Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що 10.11.2018 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка із народження проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільно з відповідачем не проживають, перебувають на стадії розлучення. Зазначає, що вона не може працювати, так як доглядає дитину і джерел доходу крім соціальних виплат, немає. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину, у якої перебуває, проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати. На підставі зазначеного позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Штундер Л.В. зазначає, що позивач не надала суду жодних доказів того, що відповідач має можливість здійснювати її утримання. Посилання позивача на те, що вона не спілкується з відповідачем, не є підставою для неподання до суду доказів на підтвердження та обґрунтування позовних вимог. Звертає увагу суду, що [INFO] помер батько відповідача, з того часу він є єдиним годувальником в сім`ї, так як мати не працює через поганий стан здоров`я. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, так як заробляє на життя сезонними заробітками, оскільки працювати на постійній основі не має можливості, так як хвора мати потребує догляду. Крім того зазначає, що відповідач ще в добровільному порядку надає позивачу кошти на утримання спільної дитини, так як виконує свій батьківський обов`язок. Зазначає, що на даний час, в Таращанському районному суді Київської області перебуває справа за позовом [PERSON] до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. За умови сплати позивачем аліментів на утримання неповнолітньої дитини щомісяця, які ледве вистачає на лікування матері та на задоволення первинних потреб самого відповідача, тому на теперішній час останній не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині, що підтверджується доданими до відзиву доказами. За наведених обставин вважає, що позивачем не доведено обґрунтованості пред`явленої позовної заяви та не надано до суду належних доказів. В зв`язку з чим, просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. У поданих додаткових поясненнях представник позивачки - адвокат Поліщук Р.А. зазначає, що позивачкою під час подачі позовної заяви до суду надано підтвердження свого майнового стану, зокрема, щодо неможливості забезпечити себе самостійно відповідним мінімумом, який необхідний для нормального функціонування дитини та матері, яка її виховує. Тому, твердження представника відповідача щодо необґрунтованості позивачкою підстав для пред`явлення відповідного позову та відсутності належних допустимих доказів по справі, спростовуються обов`язком позивачки, в силу ст. 74 СК України, для підтвердження позовних вимог в справах даної категорії надавати підтвердження відсутності можливості забезпечення себе встановленим законодавством прожитковим мінімумом. Стосовно тверджень відповідача про перебування на його утриманні матері та наявності у відповідача статусу годувальника зазначає, що відповідач з посиланням на долучені до матеріалів відзиву документи, зокрема довідки № 2 від 22.01.2020, № 140 від 22.01.2020, стверджує, що його мати [PERSON] , [INFO] у віці 42 років перебуває на його повному утриманні. При цьому, жодних доказів того, що мати є непрацездатною, інвалідом чи потребує постійної сторонньої допомоги відповідач не надає. Посилання відповідача на сплату аліментних зобов`язань за іншими судовими рішеннями, не є, на його думку, однією з поважних причин звільнення відповідача від обов`язку сплати аліментів на утримання колишньої дружини. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. Представник позивачки - адвокат Полішук Р.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у додаткових поясненнях по справі. Зазначив, що середньомісячний дохід у позивачки 860 грн плюс аліменти. Вона не може працевлаштуватись на роботу. Відповідач не має інвалідності, працездатний. Відсутні відомості щодо інвалідності матері відповідача, яка знаходиться у працездатному віці - 42 роки. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Представник відповідача - адвокат Штундер Л.В. у судовому засіданні в режимі відео конференції позов не визнала у повному обсязі. Зазначила , що аліменти на утримання дружини присуджуються лише за умови, що чоловік може надавати кошти на утримання. Однак, позивачка не долучила доказів можливості надання допомоги з боку відповідача, та не заявляла клопотань про витребування таких доказів. У відповідача в 2017 році помер батько, погіршився стан здоров`я його матері. Відповідач заробляє сезонними заробітками, сплачує аліменти. Виїжджає в Польшу на сезонні заробітки. Інших дітей відповідач не має. Суд, заслухавши у судовому засіданні вступне слово учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, за необхідне позов задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10.11.2018 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 82 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13.03.2019 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.9). Згідно довідки № 272, виданої 29.11.2019 Калиновецькою сільською радою Таращанського району Київської області, [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Склад сім`ї: дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки № 273, виданої 29.11.2019 Калиновецькою сільською радою Таращанського району Київської області, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні матері [PERSON] , [INFO] ( а.с.3). Відповідно до довідки № б/н, виданої 28.11.2019 УСЗН Таращанської РДА Київської області, позивачка знаходиться на обліку в УСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини, яка за березень 2019 року - листопад 2019 року склала 9098,58 грн (а.с.4). Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вищезазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених у постанові від 19.01.2018 року по справі № 541/1208/16-ц. Відповідно до частини 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підтвердження наявності у відповідача на утриманні непрацездатної матері відповідачем надано наступні докази: довідку № 140, видану 22.01.2020 виконавчим комітетом Соснівської селищної ради Березнівського району Рівненської області (а.с.26), згідно якої, мати відповідача - [PERSON] , [INFO], ніде не працює і фактично перебуває на утриманні свого сина [PERSON] , [INFO]., який працює на сезонних роботах; свідоцтво про смерть [PERSON] , довідку № 2 від 22.01.2020 про стан здоров`я [PERSON] (а.с.24-26). Суд критично оцінює надані докази, оскільки мати відповідача знаходиться у працездатному віці - 42 роки, не є особою з інвалідністю. Наявність захворювань відповідно до віку не спростовує можливості працевлаштування. Крім того, суду не надано свідоцтво про народження відповідача, або свідоцтво про шлюб батьків, отже не доведено родинні зв`язки з [PERSON] . Таким чином, враховуючи задовільний стан здоров`я відповідача, який є працездатною молодою особою - 22 роки, відсутність іншої сім`ї та інших дітей, відсутність на утриманні непрацездатних осіб, наявність доходу від заробітку за кордоном суд приходить до висновку про доведеність обставини щодо можливості надання відповідачем допомоги на утримання позивачки. Наявність заробітку за кордоном не оспорюється представником відповідача, і також підтверджується відповіддю селищного голови № 1081 від 13.12.2019 (а.с.13). Добровільне надання коштів в якості аліментів на утримання дитини (а.с.29-36) не доводить відсутність можливості надання допомоги на утримання дружини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить є працездатною молодою особою, задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю, має дохід від заробітку за кордоном. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі однієї шостої частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В даному випадку позов подано до суду 29.11.2019. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, у зв`язку з тим, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а позивачка звільнена від сплати судового збору, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved