назва вул. Героїв Громадянської війни), яка складалася з: літ. «2Т-3» (друга черга), трьохповерхова, з підвалом літ. «ПД» загальною площею 2223,5 кв.м.; надбудова літ. «2Т2-1»; надбудова літ. «2Т3-1»; надбудова літ. «2Т1-4»; ґанки літ. «2т», «2т1», «2т2», «2т3», «2т4», «2т7»; приямок літ. «2т5»; вхід в літ. «ПД» літ. «2т6»; позиція І - замощення. На підставі договору оренди землі від 29 жовтня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5059, земельна ділянка загальною площею 0,2295 га, кадастровий номер 1210100000:01:593:0114, за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 21 (колишня назва вул. Героїв Громадянської війни) була надана у платне користування відповідачеві ТОВ «Є&Т» для завершення будівництва комплексу будівель та споруд підприємства торгівлі (з реконструкцією існуючих споруд). Позивачка зазначає, що у 2013 році вона особистим коштом на зазначеній земельній ділянці добудувала будівлю магазину літ. «Т-1», загальною площею 110,9 кв.м., будівлю магазину літ. «Т1-1», загальною площею 139,0 кв.м., та споруду літ. «В». При цьому у неї та користувача земельної ділянки був відсутній належний дозвіл на виконання будівельних робіт та проект не був належним чином затверджений, але будівельні роботи виконувалися фахівцями у галузі будівництва із суворим дотриманням усіх діючих будівельних норм та правил, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження приватним підприємством «ДАН» від 08 квітня 2016 року (ліцензія серія АД № 031724 від 29 лютого 2012 року дійсна до 28 лютого 2017 року). Згідно із зазначеним технічним висновком, збудоване нерухоме майно закінчено будівництвом, відповідає нормам та його експлуатація в подальшому можлива. Згідно з технічним паспортом від 21 грудня 2015 року будинок, будівля магазину літ. «Т-1», загальною площею 110,9 кв.м., за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв Громадянської війни, 21 складається з: приміщення 1 торгівельна зала площею 21,7 кв.м.; приміщення 2 торгівельна зала площею 22,3 кв.м.; приміщення 3 торгівельна зала площею 29,5 кв.м; приміщення 4 торгівельна зала площею 37,4 кв.м.; будинок, будівля магазину літ. «Т1-1», загальною площею 139,0 кв.м. складається з: приміщення 1 торгівельна зала площею 45,3 кв.м.; приміщення 2 туалет площею 1,9 кв.м.; приміщення 3 торгівельна зала площею 30,8 кв.м.; приміщення 4 торгівельна зала площею 13,5 кв.м.; приміщення 5 торгівельна зала площею 47,5 кв.м. Посилаючись на те, що будівельні роботи були проведені за кошти позивачки, при будівництві не були порушені інтереси та права інших осіб, тому [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на будівлю магазину літ. «Т-1», загальною площею 110,9 кв.м., будівлю магазину літ. «Т1-1», загальною площею 139,0 кв.м., та споруду літ. «В», що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 21. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та, посилаючись на докази, що були дослідженні у судовому засіданні, просив суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Є&Т» позовні вимоги визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно 29 жовтня 2010 року був укладений договір оренди землі між ТОВ «Є&Т» та Дніпропетровською міською радою, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №5059, і земельна ділянка загальною площею 0,2295 га, кадастровий номер 1210100000:01:593:0114, за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 21 (колишня назва вул. Героїв Громадянської війни) була надана їхньому підприємству в платне користування для завершення будівництва комплексу будівель та споруд підприємства торгівлі (з реконструкцією існуючих споруд). Між ТОВ «Є&Т» та позивачкою був укладений договір про спільну діяльність, на підставі якого у 2013 році позивачкою за особисті кошти на зазначеній земельній ділянці було добудовано будівлю магазину літ. «Т-1», загальною площею 110,9 кв.м., будівлю магазину літ. «Т1-1», загальною площею 139,0 кв.м., та споруду літ. «В», але під час введення в експлуатацію та отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 березня 2014 року на ТОВ «Є&Т» спірні будівлі до зазначених документів не потрапили. Також представник зазначив, що жодного спору щодо права власності на зазначені будівлі між ними не існує, орендна плата за земельну ділянку здійснюється регулярно і заборгованості не має. Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради суду пояснив, що права Дніпропетровської міської ради в даному випадку жодним чином не порушуються, оскільки власником торгівельного комплексу є відповідач ТОВ «Є&Т», а не вирішення питання про визнання права власності на спірні самовільні будівлі перешкоджає наступному укладенню договору оренди земельної ділянки, тому просив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору оренди землі від 29 жовтня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5059, земельна ділянка загальною площею 0,2295 га, кадастровий номер 1210100000:01:593:0114, за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 21 (колишня назва вул. Героїв Громадянської війни) була надана у платне користування відповідачу ТОВ «Є&Т» для завершення будівництва комплексу будівель та споруд підприємства торгівлі (з реконструкцією існуючих споруд). На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07 березня 2014 року Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 18766379, та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07 березня 2014 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 309477112101, номер запису про право власності 4918447, ТОВ «Є&Т» належала будівля підприємства торгівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 21 (колишня назва вул. Героїв Громадянської війни), яка складалася з: літ. «2Т-3» (друга черга), трьохповерхова, з підвалом літ. «ПД» загальною площею 2223,5 кв.м.; надбудова літ. «2Т2-1»; надбудова літ. «2Т3-1»; надбудова літ. «2Т1-4»; ґанки літ. «2т», «2т1», «2т2», «2т3», «2т4», «2т7»; приямок літ. «2т5»; вхід в літ. «ПД» літ. «2т6»; позиція І - замощення. На підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №276, відповідач ТОВ «Є&Т» продало позивачці [PERSON] зазначену будівлю підприємства торгівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 21 (колишня назва вул. Героїв Громадянської війни). Судом встановлено, що позивачка за особисті кошти на зазначеній земельній ділянці добудувала будівлю магазину літ. «Т-1», загальною площею 110,9 кв.м., будівлю магазину літ. «Т1-1», загальною площею 139,0 кв.м., та споруду літ. «В», у зв'язку з чим на зазначені будівлі не було визнано право власності за ТОВ «Є&Т». Згідно з технічним паспортом від 21 грудня 2015 року будинок, будівля магазину літ. «Т-1», загальною площею 110,9 кв.м., за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв Громадянської війни, 21 складається з: приміщення 1 торгівельна зала площею 21,7 кв.м.; приміщення 2 торгівельна зала площею 22,3 кв.м.; приміщення 3 торгівельна зала площею 29,5 кв.м; приміщення 4 торгівельна зала площею 37,4 кв.м.; будинок, будівля магазину літ. «Т1-1», загальною площею 139,0 кв.м. складається з: приміщення 1 торгівельна зала площею 45,3 кв.м.; приміщення 2 туалет площею 1,9 кв.м.; приміщення 3 торгівельна зала площею 30,8 кв.м.; приміщення 4 торгівельна зала площею 13,5 кв.м.; приміщення 5 торгівельна зала площею 47,5 кв.м. На підставі звіту про проведення технічного обстеження приватним підприємством «ДАН» від 08 квітня 2016 року (ліцензія серія АД № 031724 від 29 лютого 2012 року дійсна до 28 лютого 2017 року) збудоване нерухоме майно закінчено будівництвом, відповідає нормам та його експлуатація можлива у подальшому. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване не рухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.. Згідно з ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. В силу ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у звязку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм та правил є завершеним будівництвом. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає зазначити, що власник майна не позбавлений права та обов'язку після вирішення спору про визнання за ним права власності, у встановленому законом порядку вчиняти дії щодо реєстрації даного об'єкту у встановленому законом порядку та оформлення інших документів, передбачених для об'єктів самочинного будівництва, в тому числі і щодо введення їх в експлуатацію. Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме: визнання права власності на збудоване нерухоме майно, не суперечить положенням ст. 16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, враховуючи, що будівництво було проведено та завершено за особисті кошти позивачки, у відповідності до усіх будівельних норм та правил, порушення прав інших осіб при будівництві та після завершення його відсутні, будівництво зроблено на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні та була надана для завершення будівництва комплексу будівель та споруд підприємства торгівлі (з реконструкцією існуючих споруд), куди входять і дані будівлі магазину, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на збудоване нерухоме майно - будівлю магазину літ. «Т-1», загальною площею 110,9 кв.м., будівлю магазину літ. «Т1-1», загальною площею 139,0 кв.м., та споруду літ. «В» за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Лисиченко, 21 (колишня назва вул. Героїв Громадянської війни) на земельній ділянці площею 0,2295 га кадастровий номер 1210100000:01:593:0114. Зважаючи на те, що позивачка не ставить питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає судові витрати віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Outcome: approved