Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій у розмірі 2 000,00грн. щомісячно з моменту звернення до суду із позовною заявою - 02.03.2020р. та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що з 10.08.2018 року перебуває у шлюбі з відповідачем, однак вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина. Крім того, просить стягувати з відповідача на своє утримання 2 000,00грн., оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Ухвалою суду від 6 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 13). Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). [PERSON] є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, водночас, дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач кошти на утримання сина не надає. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами законодавства. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (а.с. 4). Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дітей, матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей. Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитину. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій у розмірі 2 000,00грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду із позовною заявою - 02.03.2020р. та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд керується таким. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. З огляду на викладене, враховуючі всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, враховуючи інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення - у розмірі 2 000,00грн. щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною 3-х річного віку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 840, 80 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: approved