Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 11 березня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів в сумі 400000 доларів США із зобов'язанням повернення суми позики за вимогою позикодавця. 25 листопада 2016 року позивачка звернулася до [PERSON] з вимогою про повернення боргу за договором позики, яку виклала в письмовій формі та направила рекомендованим поштовим відправленням. Тому строком виконання договору позики від 11.03.216 року є 25 грудня 2016 року, тобто по спливу місячного строку з моменту направлення на адресу відповідача вимоги про повернення суми позики. Однак до теперішнього часу позику відповідачем не повернуто. Просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 11 березня 2016 року у сумі 10359496,80 грн. та три проценти річних в сумі 4143,80 грн., а всього - 10363640,60 грн.. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника - адвоката Ярової С.В.. Представник позивачки - адвокат Ярова С.В. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення рішення в заочному порядку не заперечує; в поданих до суду заявах просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, а також зменшити позовні вимоги у зв'язку із допущенням арифметичної помилки при розрахунку суми трьох процентів річних, а саме: стягнути з [PERSON] (ІПН - [NUMBER]) на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 11 березня 2016 року у сумі 10359496,80 грн. та три проценти річних в сумі 3405,86 грн., а всього - 10362902,66 грн. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою учасників процесу, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в сумі 400000 доларів США із зобов'язанням повернути суму позики за вимогою позикодавця, факт одержання грошових коштів підтверджується оригіналом розписки, власноручно написаної позичальником [PERSON] 25 листопада 2016 року позивачка звернулася до [PERSON] з вимогою про повернення боргу за договором позики, яку виклала в письмовій формі та направила рекомендованим поштовим відправленням. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. На підтвердження укладення договору позики позивачкою надано розписку від 11.03.2016 року. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту розписки від 11.03.2016 року вбачається, що строк настання виконання зобов'язання сторонами не обумовлений, однак якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 58 ЦПК України) Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 212 ЦПК України). Враховуючи, що договір позики має бути укладений у письмовій формі, тому факт повернення отриманих в позику коштів повинен також засвідчуватися відповідним письмовим документом, або наявністю на руках у боржника боргової розписки, як того вимагає ст.545 ЦК України. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, грошові кошти за договором позики від 11.03.2016 року підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] в сумі 400 000 дол. США, що еквівалентно 10359496,80 грн. (згідно курсу НБУ). Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк прострочення виконання зобов'язання відповідно до ст. 1049 ЦК України починається на 31 день після виставлення вимоги позикодавцем, в даному випадку з 26 грудня 2016 року. Таким чином, відповідач повинен сплатити на користь [PERSON] три проценти річних за прострочення повернення суми позики в період з 26.12.2016 року по 29.12.2016 року з розрахунку: 3 % : 365х10359496,80х4:100, тобто в сумі 3405,86 гривень, Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6890,00 гривень, а також витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 гривень. На підставі ст.ст. 526, 530, 554, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved