Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування м. Черкаси, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2010 року. Рішенням Придніпровсько районного суду м.Черкаси від 26 жовтня 2012 року шлюб розірваний. [PERSON] є батьком їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою [ADDRESS]. Рішенням Виконкому Черкаської міської ради № 90 від 29 січня 2013 року батькові [PERSON] визначений спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Вказане рішення відповідач не виконує. З 2013 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться його життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком, свідомо ухиляється від спілкування з сином, створює перешкоди для його всебічного розвитку. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач також не надає. В теперішній час вона уклала шлюб з громадянином Німеччини - [PERSON]. Її чоловік є забезпеченою людиною і всіляко допомагає у вихованні та утриманні сина. Син хворіє на бронхіальну астму і потребує оздоровлення за межами України. Вказане підтверджується висновком ЛКК №28/8 від 11 грудня 2015 року, а також медичною карткою. [PERSON] надає кошти і не заперечує, щоб позивачка разом з дитиною виїхала за межі України на оздоровлення. Відповідач по справі відмовляється надати згоду на виїзд дитини за межі України, а тому вона змушена звернутися до суду. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд надати право на виїзд за кордон [PERSON]без згоди батька. Позивачка та адвокат Топор І.О. в судовому засіданні позов підтримали, просили надати право на виїзд за кордон [PERSON]без згоди батька. Суду пояснили, що існує реальна можливість лікувати дитину у Німеччині, а тому позивачці з сином необхідно перетинати кордон, а батько дитини не надає такого дозволу, що суперечить інтересам дитини. Відповідач та адвокат Грабовий І.П. проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивачка не надає можливості батьку спілкуватися з сином та має намір виїхати з дитиною на постійне місце проживання до Німеччини. Спростовували твердження позивачки про ухилення відповідача від утримання сина. Представник третьої особи Сень Н.М. підтримала позов та просила його задовольнити, оскільки лікування дитини за кордоном відповідає його інтересам та не порушує права батька на спілкування з сином. Суд, вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоовлення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2010 року. Від шлюбу [INFO] народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Батьками дитини записані сторони по справі. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій суммі в розмірі 250 грн. щомісячно до повноліття дитини та визначено місце проживання дитини разом з матір'ю. Рішенням Виконкому Черкаської міської ради №90 від 29 січня 2013 року батькові [PERSON] визначений спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON]. [PERSON] хворіє на бронхіальну астму і потребує оздоровлення за межами України. Вказане підтверджується висновком ЛКК №28/8 від 11 грудня 2015 року, а також медичною карткою. [PERSON] 16 лютого 2016 року уклала шлюб з громадянином Німеччини [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Між позивачкою та відповдіачем існує конфлікт з приводу побачень батька з сином, а також лікування і оздоровлення дитини за кордоном, оскільки відповідач вважає, що позивачка має намір покинути Україну та переїхати на постійне місце проживання з сином до Німеччини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україні. Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 оформлення проїзного документу дитини здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Пунктами 3, 4, 5 постанови КМ України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одною з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Відповідно до ст. 2 «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» неповнолітні громадяни України виїжджають з України за наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта, службового паспорта, проїзного документа дитини, який видається дітям у віці до 18 років, або якщо вони вписані в закордонний паспорт одного з батьків, та у його супроводі. Статтями 7, 155 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи наведене, суд важає, що існують правові підстави для надання дозволу на виїзд малолітнього [PERSON] на період з 18 квітня 2016 року по 18 квітня 2017 року включно на лікування та оздоровлення до Німеччини без згоди батька.

Outcome: partial