Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що сторони по справі є батьками доньки - [PERSON] , [INFO]. Донька проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні та вихованні. Шлюб між сторонами розірвано в 2017р. Позивачка в своїй заяві просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? від всіх видів заробітку щомісячно . Позивачка в судовому засіданні , підтримала позов повністю, але при цьому погодилась з пропозицією відповідача на розмір аліментів -5000,00 грн. та просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши що відповідач погодився з розміром аліментів у 5000,00 грн. щомісячно на утримання доньки. З'ясував обставини справи, вислухав позивача та представника відповідача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд встановив, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.3). Донька проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні та вихованні. Шлюб між сторонами розірвано. Позивачка звернулась до суду 10 листопада 2016 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку щомісячно. Але , в судовому засіданні не заперечувала проти запропонованої суми аліментів 5000,00 грн. щомісячно. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 10 листопада 2016 року. Аліменти на утримання дітей стягуються на користь того з батьків, з ким проживають діти, у порядку виконавчого провадження чи за домовленістю батьків , відповідно до нотаріально посвідченого договору, але такий договір сторони не укладали. Статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які утримуються на дитину одним із батьків, Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім,я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням .Під цільовим призначенням , при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, а саме : у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієни, забезпечення речами, необхідними для освіти, розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Враховуючи , що сторони в судовому засіданні фактично досягли згоди щодо суми аліментів, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в сумі 5000,00 грн. від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, з індексацією відповідно до закону. Також, відповідно до положення ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: partial