Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повнолітнього віку. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що проживала в шлюбі з відповідачем з 12.09.2003 року, від якого у них народилося двоє дочок, [PERSON] та [PERSON]. На даний час шлюб між ними існує формально, разом вони не проживають, в судовому порядку вирішується питання про розірвання шлюбу, однак відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працює за кордоном на сезонних роботах, тому вона ставить питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, з метою забезпечення та утримання дітей . В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що на час розгляду даної справи, в суді вже вирішено питання про розірвання шлюбу між сторонами. Крім цього, вимога позивачки про стягнення аліментів є обґрунтованою та беззаперечною, оскільки відповідач як батько дітей зобовязаний забезпечувати їхнє утримання і така можливість у нього існує, тому що він постійно працює на сезонних робота в Росії, де отримує грошові кошти, з яких зможе виплачувати позивачці аліменти в такому розмірі як зазначено в позовній заяві. Доказом трудової діяльності відповідача є покази свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні. При необхідності позивачка може забезпечити інші докази на підтвердження фактів трудової діяльності відповідача та його спроможності сплачувати аліменти. Просила суд повністю задовольнити заявлені позивачкою позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково, пояснивши що відповідач не відмовляється від утримання своїх дітей, однак розмір аліментів що просить стягувати позивачка для нього досить значний, так як він фактично не має постійного місця праці, періодично їздить на заробітки, однак не завжди має доходи, особливо за останній рік він фактично не мав стабільних доходів. Вважає твердження позивачки та її представника про значні та постійні розміри заробітків у відповідача надуманими та нічим не підтвердженими. Дійсно на даний час між сторонами вирішено питання про розірвання шлюбу з ініціативи самої позивачки, яка наполягала на припиненні шлюбу, через існування у неї відносин з іншим чоловіком. Відповідачем також не вирішувалося питання розподілу їхнього спільного майна, однак в майбутньому він буде вирішувати це питання в судовому порядку. Представник відповідача просила суд взяти до уваги наведені в її запереченні обставини та вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 700 грн. на кожну дитину, так як такий розмір відповідач міг реально сплачувати на користь позивачки. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 12 вересня 2003 року, який реєструвався за актовим записом № 07 у виконкомі Забрідської сільської ради Хустського району, Закарпатської області. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] та [PERSON], що підтверджено в судовому засіданні оглянутими свідоцтвами про народження дітей. На час розгляду справи в суді неповнолітні діти подружжя проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що встановлено у судовому засіданні поясненнями представників сторін [PERSON] та [PERSON] Суд оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні та вихованні біля позивачки, та потреб для їх нормального утримання, забезпечення і виховання, прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги, так як відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобовязаний забезпечити утримання своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття, що дає суду підставу для вирішення питання на користь позивачки про стягнення аліментів. Разом з цим, суд виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, якими стверджено відсутність у відповідача постійного місця праці та стабільного заробітку, вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, частково задовольнивши вимогу про розмір аліментів, які просила стягнути позивачка на утримання дітей. Враховуючи наведене та

Outcome: partial