Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що вона працювала на посаді інженера технолога 1 категорії в групі ливарного виробництва ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» з 04.07.2014 року, про що було укладено трудовий договір та видано наказ № 27н від 04.07.2014 року. Наказом № 38-у від 17.06.2015 року вона була звільнена відповідачем на підставі п.1 ст.40 КзпП України за скороченням штату. При розрахунку в день звільнення їй не виплатили заборговану заробітну плату за період з 04.07.2014 року до 17.06.2015 року. Відповідач відповідно до вимог ст. 47, 116,117 КзпП України повинен сплатити на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 10 119,99 грн., та відшкодувати їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 18.06.2015 року по день проведення розрахунку. Крім того, протиправними діями відповідача, що виразилися у відмові своєчасної виплати заробітної плати в добровільному порядку та інших виплат, гарантованих нормами трудового законодавства, їй заподіяно моральну шкоду в сумі 2000 грн., бо вона зазнала моральних і душевних страждань, відчула приниження своєї гідності. Просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 10 119,99 грн., зобовязати відповідача виплатити їй середній заробіток за весь період затримки з 18.06.2015 року по день повернення повного розрахунку, стягнути моральну шкоду в сумі 2000 грн. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 10 119,99 грн., середній заробіток за весь період затримки з 18.06.2015 року по день постановлення рішення суду, моральну шкоду в сумі 2000 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому суд за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку на підставі ст. 224-233 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» з 04.07.2014 року до 17.06.2015 року, звільнена з посади на підставі ст. 40 п.1 КзпП України за скороченням штату. Заборгованість по заробітній платі, як слідує з розрахункових листів, на час розгляду справи становить 10 119,99 грн., яка при звільненні не виплачена позивачці, тому вона має право на стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 10 119, 99 грн. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КзпП України, починаючи з часу звільнення 18.06.2015 року до часу постановлення рішення суду 09.10.2015 року в сумі 5663,98 грн. Враховуючи те, що підприємством на запит суду не надано довідки про розмір середньої заробітної плати позивача для проведення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з розміру заробітної плати відповідно до розрахункових листів за останні два місяці роботи позивачки квітень, травень 2015 року. Таким чином, середній заробіток позивачки з часу звільнення до часу постановлення рішення суду за 80 днів затримки розрахунку при звільнення складає : (1460,60 грн. + 1371, 39 грн.) / 40 роб. днів Х 80 роб. дні (період затримки розрахунку при звільненні) = 5 663,98 грн. з подальшим утриманням податків та обовязкових платежів. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачці завдано моральну шкоду, що полягає в невиплаті заробітної плати під час перебування в трудових відносинах, не проведенні остаточного розрахунку по заробітній платі під час звільнення, що принижує честь та гідність позивачки, яка не має достатніх засобів до існування, вимушена звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки моральна шкода в сумі 1000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1705 грн. 20 коп. На підставі ст. 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: partial