Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі, серед інших, зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] , [INFO] , яка не проживає у вищевказаній квартирі з березня 2017 р. та не має там речей, що йому належать. Наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою створює позивачці перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю. Тому позивачка просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . В квартирі за адресою: [ADDRESS] , серед інших, зареєстровано її колишнього чоловіка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією довідки міського єдиного інформаційного-розрахункового центру №348/26032019-30121899. Судом встановлено, що [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] . На сьогоднішній день відповідач продовжує бути зареєстрованим в квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак з березня 2017 р. фактично в ній не проживає, його особистих речей та належного йому майна в квартирі нема. Таким чином, впродовж тривалого часу відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, а наявність його реєстрації за вказаною адресою створює позивачці перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю. Судом встановлено, що сторони перебували у родинних стосунках, однак власник квартири не має ніяких обов`язків по наданню житла відповідачу. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами склались цивільні правовідносини та оскільки відповідач перешкоджає позивачці у здійсненні її прав, як власника майна, більше строку, встановленого в ст. 405 ЦК України, не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , між сторонами не існує, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 768,40 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved