Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з листопада 2018 року, шлюб існує лише формально. Нічого спільного між ними, як членами подружжя, не залишилось. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть. У зв`язку з цим просить шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис № 363 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 07 лютого 2012 року від спільного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 15 лютого 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 132 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Як вбачається з наведених сторонами обставин, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved