Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді майнових паїв на підставі свідоцтв серії ОД-ХХ № 02666 та серії ОД-ХХ № 02667 та земельну частку пай у розмірі 3,61 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифікату на земельної частки (пай) серії ДО № 0107416, після смерті батька [PERSON], померлого 10.07.2002 р. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла спадщину фактично. Пізніше, 16.11.2016 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. 06.02.2018 р. від представника позивачки [PERSON] (ордер серії ОД № 328133 від 29.11.2017 р.) надійшло додаткове обґрунтування позовної заяви із зменшенням розміру позовних вимог, а саме із позовних вимог було виключено вимогу про визнання за позивачкою права власності на майновий пай члена КСП «Світанок» Ренійського району с. Плавні, серії ОД-ХХ № 02667. Позивачка та її представник [PERSON] у підготовче судове засідання не зявились, представник позивачки направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтва про смерть [PERSON], , помер 10.07.2002 р.; копії свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Світанок», серія ОД-ХХ № 02666 на імя [PERSON]; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 3,61 умовних кадастрових гектара, серії ОД № 0107416 від 23.12.1996 р., на імя [PERSON]; копія довідки Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої на момент смерті [PERSON] разом з ним мешкала донька [PERSON]; копія заповіту від 11.05.1992 р., згідно якого [PERSON] все своє майно заповів дочці [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 3,61 умовних кадастрових га, розташованої на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 57 144, 34 грн.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 10.07.2002 року помер [PERSON], який був батьком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,61 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0107416 та право на майновий пай члена КСП «Світанок» на підставі свідоцтва, серія ОД-ХХ № 02666. Під час життя [PERSON] залишив заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповів дочці [PERSON], у звязку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом. У шестимісячний строк після смерті батька [PERSON]К, позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки після смерті батька утримувала документи на земельну частку (пай) та на майновий пай у себе, отримувала по ним відповідну оплату. 16.11.2016 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Це пояснюється тим, що оригінали правовстановлюючих документів були втрачені спадкодавцем. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Так як спадщина на майно [PERSON] відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р. Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка [PERSON] яка є спадкоємцем за заповітом (ст. 534 ЦК України (1963 р.)), не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину, оскільки після смерті [PERSON] утримувала документи на земельну частку (пай) та майновий пай у себе, отримувала по ним відповідну оплату. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від неї (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.) З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved