Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що між нею і АТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір. Надалі, позивачці стало відомо про вчинення 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. виконавчого напису за № 12620 про стягнення з неї заборгованості за вказаним кредитним договором на користь правонаступника кредитора. Посилаючись на порушення законодавства при вчиненні вказаного виконавчого напису, що полягають у відсутності оригіналу кредитного договору, спливу трьох років з моменту виникнення права вимоги та неотримання нотаріусом документів щодо безспірності розміру заборгованості, позивачка просить визнати зазначений виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. отримав копію ухвали про відкриття провадження разом із повідомленням про розгляд справи, жодних документів суду не надав. Суд ужив усіх заходів для повідомлення про розгляд справи третьої особи приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., однак судове повідомлення було повернуто до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи, що судову повістку надіслану судом третій особі було повернуто до суду із відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до частини 4 статті 130 ЦПК України суд вважає, що третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. належним чином повідомлений про розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З наданих позивачкою на підтвердження своїх вимог копій письмових доказів вбачається, що 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис за № 12620 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 44 488 гривень 09 копійок (а.с. 27 - 28). Вирішуючи справу по суті, суд керується наступними нормами цивільного законодавства. Згідно із вимогами статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, відповідно до Розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 в редакції, що діяла станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису, було визначено, що: для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Серед іншого, статтею 89 Закону України «Про нотаріат», встановлено вимоги до змісту виконавчого напису нотаріуса. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна; при цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права, а тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, як і безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як наслідок, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості та її розміру. Також, пункт 3.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, пункт 2.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачає, що у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Натомість, у суду відсутні дані про вчинення нотаріусом дій щодо встановлення дійсного розміру заборгованості позичальника за кредитним договором та перевірки нотаріусом трирічного строку з дня виникнення права вимоги кредитора. Таким чином, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не мав достатніх правових підстав для вчинення виконавчого напису від 15 травня 2020 року за № 12620 про стягнення заборгованості з позивачки. Оскільки, вчинений 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. за № 12620 виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивачки не відповідає і суперечить вимогам цивільного законодавства, чим порушує законні права та інтереси позивачки, як позичальника, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивачки слід захистити шляхом визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Також, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved