Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя та просила визнати за нею право особистої власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та надати їй у володіння та користування, стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивувала тим, що за час шлюбу ними як подружжям 25.05.2011 року було придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS], яку оформлено на відповідача. Вказана квартира є обєктом спільної сумісної власності, а тому підлягає поділу. 20.02.2015 року позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просила окрім визнання за нею права особистої власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та надання їй у володіння та користування, визнати за нею право особистої власності на компютер марки LG вартістю 6 000 грн., відеокамеру Панасонік вартістю 4 000 грн., пральну машину марки LG вартістю 3500 грн., холодильник марки Самсунг вартістю 6 000 грн., газову плитку марки Самсунг вартістю 4500 грн., умивальник білого кольору, ванну білого кольору, унітаз білого кольору, стягнути судові витрати (а.с. 27). Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги уточнили, повідомили, що погоджуються на те, щоб право власності на пральну машину та блендер визнати за відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на компютер марки LG, відеокамеру Панасонік, пральну машину марки LG., холодильник марки Самсунг, газову плитку марки Самсунг, умивальник білого кольору, ванну білого кольору, унітаз білого кольору. Заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у шлюбі з 18.07.2005 року по 18.06.2015 року, до часу його розірвання в судовому порядку, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення суду (а.с.5, 111). Відповідно до копії рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2015 року при розірванні шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с.111). Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету від 05.04.2011 року №180, на праві приватної власності належить квартира, однокімнатна №26 по вул. Миколайчука, 30 в м.Івано-Франківську загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м. (а.с.45). 30.05.2011 року ОКП Івано-Франківське ОБТІ видано відповідний витяг про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру, однокімнатну №26 по вул. Миколайчука, 30 в м.Івано-Франківську за №30133453 (а.с.46). Відповідно до експертного висновку №6/05/15 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя складеного 31.07.2015 року СПД ФО судовим експертом [PERSON]: 1. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на час проведення дослідження становить: 347 029 (триста сорок сім тисяч двадцять девять) грн. 91 коп. 2. Виділити в натурі 1/2 частину 1-но кімнатної квартири [ADDRESS], у відповідності із вимогами ДБН В.22-15-2005 Житлові будинки. Основні положення в натурі провести є технічно-неможливим. Розподіл квартири по 1/2 частині [ADDRESS] у м.Івано-Франківську можливо здійснити лише у грошовому еквіваленті. 3. Вартість кожної із часток по 1/2 частині в грошовому еквіваленті квартири [ADDRESS] становить: 173 514 (сто сімдесят три тисячі пятсот чотирнадцять) грн. 95 коп. (а.с.83-98). Також, під час перебування у шлюбі сторонами було придбано: - пральну машину LG F8068LD вартістю 2 799,00 грн. (а.с.113); - блендер погружний ZELMER 490.40 Expres ive вартістю 529,90 грн. (а.с.114); - вбудовану духовку SAMSUNG BF30N3T011/BWT вартістю 2 462,50 грн.; - вбудовану поверхню SAMSUNG GN641FDXD1/BWT вартістю 1 476,50 грн.(а.с.115). Доказів на придбання сторонами за час перебування у шлюбі компютера марки LG вартістю 6 000 грн., відеокамери Панасонік вартістю 4 000 грн., пральної машини марки LG вартістю 3500 грн., холодильника марки Самсунг вартістю 6 000 грн., газової плитки марки Самсунг вартістю 4500 грн., умивальника білого кольору, ванни білого кольору, унітазу білого кольору сторонами суду не надано. Отже, спірне майно, а саме: квартира № 26 на вул. Миколайчука, буд. № 30 в м. Івано-Франківську, пральна машина LG F8068LD вартістю 2 799,00 грн., блендер погружний ZELMER 490.40 Expres ive вартістю 529,90 грн., вбудована духовка SAMSUNG BF30N3T011/BWT вартістю 2 462,50 грн., вбудована поверхня SAMSUNG GN641FDXD1/BWT вартістю 1 476,50 грн., придбане під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Питання поділу спільного майна подружжя регулюється наступними нормами чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За змістом ч. 1 та 2 ст. 60 Сімейного кодексу України (надалі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст. ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Підстав для відступлення від рівності часток подружжя при поділі майна суд не вбачає. Отже, спільне майно подружжя набуте позивачем та відповідачкою під час перебування у зареєстрованому шлюбі слід розділити порівну, визнавши за: [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину квартири № 26 на вул. Миколайчука, буд. № 30 в м. Івано-Франківську, вбудовану духовку SAMSUNG BF30N3T011/BWT вартістю 2 462 (дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 50 коп., вбудовану поверхню SAMSUNG GN641FDXD1/BWT вартістю 1 476 (одна тисяча чотириста сімдесят шість) грн. 50 коп.; [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину квартири № 26 на вул. Миколайчука, буд. № 30 в м. Івано-Франківську, пральну машину LG F8068LD вартістю 2 799 (дві тисячі сімсот девяносто девять) грн. 00 коп., блендер погружний ZELMER 490.40 Expres ive вартістю 529 (пятсот двадцять девять) грн. 90 коп. Оскільки, позивачкою доказів на придбання сторонами за час перебування у шлюбі компютера марки LG вартістю 6 000 грн., відеокамери Панасонік вартістю 4 000 грн., пральної машини марки LG вартістю 3500 грн., холодильника марки Самсунг вартістю 6 000 грн., газової плитки марки Самсунг вартістю 4500 грн., умивальника білого кольору, ванни білого кольору, унітазу білого кольору суду не надано, то в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Крім цього, позивачка просить надати їй у володіння та користування 1/2 частки квартири № 26 на вул. Миколайчука, буд. № 30 в м. Івано-Франківську. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Із аналізу вище наведених норм слідує, що визнання права власності за позивачкою є надання їй права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Жодних доказів, що на даний час її права щодо володіння та користування 1/2 частки квартири № 26 на вул. Миколайчука, буд. № 30 в м. Івано-Франківську порушені, позивачкою чи її представником суду не надано, а отже, вказана позовна вимога є передчасною. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки 700 грн. 00 коп. витрат по оплаті за проведення судової будівельно-технічної експертизи, що становить половину від проплаченої позивачкою суми, згідно рахунку №1 від 11.06.2015 року (а.с.78). Згідно ч.2 ст. 80 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну не можливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні спору. Судом вирішено розділити спірне майно між сторонами, визнавши за: [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину квартири № 26 на вул. Миколайчука, буд. № 30 в м. Івано-Франківську вартістю 173 514,95 грн., вбудовану духовку SAMSUNG BF30N3T011/BWT вартістю 2 462,50 грн., вбудовану поверхню SAMSUNG GN641FDXD1/BWT вартістю 1 476,50 грн., що становить загальну суму 177 453,95 грн. [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину квартири № 26 на вул. Миколайчука, буд. № 30 в м. Івано-Франківську вартістю 173 514,95 грн., пральну машину LG F8068LD вартістю 2 799,00 грн., блендер погружний ZELMER 490.40 Expres ive вартістю 529,90 грн., що становить загальну суму 176 843,85 грн. Згідно п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із змінами, внесеними згідно із Законом № 590-VII від 19.09.2013 розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру з 23.10.2013 року становить1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. За час розгляду справи позивачкою [PERSON] було сплачено 974,40 грн. судового збору (а.с.1, 28, 31, 35), а отже, з позивачки в дохід Державного бюджету України слід стягнути недоплачений судовий збір в розмірі 800 грн. 13 коп. (177 453,95 грн. * 1%-974,40 грн.). Розмір судового збору, який слід стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України становить 1 768,43 грн. (176 843,85 грн.*1%). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 63, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 316, 317, 368 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 60, 61, 80, 88 ЦПК України

Outcome: approved