Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Свої зменшені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.01.2013 року померла її мати [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельних ділянок загальною площею 3,969 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 045098, кадастрові номери 7420684800:05:000:0720; 7420684800:03:000:2720; 7420684800:03:000:4720 які розташовані на території Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. Згідно публікації в газеті « Наше життя» від 19.12.2015 року за № 52 вищезазначений державний акт виданий на імя [PERSON], вважається недійсним, а видача дублікатів державних актів, в звязку зі смертю власника неможлива, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Бобровицькому районі № 02-10/17 від 13.01.2016 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом їй було відмовлено. Також спадщину після смерті матері прийняв і її син [PERSON], який на день смерті був зареєстрований та проживав разом з спадкодавцем. Тому просить визнати право власності на ? частину вищезазначених земельних ділянок. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, через канцелярію суду подали заяву в який просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.44). Відповідачі, та територіальна громада в особі Новобасанської сільської ради, до суду також не з'явилися, в поданих через канцелярію суду заявах, кожен окремо, просять справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с. 43,45-47). Враховуючи те, що сторони до суду не зявились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що 08.01.2013 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 199639 ( а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: земельних ділянок, які розташовані на території Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: земельна ділянка площею 0,0657 га, кадастровий номер7420684800:03:000:4720; земельна ділянка площею 0,1941 га, кадастровий номер 7420684800:03:000:2720; земельна ділянка площею 3,7092 га, кадастровий номер 7420684800:05:000:0720, згідно державного акту на право приватної власності серії ЧН № 045098, грошовою оцінкою 87596 грн. ( а.с. 7,10). Державний нотаріус Бобровицької районної державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с.11,12). Оригінал державного акту на земельні ділянки втрачений, про що зроблено оголошення в газеті «Наше життя» (а.с. 9). Згідно довідки відділу Держземагенства у Бобровицькому районі дублікати державних актів не видаються з 01.01.2013 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 105 (а.с.10). З довідки Новобасанської сільської ради за № 1860 від 08.12.2015 року разом з спадкодавцем [PERSON] проживав та був зареєстрований її син [PERSON] ( а.с. 8). Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачка не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за нею права власності на ? частину спадкового майна, реалізувати своє право на спадщину після смерті матері. Згідно з вимогами ст. ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України права власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON], померла, оригінал державного акту на земельну ділянку втрачений, а згідно довідки Держземагенства видати його дублікат не можливо, позивачка по справі є спадкоємицею за законом, як і її брат [PERSON], але державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцю, тому суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на нерухоме спадкове майно є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved