Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначив, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла все своє спадкове майно сину - [PERSON]. Останній прийняв спадщину після смерті матері вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; дві земельні ділянки площею 0,0902 га. та площею 0,0940 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовані по [ADDRESS], яку він успадкував після смерті матері. Позивачка прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з ним. Але вона не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищезазначений будинок було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON] у 2008 році, тобто після смерті спадкодавця а в державному акті на право приватної валсності на землю, виданому на ім'я [PERSON], містяться виправлення та вподальшому не було оформленно та виготовлено правовстановлюючих документів [PERSON]. Просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивачка та його представник не з'явились, направили на адресу суду заяву, з проханням розглядати справу в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає, проти задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6), яка за життя склала заповіт, яким заповіла все своє спадкове майно сину - [PERSON] (а.с. 19). Останній прийняв спадщину після смерті матері вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном (а.с. 12). [INFO] [PERSON], чоловік позивачки - помер (а.с. 5, 9). Після його смерті відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; дві земельні ділянки площею 0,0902 га. та площею 0,0940 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовані по [ADDRESS], яку він успадкував після смерті матері. Позивачка прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з ним (а.с. 11). Але вона не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищезазначений будинок було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON] у 2008 році (а.с. 14), тобто після смерті спадкодавця а в державному акті на право приватної валсності на землю, виданому на ім'я [PERSON], містяться виправлення (а.с. 16) та вподальшому не було оформленно та виготовлено правовстановлюючих документів [PERSON]. Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.549 ч.1, ст. 562 ЦК України (в ред.1963 року), ст.ст.328,380 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.549 ч.1 ЦК України (в ред.1963 року), згідно якої вважається,що спадкоємець, який вступив у фактичне володіння спадковим майно, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та у відповідності з нормами ЦК України 1963 року. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на будинок [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; дві земельні ділянки площею 0,0902 га. та площею 0,0940 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовані по [ADDRESS], оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до клопотання позивача понесені ним судові витрати при подачі позову суд на його користь з відповідачів не стягує.

Outcome: approved