Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру з господарськими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що з 1995 року добросовісно і відкрито володіє вказаним нерухомим майном. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 15.12.2020 року по цивільній справі відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву. Крім того, відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з додатками. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 01.02.2021 року за клопотанням представника позивача витребувано з СТОВ «Южное» відомості про передачу у власність [PERSON] житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , з наданням копій правовстановлюючих документів, наказів, розпоряджень, тощо, та відомостей про сплату [PERSON] вартості житлового будинку. Стороною відповідача у встановлений судом строк відзив на позов не подано. Інших клопотань сторонами у справі не заявлено. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 27.04.2021 року закрито підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розгляд справи провести за її відсутності. Представник позивача адвокат Коваленко К.О. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Нікольської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача СТОВ «Южное» в судове засідання неодноразово не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд здійснив розгляд справи за відсутності сторін. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України. Судом встановлено, що в період з 01.06.1988 року по 21.07.1999 року позивачка була членом КСП «Южное», що підтверджується записами в її трудовій книжці серії [NUMBER] . Позивачка зазначає, що в 1995 році, їй, як члену КСП «Южное», було надано квартиру [ADDRESS] , за яку вона сплатила повну вартість, і з того часу вона відкрито та безперервно володіє вказаною квартирою, у зв`язку з чим набула права власності на неї за набувальною давністю. Відповідно до\~ст.328\~ЦК України,\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю, зокрема, на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Таким чином, набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ними володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. При цьому, набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до роз`яснень, що містяться в листі №24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнішній володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Статтями 76-78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, 6 ст.81 ЦПК України). Оцінка доказів судом здійснюється за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). На підтвердження добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості володіння квартирою [ADDRESS] , позивачка не надала жодних належних та допустимих доказів, якими можуть бути виписка з протоколу засідання загальних зборів членів КСП «Южное» або договір між власником та набувачем майна, акт-приймання передачі житлового приміщення, квитанція про сплату вартості майна, лицевий рахунок, квитанції про оплату вартості комунальних послуг та інше. Реєстрації постійного місця проживання за вказанню адресою позивачка також не має, що вбачається з копії її паспорта громадянина України. Позивачка надала довідки №15 від 15.05.2008 року, з якої вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , станом на 15.05.2008 року, на балансі СТОВ «Южное» не обліковується. При цьому, відомості про те, що СТОВ «Южное» є правонаступником КСП «Южное» чи первинним власником нерухомості, право власності на яку бажає набути позивачка, в матеріалах справи відсутня. Житловий будинок [ADDRESS] , також, відповідно до листа №Вх1121/01-39 від 19.11.2020 року, не перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ. Інформація щодо житлового будинку [ADDRESS] , відсутня і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою №233148539 від 18.11.2020 року. Крім того, відповідно до абз.2 ч.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Як зазначалося, даних про те, що СТОВ «Южное» є правонаступником КСП «Южное» не має. Крім того, СТОВ «Южное» не є попереднім власником нерухомого майна квартири [ADDRESS] . Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, СТОВ «Южное» засновано 29.09.1999 року, тобто коли позивачка вже не була членом КСП «Южное». Таким чином судом встановлено, що СТОВ «Южное» не є належними відповідачем у справі, адже воно не є ані попереднім власником спірного майна, ані правонаступником власника майна. Крім того, зазначення в позовній заяві власником нерухомого майна КСП «Южное», свідчить про обізнаність позивачки про володільця майна, що за приписами абз.2 ч.13 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №5, вказує на неналежність відповідача Нікольська селищна рада. Отже, за відсутності будь-яких доказів добросовісного заволодіння [PERSON] чужим нерухомим майном квартирою [ADDRESS] , та відкритого, безперервного володіння нею протягом десяти років, та встановивши під час розгляду справи неналежність відповідачів СТОВ «Южное» та Нікольської селищної ради, до яких пред`явлено позов, позовні вимоги [PERSON] до Нікольської селищної ради Донецької області, СТОВ «Южное» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є необґрунтованими. За таких обставин, в задоволенні позову [PERSON] до Нікольської селищної ради Донецької області, СТОВ «Южное» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю слід відмовити. У зв`язку з відмовою в позові, судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача. На підставі ст.ст.328, 344 ЦК України,

Outcome: dismissed