Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом і просить суд витлумачити заповіт від 09 січня 2002 року, посвідчений у Лучанській сільській раді за реєстровим № 2 таким чином, що [PERSON] заповіла їй [PERSON] земельну ділянку в розмірі 1,8960, що складається з двох, а саме земельна ділянка, в розмірі 1,4798 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експертна грошова оцінка якої становить 47860 грн. 18 коп. та земельна ділянка, в розмірі 0,4162 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експертна грошова оцінка якої становить 13460 грн. 88 коп., право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], що був отриманий 26 жовтня 2004 року [PERSON] на підставі сертифіката Серії [NUMBER] від 10 липня 1997 року. Встановити факт належності [PERSON], яка померла [INFO] земельну ділянку в розмірі 1,8960, що складається з двох, а саме земельна ділянка, в розмірі 1,4798 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експертна грошова оцінка якої становить 47860 грн. 18 коп. та земельна ділянка, в розмірі 0,4162 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експертна грошова оцінка якої становить 13460 грн. 88 коп., право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], що був отриманий 26 жовтня 2004 року [PERSON] на підставі сертифіката Серії [NUMBER] від 10 липня 1997 року. Визнати за нею право власності на земельну ділянку в розмірі 1,8960, що складається з двох, а саме земельна ділянка, в розмірі 1,4798 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експертна грошова оцінка якої становить 47860 грн. 18 коп. та земельна ділянка, в розмірі 0,4162 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експертна грошова оцінка якої становить 13460 грн. 88 коп., право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], що був отриманий 26 жовтня 2004 року [PERSON] на підставі сертифіката Серії [NUMBER] від 10 липня 1997 року. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належно, причини неявки суд не повідомила, проте надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки вона проживає та працює в іншій місцевості, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належно, причини неявки суд не повідомила, проте надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки вона проживає та працює в іншій місцевості, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. За життя, а саме 09 січня 2002 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчила у Лучанській сільській раді за реєстровим № 2, відповідно до якого вона заповіла конкретне своє майно конкретній особі, а саме земельну частку пай в КСП ім. Ілліча, яка підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) [NUMBER], виданий 10 липня 1997 року Таращанською райдержадміністрацією, заповіла [PERSON], а все інше своє майно, згідно заповіту, посвідченого у Лучанській сільській раді Таращанського району Київської області 25 грудня 1997 року за реєстровим № 76, заповіла [PERSON]. Інших спадкоємців, які претендують на майно спадкодавця за законом та заповітом немає. На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки в розмірі 1,8960 га , що складається з двох, а саме земельна ділянка, в розмірі 1,4798 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експертна грошова оцінка якої становить 47860 грн. 18 коп. та земельна ділянка, в розмірі 0,4162 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, експертна грошова оцінка якої становить 13460 грн. 88 коп., право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER], що був отриманий 26 жовтня 2004 року [PERSON] на підставі сертифіката Серії [NUMBER] від 10 липня 1997 року, що був заповіданий [PERSON] згідно заповіту, посвідченого 09.01.2002 року у Лучанській сільській раді за реєстровим № 2. В установлений законом (ст.ст. 1269, 1270 ЦК України) шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, позивачка подала заяву до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON], проте позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по тій причині, що заповіт, посвідчений у Лучанській сільській раді за реєстровим № 2 неможливо тлумачити однозначно, а саме: заповідано [PERSON] земельну частку (пай) на підставі сертифіката, а на даний час є вже державний акт на земельну ділянку в розмірі - 1,8960 га (складається з двох), яка розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та запропоновано звернутися до суду, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 209/01-16 від 14.07.2016 року. Даний державний акт на право власності Серії [NUMBER] від 26 жовтня 2004 року, було видано Таращанською районною адміністрацією на підставі Сертифіката на земельну частку(пай) Серії [NUMBER], що підтверджено довідкою № Я 19/0-14/6-16 від 03.08.2016 року, виданою відділом Держгеокадастру у Таращанському районі. Той факт, що вищевказана земельна ділянка належала [PERSON], яка померла [INFO], підтверджується сертифікатом на право на земельну частку пай, який було вилучено у неї, коли їй виділили в натурі земельну ділянку (яка складається з двох) та розташована на території Лучанської сільської ради Таращанського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і видали на неї Державний акт на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 26 жовтня 2004 року. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу згідно із якою на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Враховуючи, що зі змісту заповіту від 09.01.2002 року вбачається воля спадкодавця про те, щоб належне їй конкретне майно (в даному випадку земельна ділянка) після її смерті перейшла у власність позивачки, суд вважає за можливе витлумачити даний заповіт та визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за даним заповітом. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст.ст. 1235, 1236 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб та визначити обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати по справі суд залишає за позивачкою.

Outcome: approved