Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого зазначила, що 06.02.2009 року остання надала у позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США. На підтвердження факту передачі нею грошових коштів [PERSON] було складено та власноручно підписано розписку в отриманні грошових коштів у сумі 70 000 доларів США. Відповідно до умов розписки, строк повернення позики становить до 31.12.2014 року. Позивач вказує, що в порушення умов позики, відповідач у встановлений строк до 31.12.2014 року суму позики не повернув. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму неповернутої позики у загальному розмірі 70 000 доларів США, також просить стягнути понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позові, просив задовольнити в повному обсязі. Однак зазначив, що станом на 25.12.2015 року відповідач частково сплатив борг у сумі 60 000 доларів США. Сума неповернених коштів становить 10 000 доларів США, яку він просить стягнути з останнього. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення боргу в сумі 10 000 доларів США, зазначивши, що ним частково було повернуто суму позики у розмірі 60 000 доларів. Заслухавши представника позивача, відповідача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 06.02.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, за яким [PERSON] надала позику [PERSON] в розмірі 70 000 доларів США з терміном повернення вказаної суми до 31.12.2014 року (а.с.9). Оригінал розписки був оглянутий судом в судовому засіданні. Факт одержання суми позики підтверджується підписаною [PERSON] розпискою від 06.02.2009 року і сторонами не оспорювався. За змістом розписки, умовами договору сторони погодили, що [PERSON] повинен повернути кошти до 31.12.2014 року. Розписка об'єктивно підтверджує правовідносини, які виникли між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, передачу коштів сторони не оспорюють. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми має при цьому реквізити договору позики, немає потреби визнавати договір дійсним в судовому порядку. Таким чином, судом достовірно встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір позики відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] всупереч укладеного з [PERSON] договору позики не виконав умови договору позики та не повернув вчасно, а саме в строк до кінця 31.12.2014 року зазначену суму. Однак, станом на 25.12.2015 року повернув частину боргу в сумі 60\~000 доларів США, що підтверджено обома сторонами та відповідною розпискою. Тому на теперішній час заборгованість відповідача перед позивачем становить 10 000 доларів США. Відповідно до ч.2, 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на викладене суд вважає за необхідне задовольнити частково вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суми неповернутого боргу у розмірі 10\~000 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином суд також задовольняє вимогу позивача про стягнення з [PERSON] судових витрат, які були понесені позивачем, що підтверджені відповідною квитанцією.

Outcome: partial