Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом та з урахуванням уточнених (зменшених) позовних вимог просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] усунути їй перешкоди у користуванні земельними ділянками: площею 0,2500 га, надану для обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель і споруд, та земельною ділянкою площею 0,2800 га, надану для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області № 729-51-VI від 15 травня 2015 року та рішення Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області № 730-51-VI від 15 травня 2015 року шляхом знесення відповідачем встановленого паркану з колючим дротом по усій лінії межі суміжного землекористування довжиною 36 м, який встановлений на належній їй земельній ділянці, і який, на даний час, знаходиться на належній відповідачу [PERSON] земельній ділянці площею 0,4450 га, наданій для ведення особистого селянського господарства згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на землю за № 01109550029, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]; визнати рішення Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області № 454-05 від 18 січня 2008 року про надання відповідачеві [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки, рішення Розкішнянської сільської ради Ставищенського району № 871-05 від 10 жовтня 2008 року про передачу відповідачу [PERSON] земельних ділянок у власність, а також Державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих на ім'я відповідача [PERSON]: серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011095500259 на земельну ділянку площею 0,4450 га, надану для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]) та на земельну ділянку площею 0,2500 га, надану для обслуговування житлового будинку та надвірних господарських будівель і споруд, серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011095500258 (кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]), що розташовані по [ADDRESS], недійсними, оскільки експертним висновком СНЕУ № СЕ-1701-1-797 від 19.06.2017 року встановлено, що вищезазначені земельні ділянки відповідача [PERSON] за вказаною адресою, надані для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, одна від одної не розмежовані. В судовому засіданні в обґрунтування позову представник позивачки і вона (позивачка) зазначали, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.06.1989 року в.о. державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 431 та Договору даріння однієї другої частини жилого будинку від 17.10.1989 року вона є власником житлового будинку, надвірних господарських будівель і споруд, розташованого по [ADDRESS]. 20.02.1997 року для обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель і споруд. Згідно рішенням 9 сесії 22 скликання Розкішнянської сільської Ради народних депутатів Ставищенського району Київської області «Про передачу у приватну власність земельних ділянок жителям села» їй було передано у власність земельну ділянку площею 0,30 га, а рішенням № 59 від 19.07.2001 року виконавчого комітету Розкішнянської сільської ради - передано у постійне користування земельну ділянку розміром 0,28 га на розширення підсобного господарства. 08.04.2015 року позивачка звернулася до сільського голови с. Розкішне з заявою щодо вирішення виниклого земельного спору з приводу встановлення порушеної твердої межі суміжного землекористування між належною їй земельною ділянкою та земельною ділянкою суміжного землекористувача - відповідача [PERSON], оскільки в результаті довготривалого безперервного обробітку землі, відбулося значне зміщення межі земельної ділянки [PERSON] на територію належної її земельної ділянки. Проте, для вирішення даного спору їй запропоновано звернутися до суду. Вважає, що відповідач [PERSON] порушив тверді межові знаки як власної земельної ділянки, так і належної позиваці земельної ділянки, захопивши незаконну смугу належної їй земельної ділянки шириною 2,08 м та довжиною 36 м, та незаконно встановив паркан з колючим дротом. Рішеннями Розкішнянської сільської ради від 15.05.2015 року позивачці надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,28 га для ведення особистого селянського господарства. Після чого, позивачка звернулася до землевпорядної організації з метою проведення робіт із землеустрою. Під час проведення обмірів земельних ділянок було виявлено взаємний перетин (накладання) належної позивачці ділянки із суміжною земельною ділянкою з кадастровим номером: [NUMBER], яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] В зв'язку з чим, третя особа по справі ФОП [PERSON] не має можливості провести геодезичні та камеральні роботи з розроблення проекту землеустрою. Неможливість закінчення виготовлення проектів землеустрою щодо виготовлення державних актів на право власності на належні позивачці земельні ділянки та присвоєння кадастрових номерів на земельні ділянки, унеможливлює зареєструвати право власності на земельні ділянки та присвоїти земельним ділянками кадастрові номери. Також, зазначає, що під час розробки землевпорядною організацією відповідачу [PERSON] технічної документації з землеустрою, з нею не було підписано Акту про встановлення та погодження меж суміжного землекористування. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені (зменшені) позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що в позові відсутнє посилання на докази того, що позивач є користувачем земельної ділянки, а саме - на правовстановлюючий документ, в якому зазначено місце розташування, площа та межі земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS], відсутні докази на самовільне захоплення відповідачем [PERSON] частини суміжної земельної ділянки та перенесення межових знаків. Відповідач [PERSON] дійсно є власником земельних ділянок по [ADDRESS], право на які посвідчені державними актами від 18.02.2010 року. Відповідачу було встановлено межі даних ділянок і передано межові знаки, про що було складено відповідний акт прийому-передачі межових знаків 01.09.2008 року. Оскільки позивачка відповідно до норм Земельного кодексу України не мала права власності або користування на суміжну земельну ділянку, на які розташований житловий будинок по [ADDRESS], та не проживала за вказаною адресою, а розпорядником земель в межах населеного пункту с. Розкішна є Розкішнянська сільська рада, то саме із сільською радою і погоджувалися межі земельних ділянок за зазначеними державними актами. Крім того, суду позивачкою не надано доказів про встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки по [ADDRESS] в натурі (на місцевості) як попередньому землекористувачу (спадкодавцю), так і позивачці. Зазначає, що паркани встановлені відповідачем [PERSON] на своїх земельних ділянках не виходять за їх межі, будь-яких частин суміжних сусідніх ділянок він не захоплював, жодного належного допустимого доказу про таке захоплення позивачкою не надано. Представник відповідача Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому порядку, проте надав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, при цьому, що проти позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог: відділу Держгеокадастру у Ставищенському районі Київської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог: фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.06.1989 року в.о. державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 431 та Договору даріння однієї другої частини жилого будинку від 17.10.1989 року позивачка є власником житлового будинку, надвірних господарських будівель і споруд, розташованого по [ADDRESS]. Рішенням 9 сесії 22 скликання Розкішнянської сільської Ради народних депутатів Ставищенського району Київської області від 20.02.1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок жителям села» позивачці було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га для обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області № 59 від 18.07.2001 року позивачці передано земельну ділянку розміром 0,28 га у постійне користування згідно поданої заяви на розширення підсобного господарства. Рішенням 51 (позачергової) сесії 6 скликання Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області від 15.05.2015 року № 729-06 позивачці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах [ADDRESS] на території Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області. Також, рішенням 51 (позачергової) сесії 6 скликання Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області від 15.05.2015 року № 730-06 позивачці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,28 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах [ADDRESS] на території Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області. Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори 02.04.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1283, відповідач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 13.08.2000 року, а саме: жилого будинку, розташованого в с. Розкішна Ставищенського району Київської області. Рішенням 23 сесії 5 скликання Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області від 18.01.2008 року № 454-05 відповідачу [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею 0,68 га, в т.ч. 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,43 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS], для передачі у приватну власність за рахунок громадської та житлової забудови Розкішнянської сільської ради Ставищенського району. Відповідно до Актів погодження меж землеволодіння [PERSON] з суміжними землевласниками (землекористувачами) земельних ділянок від 01.09.2008, межі земельних ділянок згідно креслення погоджено із сільським головою Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області. Рішенням 28 сесії 5 скликання Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області від 10.10.2008 року № 871-05 було затверджено розроблену приватним підприємством «Умань-Земпроект» технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю відповідачу [PERSON] загальна площа земельної ділянки 0,6950 га (0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,4450 га - для ведення особистого селянського господарства) по [ADDRESS]. Після чого, Розкішнянською сільською радою Ставищенського району Київської області відповідачу [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельні ділянки: серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011095500258, на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, що розташована по [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]; серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011095500259, на земельну ділянку площею 0,4450 га у межах згідно з планом, що розташована по [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER]. Відповідно до частини 1 статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст. 21 Цивільного кодексу України). Отже, обов'язковою умовою визнання акта недійсним у даному випадку є порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у зв'язку з прийняттям відповідного акта органом місцевого самоврядування. Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад. Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження сільських, селищних та міських рад у галузі вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Дані питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях. Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно вимог статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України). У справі відсутні докази того, що при прийнятті рішення від 18.01.2008 року Розкішнянською сільською радою Ставищенського району Київської області були допущені порушення, які б слугували підставою для визнання акту недійсним. Відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо відведення земельних ділянок включає, зокрема, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою. При цьому акт про відновлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки є основним документом в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, після складання та підписання якого виключається спір між суміжними користувачами. Суд не сприймає твердження позивачки, що рішення та державні акти є незаконними та їх слід визнати недійсними з підстав відсутності погодження меж з суміжним землекористувачем, оскільки відповідно до технічної документації межі погоджено з Розкішнянською сільською радою Ставищенського району Київської області. Крім того, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Проте, позивачкою не надано суду належних доказів належності їй на праві власності земельної ділянки, межі якої, на її думку, порушені відповідачем [PERSON], що породжувало б можливість його (права на землю) судового захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України. При цьому, суд не сприймає визнання позову відповідачем Розкішнянською сільською радою Ставищенського району Київської області, оскільки воно порушує законні права відповідача [PERSON]. Виходячи з вищевикладеного, судом не встановлено порушення прав позивачки, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed