Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що 01 травня 1993 року помер її батько - [PERSON], після смерті якого, відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку, розташованого в м. Чернівці по вул. Боянівській, 10 з належними до нього допоміжними будівлями та спорудами. 08 серпня 2002 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті також відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку, розташованого в м. Чернівці по вул. Боянівській, 10 з належними до нього допоміжними будівлями та спорудами. Стверджує, що 29 вересня 2015 року звернулась де Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із відповідними заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане вище нерухоме майно, належне померлим батькам. 29 вересня 2015 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної були винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою нотаріус постановив відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими, побутовими будівлями та спорудами № 10, що по вул. Боянівській в м. Чернівці, що належав померлому [PERSON] та на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими, побутовими будівлями та спорудами № 10, що по вул. Боянівській в м. Чернівці, що належав померлому [PERSON], спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], у зв'язку з тим, що не були подані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за померлими. Вказує, що не має можливості надати відповідний правовстановлюючий документ на нерухоме майно, належне померлим батькам, оскільки за життя вони так і не оформили належним чином документи, які підтверджують право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований в м. Чернівці, по вул. Боянівській, 10. 24 листопада 1955 року [PERSON] рішенням виконкому Чернівецької міської ради депутатів трудящих № 620/24 була передана в користування земельна ділянка площею 0,60 га для будівництва житлового будинку. 27 грудня 1955 року між [PERSON] та виконкомом Чернівецької міської ради депутатів трудящих був укладений договір про надання в безтермінове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності. Вказаний договір був нотаріально посвідчений в цей же день. Відповідно до цього договору померлим [PERSON] був побудований житловий будинок в м. Чернівці, по вул. Боянівській 10. Також на вказаній земельній ділянці померлим було побудовано і допоміжні господарські приміщення, а саме: сарай, вбиральня, огорожа, ворота. Однак, за життя, ні батько, ні мати не отримали відповідний правовстановлюючий документ на вказане вище нерухоме майно. Як зазначено в технічному паспорті на будинковолодіння, житловий будинок та належні до нього господарські будівлі та споруди були побудовані ще до 1955 року. Враховуючи те, що спадкоємців щодо майна померлих [PERSON] та [PERSON] крім неї немає, просить суд визнати за право власності на спадкове майно, яке належало померлим батькам, що розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Боянівська, буд. 10. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги . В судове засідання представник відповідача не зявився, надіславши заяву, в якій просять розглянути позов за його відсутності /а.с.42/. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному зв'язку\~\~регулюються: - за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); -статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю; - ст. 319 ЦК України , відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; -ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; - ст. 328 ЦК України, згідно якої - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; - частиною ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом; -ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. - ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; Судом досліджено матеріали справи, а саме : - свідоцтво про народження , згідно якого батьками позивачки зазначено [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/; - свідоцтво про укладення шлюбу, від 25.04.1996 року, відповідно до якого позивачка змінила прізвище на « Заборова» /а.с.8/; - свідоцтво про смерть [PERSON] та [PERSON]Д./а.с.5-6 /; -Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2015 року, відповідно до якого, державний нотаріус Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими, побутовими будівлями та спорудами № 10 по вул. Боянівській в м. Чернівці, що належав померлому [PERSON] та на 1/2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими, побутовими будівлями та спорудами № 10 по вул. Боянівській в м. Чернівці, що належав померлому [PERSON], спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], у зв'язку з тим, що не були подані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за померлими. / а.с. 11-12/; - рішення виконкому Чернівецької міської ради депутатів трудящих № 620/24, відповідно до якого [PERSON] була передана в користування земельна ділянка площею 0,60 га для будівництва житлового будинку./а.с. 22/; -договір про надання в безтермінове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, укладений 27 грудня 1955 року між [PERSON] та виконкомом Чернівецької міської ради депутатів трудящих . /а.с. 23/. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, беручи до уваги те, що у відповідності до норм ст. ст. 1268-1270 ЦК України позивачка здійснила своє право на спадкування, а тому визнання права власності за нею на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved