Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом, яким просила суд зобов'язати відповідача сплатити неустойку (пеню) у користь на її користь в розмірі 6196 грн. 36 коп. Заявлені вимоги мотивувала тим, що 06.10.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07.11.2012 року. Від даного шлюбу у них є троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Стверджувала, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14.05.2013 року відповідача зобов'язано сплачувати у її користь аліменти на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 29.08.2012 року (тобто з дня звернення до суду) і до досягнення дитиною - сином [PERSON] [INFO], трьохрічного віку. Вказувала, що згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, виданим Мостиським РУЮ Львівської області від 07.11.2013 року, відповідач аліментів на її утримання не сплачував, з огляду на що станом на листопад 2013 року має заборгованість в розмірі 2255 грн. 71 коп. Відтак, зважаючи на той факт, що відповідач не виконував рішення суду з власної вини, вважає, що суд має достатні підстави для задоволення даного позову, так як відповідач зобов'язаний сплатити неустойку (пеню) на її користь в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на загальну суму 6196 грн. 36 коп. Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, а саме - просила суд стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) в розмірі 6196 грн. 36 коп., у зв'язку з несплатою аліментів, які були призначені за рішення суду на її утримання за час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - сина [PERSON], [INFO]. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у його відсутності на підставі поданих у справі доказів, так як у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки, яка не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 06.10.2000 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07.11.2012 року. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14.05.2013 року відповідача зобов'язано сплачувати у користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 29.08.2012 року (тобто з дня звернення до суду) і до досягнення дитиною - сином [PERSON] [INFO], трьохрічного віку. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого ВДВС Мостиського РУЮ Львівської області, вбачається, що відповідач неналежно сплачував аліменти на утримання позивачки, внаслідок чого станом на 07.11.2013 року виникла заборгованість на загальну суму 2255 грн. 71 коп., так як за період з серпня 2012 року по жовтень 2013 року, з виниклої заборгованості в розмірі 2819 грн. 35 коп., відповідачем сплачено лише 563 грн. 64 коп. (у місяці червні 2013 року). Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки та наявними у справі письмовими доказами: копіями свідоцтв про народження дітей; копією рішення Франківського районного суду м. Львова від 07.11.2012 року; копією рішення Франківського районного суду м. Львова від 14.05.2013 року; копією розрахунку заборгованості по аліментах ВДВС Мостиського РУЮ Львівської області № 09-23/8496 від 07.11.2013 року, а також іншими матеріалами справи. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як вбачається з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Попри неявку відповідача в судові засідання, у період розгляду справи в суді він звертався щодо ознайомлення з матеріалами справи (що стверджується його власноручною заявою від 13.08.2015 року), однак таким не заявлено жодних заперечень щодо даного позову, а тому в суду є підстави вважати, що відповідач не сплачував аліменти на утримання позивачки не з незалежних від нього причин. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, враховуючи, що за рішенням суду відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання позивачки у період її перебування в декретній відпустці, однак таких не сплачував належним чином, через що виникла заборгованість, за яку у відповідності до вимог ст.196 СК України стягується неустойка (пеня), яка за наданим позивачкою розрахунком є допустимою, враховуючи, що відповідач, в свою чергу, без поважних причин не висловив своєї позиції стосовно заявленого позову, суд вважає за можливе задоволити даний позов згідно заявлених вимог. Також підлягають стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved