overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 12 серпня 2003 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], 17 березня 2004 року та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя між подружжям припинено з липня вересня 2015 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «Сергеєва». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягала на розлученні, відповідач такі визнав не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Нетребко) зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції 12 серпня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 275 (а. с. 4). Згідно з копією свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася 17 березня 2004 року та [PERSON] народився 21 квітня 2013 року і їх батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції зроблено відповідні записи (а. с. 5-6). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки позивачка довела в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Сергеєва». На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 15 грудня 2010 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягала на розлученні, відповідач такі визнав не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 15 грудня 2010 року, про що зроблено запис за № 453 (а. с. 4). Згідно з копією свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний запис за №114 (а. с. 5-6). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки позивачка довела в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 15 листопада 2003 року між ними був зареєстрований шлюб виконкомом Волошинівської с/ ради Баришівського району Київської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя між подружжям припинено з лютого 2014 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач зловживає спиртним, не допомагає по господарству, категорично наполягає на розлученні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що він не згоден на розірвання шлюбу, проте погодився з тим, що дійсно зловживає спиртним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про одруження вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований виконкомом Волошинівської с/ради Баришівського району Київської області 15 листопада 2003 року, про що було складено відповідний актовий запис за №13 (а. с.5). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що виконкомом Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області зроблено відповідний запис за №03 (а. с.4). В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони разом хоч і проживають разом, проте шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розлученні, примирення вважає недопустимим. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у них неповнолітньої дитини, та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки позивачка довела в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу змінити прізвище позивачки із «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 16 липня 2002 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають одну неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя та вживання алкоголю чоловіком. Спільне життя між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягала на розлученні, пояснила, що відповідач пропиває усі кошти, бере кредити, про сім'ю взагалі не дбає. Відповідач заперечив проти їх задоволення та просив надати строк для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно з свідоцтвом про одруження вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції Чернігівської області 16 липня 2002 року, про що зроблено запис за № 168 (а. с. 6). згідно з копією свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року і її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний запис за №257 (а. с. 7). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу та пояснила, що примирення не відбудеться. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки позивачка довела в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 17 жовтня 2010 року між ними був зареєстрований шлюб Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області. Від подружнього життя сторони мають одну неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі і наполягає на розлученні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечив проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно з свідоцтвом про одруження вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області 17 жовтня 2010 року, про що зроблено запис за № 16 (а. с. 4). згідно з копією свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції зроблено відповідний запис за № 439 (а. с. 5). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 18 вересня 2004 року між ними був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міського управління юстиції. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з травня 2013 року і на примирення позивачка не згодна. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згодна та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявився, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден, категорично наполягає на розлученні та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про одруження серії І-ЕЛ №074706 від 18 вересня 2004 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гоголь) зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міського управління юстиції 18 вересня 2004 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №259 (а. с.6). Згідно копії свідоцтва про народження від 22 квітня 2005 року серії І-ЕЛ №001747, [PERSON] народився 10 березня 2005 року та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Судом достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з травня 2013 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити «Євтушенко». За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін сторони наполягають на розлучення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 18 лютого 2005 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне життя між подружжям припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище «Метіль». Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично наполягала на розлученні, відповідач такі визнав не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Коваленко) зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 18 лютого 2005 року, про що зроблено запис за № 25 (а. с. 6). згідно з копією свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився 12 травня 2005 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний запис за № 227 (а. с. 7). У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки позивачка довела в судовому засіданні, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Метіль». На підставі ст.ст. 110, 112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 19 липня 2008 року між ними був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з серпня 2015 року і на примирення позивачка не згодна. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розлученні, на примирення не згодна та просив суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявився, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден, категорично наполягає на розлученні та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з Свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ №034965 від 19 липня 2008 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Корнієнко) зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління 19 липня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №153 (а. с.4). Згідно копії свідоцтва про народження від 02 грудня 2008 року серії 1-ЕЛ №068312, [PERSON] народився 26 листопада 2008 року та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Судом достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з серпня 2015 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити «Євтушенко». За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін сторони наполягають на розлучення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved