Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, за час якого в них народилося двоє дітей: [PERSON] Єлізавета Костянтинівна, [INFO], та [PERSON], [INFO]. 18.09.2014 року син, а 14.04.2016 року донька змінили прізвище з [PERSON] на [PERSON]. На утримання неповнолітнього сина [PERSON] вона отримує аліменти від відповідача в розмірі 727 грн. та державну соціальну допомогу як на дитину інваліда- в розмірі 1130 грн. З 1 вересня 2013 року [PERSON] навчається в Лебединському медичному училищі імені професора [PERSON] на денній формі навчання. Позивачці складно самостійно забезпечувати дочку, оскільки вона отримує заробітну плату в розмірі близько двох тисяч гривень, та, крім того, діти мають серйозні проблеми зі здоровям. Відповідач офіційно не працює та надає кошти на утримання дітей в мінімальному розмірі, маючи заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина. Тому, позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки у звязку з навчанням до закінчення нею навчання, але не більш як до 23 років в сумі 700 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином і від нього не надійшла заява про перенесення розгляду справи на інший день. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача та за погодженням з позивачем приймає заочне рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182- 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про зміну імені (а.с.6). З довідки, виданої Лебединським медичним училищем ім. проф. [PERSON] від 5 вересня 2016 року № 276, вбачається, що [PERSON]з 1 вересня 2013 року навчається в Лебединському медичному училищі ім. проф. [PERSON] за денною формою навчання. На даний час вона є ученицею 4 курсу групи «М». Термін закінчення навчання 30 червня 2017 року (а.с. 9). Навчається на державній основі, але стипендії не отримує. Згідно зі ст. 199 СК України - батьки зобовязані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі закінчення навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.182 СК України: стану здоровя та матеріального стану стягувача та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи, що відповідач не працює та не має постійного заробітку чи інших доходів, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом «Про Державний бюджет на 2016 рік» встановлений прожитковий мінімум для людини в розмірі 1496 грн., 30 відсотків прожиткового мінімуму становить 448.80грн. При визначенні розміру стягуваних аліментів, суд повинен взяти до уваги стан здоровя відповідача та його матеріальний стан, наявність на його утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, можливість надання допомоги позивачкою у справі. Враховуючи, що позивачкою не надано будь-яких доказів про стан здоровя та матеріальний стан відповідача, а з наданих матеріалів вбачається, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - в розмірі 727 грн. щомісячно, коштів, які отримує мати повнолітньої дитини, недостатньо для її навчання та нормального розвитку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для людини, що становить 448.80 грн. На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги всі обставини, які мають істотне значення, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved