Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні та зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яким все своє майно заповіла позивачці, яка на той час здійснювала за нею догляд та надавала допомогу по господарству. У відповідності до вимог чинного законодавства, позивачка звернулася до державного нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Однак пред`явити такі документи позивачка не взмозі, оскільки відповідач заволодів ними протиправно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини, про день,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення, про вручення повістки,яке повернулось до суду належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.11.2012 року (а.с.15). Померлою 13 жовтня 2009 року було складено заповіт, зареєстрований за реєстровим № 61 посвідчений секретарем Ліснохлібичинської сільської ради, відповідно до якого все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме на день свої смерті і на що за законом матиме право заповів позивачу [PERSON] (а.с. 4,5). Згідно довідки від 9.10.2012 року, виданої Ліснохлібичинською сільською радою, заповіт від імені померлої [PERSON] не змінювався і не скасовувався (а.с.4). [PERSON] була за життя зареєстрована власником будинковолодіння [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с.19). Крім того, померла [PERSON] була власником земельних ділянок площею 0,8198 га з кадастровим № 2623283600:02:001:0890, земельної ділянки площею 0,361 га кадастровий № 2623283600:02:001:0757, що розташовані на території Ліснохлібичинської сільської ради, що підтверджується витягами Управління Держземагенства у Коломийському райоі за № 03-10/2614 від 02.09.2013 р. та за № 03-10/2615 від 02.09.2013 р. (а.с. 20-21). В спірному будинковолодінні [PERSON] проживала та була зареєстрована і на день її смерті [INFO] ніхто крім неї не проживав, що підтверджується довідкою Ліснохлібичинської сільської ради № 989 від 09.10.2012 року (а.с.4). З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори Сахро Г.Ф. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння та земельні ділянки, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та їй було рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності (а.с. 16-18). Однак пред`явити такі документи позивачка не взмозі, оскільки відповідач заволодів ними протиправно. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 17 серпня 2016 року розгляд справи було зупинено до вирішення іншої цивільної справи № 346/2742/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, яка знаходилася на розгляді в судді Коломийського міськрайонного суду Беркещук Б.Б. (а.с. 98). Рішенням по справі №346/2742/16 від 18 грудня 2019 року у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним - у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним заповіту, складеного 13 жовтня 2009 року [PERSON] , [INFO] , народженої в с. Скопівка Коломийського району Івано-Франківської області, посвідченого секретарем виконкому Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 61 на користь [PERSON] , було відмовлено. В подальшому згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року по цивільній справі справи № 346/2742/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року - без змін (а.с. 103-112). Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21 травня 2020 року провадження у справі було відновлено та призначено до розгляду. Відповідач та його представник звернулись до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 27.02.2020 року у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Однак, як вбачається з ухвал Верховного Суду від 15.06.2020 року та 26.10.2020 року, касаційні скарги було повернуто скаржникам. Таким чином, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2019 року та постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 27.02.2020 року у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним- набрали законної сили, що надає суду право та можливість вирішити даний позов у встановленому законом порядку. В матеріалах справи є заочне рішення від 15 липня 2015 року (справа 346/1825/15) згідно якого відповідачів було зобов`язано усунути перешкоди [PERSON] в користуванні спірним майном (а.с.65). У відповідності до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності дост.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Згідно технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS] , інвентаризаційна вартість вказаного будинковолодіння вартість вказаного будинковолодіння становить 51 467 грн. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, законність заповіту підтверджена рішеннями суду, відповідно має право на право власності на спірне майно. За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.16,328,346,347,392,1217,1234,1268 ЦК України та,

Outcome: approved