Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до територіальної громади с.Манява про визнання за нею права власності на домоволодіння, що розташоване в с.Манява по вул. Шевченка, 68, Богородчанського району Івано-Франківської області. Заявлені вимоги мотивувала тим, що 26.10.2016 року помер її батько [PERSON]. Батько за життя був власником згаданого домоволодіння. Після смерті батька вона є спадкоємцем першої черги, оскільки заповіт батьком за життя не посвідчувався. Крім неї, спадкоємцями першої черги могли виступати її мати [PERSON] дружина спадкодавця і [PERSON] син. Вона прийняла спадщину фактом свого постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і виявила намір оформити спадкові права. Натомість мати та брат відмовились від спадкування на її користь, про що подали відповідні заяви до нотаріуса. Державним нотаріусом Богородчанської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 07.09.2017 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та господарські споруди, оскільки правовстановлюючих документів спадкодавець за життя не оформив. Тому змушена доводити своє право на успадковане майно у судовому порядку. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, з підстав викладених у позові, просила їх задовольнити. Представник Манявської сільської ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд постанови ухвалу про розгляд справи у порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до даних погоподарських книг Манявської сільської ради був власником домоволодіння в с. Манява, по вул. Шевченка, 68, помер 26.10.2016 року. Дружина покійного [PERSON] у поданій до державного нотаріуса заяві від 26.04.2017 року вказала, що спадкове майно було набуте спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі з нею, але вона вважає його особистою приватною власністю померлого і не бажала отримувати свідоцтво про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя, а також відмовилась від права на спадкування частки майна, як спадкоємець першої черги на користь дочки. Син спадкодавця [PERSON] також 26.04.2017 року подав до нотаріуса заяву у якій заявив про відмову від прийняття спадщини після смерті батька. Таким чином, після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем на майно, відповідно до ст. 1261 ЦК України, являється позивачка. Вона звернулася до нотаріальної контори у встановленому законом порядку з наміром оформити свої спадкові права на вказане домоволодіння. Попри те, що її право на спадкування нотаріусом перевірено, постановою державного нотаріуса Богородчанської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 07.09.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено через те, що правовстановлюючі документи на домоволодіння спадкодавцем за життя належно не оформлені. Відповідно до представленого технічного паспорту, домоволодіння складається з житлового будинку, літньої кухні, стайні, стодоли, криниці, убиральні та огорожі, які були збудовані до 1992 року. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Враховуючи наведене, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок та господарські споруди по вул. Шевченка, 68, в селі Манява Богородчанського району. На підставі викладеного,

Outcome: approved