Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду мотивуючи це тим, що 03.06.2013 року вона надала позику [PERSON] в сумі 16755 гривень, про що остання власноруч написала розписку та засвідчила її особистим підписом. Відповідно до розписки відповідачка зобов'язалась повернути суму позики до 01.11.2013 року та сплатити 1,5 % за кожний день прострочки повернення позики. Згодом відповідачка повернула частину боргу в сумі 4500 гривень, однак решту суму позики, а саме 12255 гривень, до цього часу не повернула, на неодноразові звернення повернути борг не реагує, а тому позивачка просить суд стягнути з відповідачки борг за договором позики в сумі 12255 гривень. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, в якій прохала суд, у зв'язку зі сплатою відповідачкою частини боргу в сумі 5000 гривень, задовольнити позов частково, стягнувши таким чином з відповідачки борг за договором позики в сумі 7255 гривень, також прохала суд слухати справу без її участі. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, однак надала до суду заяву, в якій позов визнала частково, а саме в частині стягнення з неї боргу за договором позики в сумі 7255 гривень, також прохала суд слухати справу без її участі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2013 року позивачка надала позику [PERSON] в сумі 16755 гривень, про що остання власноруч написала розписку та засвідчила її особистим підписом. Відповідно до розписки відповідачка зобов'язалась повернути суму позики до 01.11.2013 року та сплатити 1,5 % за кожний день прострочки повернення позики (а.с.4). Таким чином, між ними було укладено договір позички згідно якого позивачка є позикодавцем, а відповідачка позичальником. Згодом відповідачка повернула частину боргу в сумі 9500 гривень, однак решту суму позики, а саме 7255 гривень, до цього часу не повернула, на неодноразові звернення повернути борг не реагує Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З урахуванням викладеного, вважаю, що вказана розписка в розумінні ст. 1047 ЦК України має бути розцінена як документ на підтвердження укладення сторонами договору позики. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або спорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial