Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.08.2006 року вона надала відповідачу у борг кошти в розмірі 10000 дол. США, що було еквівалентно на час надання позики 50500 грн. Факт отримання коштів підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою, відповідно до умов якої відповідач взяв на себе зобов'язання повернути [PERSON] борг за першою вимогою позивачки. 03.07.2014 року [PERSON] направляла вимогу відповідачу, якою просила його повернути борг протягом двох місяців, проте зобов'язання виконані не були. У зв'язку з неможливістю врегулювати спірні правовідносини в добровільному порядку, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом порушених прав. Просить суд стягнути з [PERSON] борг в сумі 10 000 дол. США що еквівалентно 129506,84 грн. та просила суд звільнити її від сплати судових витрат. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи приписи ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2006 року [PERSON] складено розписку, відповідно до якої він отримав від [PERSON] у позику кошти в сумі 10000 дол. США, що на час надання позики було еквівалентно 50500 грн. Згідно з розпискою відповідач зобов'язувався повернути позивачці борг за її першою вимогою. 03.07.2014 року [PERSON] направлено вимогу відповідачу, якою вона просила його повернути борг протягом двох місяців. Судом достеменно встановлено, що на даний час відповідач свої зобов»язання не виконав, кошти позивачу не повернув. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Підписання [PERSON] розписки (договору позики) від 12.08.2006 року, фактом отримання і використання позичених грошових коштів, підтверджено, що відповідач в повному обсязі прийняв на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Договір є обов'язковим до виконання, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та стягнення з відповідача 10000 дол. США, що станом на 31.10.2014 року за курсом НБУ становить 129506,84 грн. Також, враховуючи той факт, що позивачку звільнено від сплати судового збору, до стягнення з відповідача в силу вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України в дохід держави підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1295 грн. пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved