Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визначення додатковго строку для прийняття спадщини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.07.2021, відкрито провадження по справі. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 03.06.2021 позивачка звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу для подачі заяви та документів для отримання спадщини, однак нотаріусом було роз`яснено, що видати свідоцтво неможливо, оскільки позивачка пропустила встановлений шести місячний строк. Позивачка зазначає, що в шести місячний термін не могла звернутися, оскільки дізналась про смерть батька у травні місяці 2021 року, оскільки її зведений брат [PERSON] приховував від неї вищезазначений факт, а позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] , та не могла приїхати у зв`язку з ведення картину (локдауну), пов`язаним із запобіганням гострої респіраторної вірусної інфекції COVID-19. У зв`язку з викладеним позивачка просить суд визначити [PERSON] , додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини від померлого [INFO] [PERSON] , терміном на два місяці. Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 09.11.2021 було вирішено питання про залучення в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . Позивачка [PERSON] та представник позивача - адвокат Клименко М.С. в судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 07.12.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач Київська міська рада в судові засідання не направили свого представника, про день, місце та час судових засідань повідомлені належним чином про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток. Відповідачем у встановлений законом строк подано до суду відзив відповідно до якого зазначено, що просять суд розглядати справу за відсутності представника відповідача та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з`явився, про день, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з`явився, про день, місце та час судових засідань повідомлявся за адресою, яка зазначена в заяві про залучення третіх осіб, як місце реєстрації третьої особи ( [ADDRESS] ), однак в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення судової повістки. У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутнє повідомлення про отримання судової повістки, третя особа повідомлявся через офіційний веб-портал «Судова влада України». Третіми особами у встановлений законом строк до суду не подано заперечень або пояснень на позовну заяву і будь-яких заяв або клопотань не надходило. 18.11.2021 в судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] , є рідною донькою [PERSON] , зазначила, що у мами та дідуся були прекрасні відносини, а [PERSON] часто приїздив в гості, постійно спілкувався з родиною. Орієнтовно наприкінці січня 2020 року, дідусь перестав відповідати на дзвінки. [PERSON] почала телефонувати зведеному брату [PERSON] , проте останній повідомив, що у них все добре, просто у батька змінився номер телефону. Проте [PERSON] не надав новий номер телефону батька. [PERSON] занепокоїлась та хотіла поїхати до батька, однак трапився локдаун. Ситуація тривала до квітня 2021 року, поки [PERSON] не звернулась до поліції. Свідок [PERSON] з 16 років товаришує з [PERSON] , зазначила, що у період з січня 2020 року по травень 2021 року [PERSON] не перебувала у жалобі та нічого не говорила про смерть її батька, навпаки казала, що батько не відповідає на дзвінкі. Наприкінці січня 2020 року, [PERSON] почала телефонувати своєму зведеному брату [PERSON] , оскільки батько не відповідає на дзвінки, брат [PERSON] зазначив, що все добре, просто батько змінив номер телефону. [PERSON] після закінчення локдауну їздила до будинку, де жив батько, однак ніхто не відчинив двері, а тому через поліцію дізналась, що батько помер. Свідок [PERSON] з 2014 року є колегою [PERSON] , працюють разом в салоні краси, зазначила, що у період з січня 2020 року по травень 2021 року [PERSON] не перебувала у жалобі та нічого не говорила про смерть її батька, навпаки турбувалось, що батько не відповідає на дзвінки. Перебуваючи на робочому місці особисто чула, що [PERSON] телефонувала своєму зведеному брату [PERSON] , який зазначав, що у батька все добре, просто змінив номер телефону. Колеги порадили [PERSON] звернутися до поліції із заявою про розшук батька, саме поліція повідомила про смерть батька. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 213. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане повторно Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 230. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2021 після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке належало йому на праві приватної власності, а саме:1/2 частина квартири [ADDRESS] ; 1/4частина квартири [ADDRESS] . 03 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Судом установлено, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу відмовлено у прийнятті заяви, оскільки [PERSON] пропустила встановлений шести місячний строк. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 65018878 від 03.06.2021, видам Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., зазначено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не відкривалась. Позивачка обґрунтовуючи пропущений строк, зазначає, що дізналась про смерть батька у травні місяці 2021 року, оскільки її зведений брат [PERSON] приховував від неї вищезазначений факт, а позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] , та не могла приїхати у зв`язку з ведення картину (локдауну), пов`язаним із запобіганням гострої респіраторної вірусної інфекції COVID-19. Відповідно до ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1222 ЦК України, регламентує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 67 Закону України «Про нотаріат» регламентує, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Відповідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, законом залишено можливість такому спадкоємцю за певних умов її прийняти, а саме якщо пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини відбувся з поважних причин. Для цього спадкоємцю необхідно надати суду докази, які стали поважною причиною для пропуску ним даного строку. Судом установлено, що позивачка [PERSON] дізналась про смерть батька [PERSON] , який помер [INFO] , у травні місяці 2021 року, що підтверджується зверненням [PERSON] від 15.04.2021 до Відділу поліції № 1 (м. Кагарлик) Обухівського районного Управління поліції ГУНП в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просила встановити місцезнаходження її батька, талоном-повідомленням єдиного обліку № 1989 від 22.04.2021 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, виданим Відділом поліції № 1 (м.Кагарлик) Обухівського районного Управління поліції ГУНП в Київській області, листом Голосіївського управління Національної поліції у місті Києві, відповідно до якого зазначили, що [PERSON] помер близько одного року тому, фотокартками переписки між [PERSON] та [PERSON] , показами свідків. Отже, беручи до уваги положення частини третьої статті 1272 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини можуть бути визнані поважними, оскільки свідчать про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки, які пов`язані з об`єктивними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи викладене вище, суд вважає за можливе задовольнити позов та надати додатковий строк, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При визначенні терміну додаткового строку, який має бути наданий позивачу, суд вважає, що для подання заяви про прийняття спадщини достатньо двох місяців, які обчислюватимуться з моменту набрання цим рішенням законної сили. Судом встановлено, що відповідач Київська міська рада звільнений від сплати судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: approved