Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона з 22 листопада 2011 року по грудень 2013 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та стягнень по виконавчим документам відповідач немає. А тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти стягнення з нього аліментів, а також суду пояснив, що він працює артистом Чернівецького ансамблю пісні і танцю Чернівецької обласної філармонії та просив зарахувати йому в рахунок погашення заборгованості по аліментам виплати, які він здійснював 14 березня 2017 р. в розмірі 600,00 грн. та 12 квітня 2017 р. в розмірі 700,00 грн. на користь позивачки та надав суду копії квитанцій. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу дитину. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей він не має. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивачки дійсно необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, однак стягнення аліментів необхідно починати не з дня подачі позовної заяви, тобто з 27.02.2017 р., а з урахуванням сплати відповідачем 14.03.2017 р. по квитанції № 9283024 (#68170665) на користь позивачки 600,00 грн. - з 01 березня 2017 р. Крім того, на думку суду, 700,00 грн. сплачених відповідачем на користь позивачки по квитанції № 9283024 (#69966079) від 12 квітня 2017 р. необхідно зарахувати в рахунок оплати аліментів за березень 2017 р. А також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial