Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд: - визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований 03.08.1998р. за № 056-Н на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість»; - визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що, звернувшись після смерті матері, [PERSON], до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона отримала відмову нотаріуса із посиланням на відсутність правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на спадкове майно. При цьому, наданий нею нотаріусу правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], зареєстрований 03.08.1998р. за № 056-Н на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість», на час його укладання нотаріальному посвідченню не підлягав. Разом з цим, через те, що, вказаний договір не був посвідчений нотаріально, а одна із сторін даного договору, її матір, померла, вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування, та змушена звернутись до суду для визнання вказаного договору дійсним в судовому порядку. Крім того, враховуючи, що, у встановлений законом строк вона прийняла спадщину, просить суд визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті її матері, [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що, визнає позовні вимоги позивача, та підтверджує, що дійсно, 03.08.1998р. між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], який був зареєстрований на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товарної біржі «Автомобілі та нерухомість» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що, згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу, позивачка [PERSON] є донькою померлої [INFO] [PERSON]. Згідно постанови нотаріуса від 31.10.2013р., останній відмовив позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що, правовстановлюючий документ на вказану квартиру, а саме договір купівлі-продажу вказаної квартири, який зареєстрований 03.08.1998р. за № 056-Н на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість», не посвідчений нотаріально. Як вбачається зі змісту спірного договору, зареєстрованого 03.08.1998р. за № 056-Н на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість», відповідачі [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] Як зазначено у спірному договорі, відповідно до ст.227 ЦК України, вказаний Договір підлягав реєстрації в Бюро технічної інвентаризації. Згідно п.11 зазначеного Договору, вказаний договір укладений на виконання біржової угоди, зареєстрованої на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість» від 03.08.1998р. за № 056-Н. Виконавши умови зазначеного Договору, [PERSON] зареєструвала за собою право власності на придбане нерухоме майно, про що свідчить Реєстраційний напис, виконаний на спірному договорі Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації 28.09.1998р., а також підтверджується інформацією, наданою ОКП «Дніпродзержинське БТІ» за № 99 від 03.02.2014р., згідно якої право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], станом на дату останньої реєстрації 28.09.1998р. зареєстровано за [PERSON] на підставі спірного договору. Згідно положення ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі, і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається зі змісту спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 03.08.1998р. за № 056-Н на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість», вказаний договір засвідчено особисто підписами сторін, при цьому сторони даного договору домовилися щодо всіх його істотних умов. Таким чином, з наведеного суд вбачає, що, домовившись щодо всіх істотних умов договору, та, здійснивши повне виконання умов договору, сторонами зазначений договір нотаріально посвідчено не було, так як на момент його укладання, відповідно до ст.15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» вказаний договір нотаріальному посвідченню не підлягав, а, відповідно до умов даного договору, підлягав лише реєстрації в бюро технічної інвентаризації, що, згідно реєстраційного напису ОКП «Дніпродзержинське БТІ», і було виконано спадкодавцем [PERSON] Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, з вищенаведеного суд вбачає, що, здійснивши на підставі спірного договору державну реєстрацію свого права власності на нерухоме майно, померла [INFO] [PERSON] є власником спадкового майна - квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], а спірний договір, зареєстрований 03.08.1998р. за № 056-Н на Товарній біржі «Автомобілі та нерухомість» - є дійсним. Разом з цим, через відсутність нотаріального посвідчення спірного договору, а також через смерть однієї із сторін спірного договору, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування, що змушує її звернутись до суду із позовом про визнання спірного договору дійсним. З урахуванням вищевикладеного, суд, вимоги позивача в частині визнання спірного договору дійсним вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належала її померлій матері, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який, відповідно до вимог ст.68 Закону України № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.23 Постанови Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган, у зв'язку з чим питання щодо визнання за позивачкою права на спадщину, враховуючи наявність умов для одержання нею в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину - судовому розглядові не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial