Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.12.2018 року серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0123275 виданого Новоархангельського районною державною адміністрацією 07.01.1997 року за номером 52, про що свідчить підпис у книзі реєстрації. Відповідно до довідки від 07.08.2020 року №605, виданої виконавчим комітетом Новоархангельської селищної ради, згідно схеми поділу земель колективної власності КСП «Новоархангельське» за даним сертифікатом числиться земельна ділянка № [NUMBER] загальною площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоархангельської селищної ради. Даний сертифікат виданий на ім`я бабусі позивачки - [PERSON] . На день смерті [PERSON] , [INFO] позивачка, її мама [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали за однією адресою: [ADDRESS] . Своєю пропискою та фактичним проживанням з [PERSON] , матір позивачки [PERSON] , прийняла спадщину, але її не оформила. [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . На день її смерті вони вже були зареєстровані та проживали за іншою адресою: [ADDRESS] . Своєю реєстрацією та фактичним проживанням з мамою [PERSON] , позивачка також фактично прийняла спадщину після її смерті, але спадщину не оформила. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка не зверталась до нотаріальних контор із заявою про прийняття спадщини. 17 вересня 2020 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Уманської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкового майна, була відкрита спадкова справа №232/2020, однак нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті мами [PERSON] , померлої [INFO] з двох причин. Відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус мотивувала тим, що згідно підпункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Позивачкою не було надано нотаріусу правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на належну [PERSON] земельну ділянку (пай) № [NUMBER] , що знаходиться у колективній власності КСП «Новоархангельське» загальною площею 3,05га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки №441/117-20 від 04.08.2020 виданої відділом у Новоархангельському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомляється, що згідно «Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Новоархангельській селищній раді КСП «Новоархангельське» зареєстровано за [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КР №0123275 від 07.01.1997 року за №52 (отриманий), про що свідчить підпис у книзі реєстрації. В районній газеті «Колос» від 01 жовтня 2020 року позивачкою зроблено оголошення про те, що: «втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0123275, виданий Новоархангельською районною державною адміністрацією 7 січня 1997 року на ім`я [PERSON] , вважати не дійсним». Саме, у зв`язку з розбіжностями у написанні імені бабусі [PERSON] у сертифікаті на право на земельну частку (пай) та у свідоцтві про її смерть [PERSON] , а також у зв`язку із втратою оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) на її ім`я, позивачка не може оформити спадщину. Таким чином, позивачка не може підтвердити нотаріусу приналежність [PERSON] вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай). Належність [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0123275 від 07.01.1997 року за номером реєстрації 52 підтверджується письмовими доказами, які долучені до позовної заяви. Позивачка просить суд встановити факт належності [PERSON] померлій [INFO] в м. Умань Черкаської області, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР№0123275, виданого 07 січня 1997 року Новоархангельською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] , а також визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель КСП «Новоархангельське» розміром 3,05 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР №0123275, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією 07.01.1997 року на ім`я [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Умань Черкаської області. Крім того просила повернути помилково сплачений судовий збір. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява, у якій остання просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Новоархангельської селищної ради в судове засідання не з`явився, але від нього надійшло пояснення, в якому останній просив розгляд справи проводити за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає, що судове засідання можливо провести за відсутності сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Дослідивши матеріали цивільної справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України вказує на те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначає, що належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У ч. 1 ст. 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [INFO] в м. Умань Черкаської області померла [PERSON] (світлокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ) /а.с.6/. Крім того, відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] /а.с.7/. Світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що померла [PERSON] доводиться матір`ю позивачці /а.с.12/. На підтвердження свого дошлюбного прізвища позивачкою було надано світлокопію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017043419 від 30 серпня 2016 року, відповідно до якого дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » /а.с.23/. Зі світлокопії довідки, виданої виконавчим комітетом Уманської міської ради Черкаської області 23.09.2020 року за [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживали, вели спільне господарство, вели догляд за [PERSON] по день її смерті [INFO] /а.с.13/. Відповідно до довідки Уманського міського житлово-будівельного кооперативу № 16 Черкаської області № 218 від 23.09.2020 року, виданої [PERSON] , яка проживає і перебуває на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання в [ADDRESS] , її мати - [PERSON] [INFO] , постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за місцем проживання в [ADDRESS] , з 27 серпня 2014 року по 24 грудня 2018 року, тобто по день її смерті. [PERSON] знята з реєстраційного обліку за місцем проживання з 24 грудня 2018 року у зв`язку з її смертю. На день смерті [PERSON] разом з нею в одній квартирі вела спільне господарство та проживала і зареєстрована її донька [PERSON] [INFO] /а.с.14/. З довідки, виданої Новоархангельською селищною радою Кіровоградської області за № 605 від 07.08.2020 року, вбачається, що за померлою гр. [PERSON] згідно схеми поділу земель колективної власності КСП «Новоархангельське» числиться земельна ділянка (пай) за № [NUMBER] загальною площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новоархангельської селищної ради згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0123275, виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією 07 січня 1997 року. Земельна ділянка (пай) числиться у невитребуваних паях /а.с.15/. Крім того відповідно до довідки Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області № 2198 від 31.08.2020 року громадянка [PERSON] - [INFO] , та [PERSON] - [INFO] дійсно являється однією і тією ж особою, яка була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] /а.с.16/. 17.09.2020 року в Уманській міській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61702257/а.с.17/. Своєю постановою державний нотаріус Кравець Г.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] /а.с.18/. Для розшуку оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) позивачка зверталася до районної газети «Колос» з відповідним оголошенням (світлокопія примірника районної газети «Колос» №40 (11146) від 01 жовтня 2020 року /а.с.19-22/. З інформації, наданої відділом у Новоархангельському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за № 441/117-20 від 04.08.2020 року вбачається, що Згідно «Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Новоархангельській селищній раді КСП «Новоархангельське»» зареєстрований за [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КР № 0123275 від 07.01.1997 р. за номером реєстрації № 52 (отриманий), про що свідчить підпис у книзі реєстрації /а.с.24/. Наступними нормами матеріального права закріплено право та перехід прав та обов`язків від особи, яка померла до спадкоємців. Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1225 ЦК йдеться мова про те, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Суд також констатує, що оформлення спадщини можливе у нотаріуса лише за наявності оригіналу правовстановлюючого документу, в разі його відсутності питання щодо визнання права на спадкове майно вирішується у судовому порядку. Відповідно до положень п. 17 розділу Х Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. В пунктах 2, 10, 11 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У ч. 1 ст. 78 ЗК України дана дефініція права власності на землю, зокрема це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно ч. 1 ст. 79 ЗК України - земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності (п. а ч. 1 ст. 80 ЗК України). Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: прийняття спадщини (п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України). Нормами прямої дії, а саме ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Встановлення факту родинних відносин потрібно позивачці для успадкування належного їй права. Аналізуючи викладене, суд зважує на те, що спадкове право це один з інститутів цивільного права, в якому мають визначатися межі дозволенної поведінки суб`єктів спадкових правовідносин. Спадкуванням слід розуміти перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У законодавстві закріплюється традиційний підхід, згідно яким до складу спадщини належать усі права та обов`язки спадкодавця, їх перехід до спадкоємця здійснюється у порядку правонаступництва. Спадкове правонаступництво має універсальний характер, що вказує на те, що спадкоємець спадкує усі права та обов`язки спадкодавця, за винятком тих, які за своє природою не можуть бути передані іншій особі. Судовий процес, щодо спадкування має на меті, захист порушених чи оспорюваних або охоронюваних законом інтересів. Згідно частин 1 та 3 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи. Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. В розумінні ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Частинами 1 та 2 ст. 51 ЦПК України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Нормами цивільного процесу саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Відповідно до частин 1, 3 та 5 ст. 53 ЦПК України законодавець зокрема визначив, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи належать до осіб, які мають матеріально-правову і процесуально-правову заінтересованість у справі. Участь третіх осіб у цивільній справі зумовлена тим, що судовий спір між сторонами опосередковано стосується прав та інтересів інших осіб, а тому участь у справі третіх осіб, є формою захисту їх прав та інтересів, що пов`язані зі спірними правовідносинами. Разом з тим, їх участь у справі дозволяє суду повно та всебічно дослідити обставини справи, з`ясувати дійсні взаємовідносини учасників спору. Заінтересовані особи - це ті особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від обставин, що підлягають встановленню і можуть вплинути на їх права та обов`язки. 18.12.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом призначено до судового розгляду. Зі змісту позову слідує, що він пред`явлений до одного відповідача у справі, а саме Новоархангельської селищної ради, хоча з матеріалів не вбачається, що зазначений орган територіальний орган повинен відповідати за позовними вимогами. Позивач залучила відповідача на власний розсуд і з власних мотивів. Зі змісту безспірного прохання та заявленої матеріально-правової вимоги слідує, що позивачка просить встановити факт належності правовстановлюючого документа та визнати за нею право на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] (її бабусі), але разом з тим не доводить відповідними доказами, що вона є єдиним спадкоємцем належного померлій майна, що залишилось по смерті останньої, зокрема не підтверджує факту наявності інших осіб, які можуть претендувати на майно померлої, не надає доказів щодо наявності або відсутності інших спадкових справ щодо успадкування зазначеного майна, а тому суд позбавлений можливості за таких обставин визначити правильний суб`єктний склад всіх сторін та зацікавлених осіб в даному цивільному провадженні, у зв`язку з ненаданням позивачкою документів, що підтверджують наявність або відсутність інших спадкоємців наявного спадкового майна. Суд зауважує на те, що виходячи з предмета позову, в разі задоволення заявленої по даній цивільній справі матеріально-правової вимоги, це може мати наслідком (підставою) в подальшому порушення прав інших спадкоємців та позбавлення їх права на оскарження судового рішення та це не буде відповідати завданням та основним засадам цивільного судочинства. З огляду на те, що на даний час стадія судового розгляду справи, і тому суд не вправі навіть при наявності клопотання позивачки, замінити відповідача, залучити в якості співвідповідача або залучити зацікавлену особу, а тому за вмотивованих обставин в задоволенні позову слід відмовити. Разом з тим суд звертає увагу позивачки, що вона не позбавлена права повторно звернутись до суду з тотожнім позовом за умови, якщо доведе, що відповідач, якого вона залучила до участі у справі, є належним та при цьому надасть відповідні докази. Щодо клопотання про повернення помилкового сплаченого судового збору суд констатує наступне. Так у п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З наданих позивачкою документів слідує, що вона є інвалідом ІІ групи - безтерміново, тобто з цього слідує, що вона помилково сплатила судовий збір. Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу І порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за № 1650/24182 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. За зазначених обставин позивачці підлягає поверненню помилково сплачений нею судовий збір, а судові витрати по справі відносяться за рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed