Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про надання дозволу на виїзд її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за межі України без згоди та супроводу відповідача до досягнення дитиною шістнадцяти років. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що відповідач [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, є батьком її сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 31.07.2012 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач із сином не спілкується, матеріальної допомоги не надає, не бере участі у його вихованні. У зв'язку з хворобою сина - східна паралітична косоокість обох очей, йому потрібне тривале лікування за межами території України. Відповідачу відомо про хворобу дитини, в грудні 2014 року він вже надавав дозвіл на тимчасову поїздку до Російської Федерації на один рік. В листопаді 2015 року позивачка знову отримала направлення на лікування сина до Московського НДІ очних хвороб ім.Гельмгольца, однак вона не може виїхати з сином, оскільки відповідач не надає згоду на виїзд дитини. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності та на розсуд суду, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі починаючи з 27 червня 2009 року. 31 липня 2012 року рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області шлюб між ними було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖС № [NUMBER], виданого 20 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис№754. Згідно із довідкою № 489 від 05.11.2015 року, виданою ТОВ «Жилье-25» неповнолітній [PERSON], [INFO], починаючи з 01.05.2012 року проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Із виписки №7024 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що [PERSON], 18 серпня 2009 року, поставлено діагноз: східна паралітична косоокість обох очей. За нотаріально посвідченою заявою [PERSON] надавалася згода на тимчасову поїздку за кордон України до Російської Федерації в період з 25 грудня 2014 року по 25 грудня 2015 року включно малолітнього сина [PERSON] в супроводі його матері. Відповідно до направлення медичного центру «Адастра» від 05.11.2015 року, вбачається необхідність лікування неповнолітнього [PERSON] у Московському НДІ очних хвороб ім.Гельмгольца. Згідно зі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а також Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до ст.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати дозвіл на вивезення дитини за кордон узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, а тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини сторін за кордон і вважає, що надання такого дозволу буде відповідати інтересам дитини. Будь-яких обмежень для реалізації права на виїзд за межі України неповнолітньої дитини сторін судом не встановлено. На підставі Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved