Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що [INFO] р. померла її матір [PERSON], якій належало будинковолодіння [ADDRESS]. 05.12.2003 р. мама склала заповіт, посвідчений секретарем Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачці. Після смерті матері вона прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Однак, відсутність свідоцтва про право власності на спадкове будинковолодіння перешкоджає позивачі в оформленні права на спадщину у нотконторі, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просила визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явилися, у поданій суду заяві представник позивача просила справу розглянути у відсутності позивача та у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, не повідомив суду про причини неявки свого представника, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що предметом спору є право власності на будинковолодіння [ADDRESS], яке мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] - голова двору та її чоловік [PERSON] Ці двоє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/2 частині. Вартість будинковолодіння на даний час становить 292667 грн. Після смерті [INFO] р. [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому ? частину будинковолодіння, яку прийняла його дружина [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, ставши одноосібним власником спірного будинковолодіння. Після смерті [INFO] р. [PERSON] позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 05.12.2003 р. секретарем Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом з матір'ю у спадковому будинковолодінні. Інших спадкоємців немає. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими даказами, а саме: свідоцтвами про смерть (а.с.5, 32), заповітом (а.с.6), довідкою виконкому Черніївської сільської ради (а.с.8), архівним витягом (а.с.9), технічним паспортом (а.с.10-11, 20), випискою з погосподарської книги Черніївської сільської ради (а.с.31). З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої матері. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), до ст.ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved