Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із дійсною заявою в якій зазначила, що вона зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить до державного житлового фонду. В поданій заяві позивачка зазначає, що у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який з 2013 року в квартирі не мешкає, так як виїхав до іншого місця проживання, його речей в квартирі немає. За цих підстав позивачка звернулась до суду із заявою про визнання відповідача таким, що втратив право на житло, у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не проживає за зазначеною адресою, так як має інше постійне місце проживання, ніяких обов`язків по оплаті комунальних послуг не несе, фінансової допомоги в рішенні цього питання відповідач їм не надає і тому позивачі у поданій заяві просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням розташоване за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що відповідач відсутній за зазначеним місцем проживання понад встановлені строк. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у своїй заяві позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позовні вимоги визнав, просив суд розглянути справу у його відсутність. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Предметом даного позову являється захист прав на житло, яке не знаходиться у приватній власності позивача, а позивач є наймачем житлового приміщення, що не урегульовано діючим законодавством. А тому, відповідно до положень ст.10 п.9 ЦПК України, враховуючи, що спірні відносини не врегульовані законом, суд вважає необхідним застосувати закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). А саме: На підставі ст.156. Житлового Кодексу Україния члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому, статею 78 Житлового Кодексу УРСР передбачено - що тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім`ї наймача, він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення. На підставі ст.72 Житловго Кодексу УРСР (який є чинним) - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. А так, враховуючи визначені правові підстави, суд зазначає наступне. Згідно довідки Попаснянської міської ради Луганської області від 24.05.2019 року №2582, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] ( а.с.8). При цьому, актом обстеження матеріально-побутових умов /а.с.11/, складеним депутатом Попаснянської міської ради у присутності свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджено, що гр. [PERSON] з 2013 року і по теперішній час не мешкає за місцем своєї реєстрації, ніяких обов`язків по утриманню житла не несе, особистих речей відповідача в квартирі не має. При цьому, судом враховується, що ухилення відповідача від добровільного зняття з реєстраційного обліку дійсно негативно впливає на матеріальний стан позивача, який змушений нести додаткові витрати на утримання житла та оплату наданих комунальних послуг, а також позбавлений можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Враховуючи надані позивачем докази до позову, суд вважає, що підстав, передбачених ст..78 Житлового Кодексу УРСР щодо зберігання прав на житло при тимчасовій відсутності наймача у данному судовому розгляді - судом не встановлено, так як позивачем доведено, що відповідач тривалий час не виконує свої обов`язки по належному утриманню житла, без поважних причин, та відсутній у зазначеному житловому приміщенні понад 6 місяців також без поважних причин. При цьому також суд враховує той факт, що відповідач визнав даний позов, в добровільному порядку та надав суду відповідну заяву. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач [PERSON] не мешкає в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] ривалий час, а саме понад шість місяців, а тому на підставі ст.71 ЖК України повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлений строк без поважних причин. На підставі ст. ст. 391 ЦК України, 71, 72, 156 ЖК України,

Outcome: approved