Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельних ділянок розміром 0,1955 га, 0,2500 га та 1,60 га та сертифікату № 1263 від 17.02.1997 р. ВАТ «Семеноводчеський радгосп «Перемога» на прості імені акції в кількості 4920 акцій, після смерті бабусі [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Пізніше, 25.03.2016 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачка у підготовче судове засідання не зявилась, представник позивачки [PERSON] (ордер серії ОД № 103988 від 07.07.2017 р.) направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач по справі, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла 20.12.2010 р.; копія заповіту від 30.11.2010 р., згідно якого [PERSON] заповіла все майно [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON]; копія довідки Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з нею мешкала онучка [PERSON]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 0,2500 (кадастровий номер 5124181200:02:002:0187) га цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), власник [PERSON]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 0,1955 (кадастровий номер 5124181200:02:002:0186) га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, власник [PERSON]; копія державного акту на право приватної власності на землю, площею 1,60 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник [PERSON]; довідка про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 1,60 га, 0,25 га (кадастровий номер 5124181200:02:002:0187) та 0,1955 га (кадастровий номер 5124181200:02:002:0186), які розташовані на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, згідно якої грошова оцінка становить 254839,25 грн.; копія сертифікату ВАТ «Семеноводчеський радгосп «Перемога» № 1263 від 17.02.1997 р. на прості імені акції в кількості 4920 акцій; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 20.12.2010 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки розміром 0,1955 га (кадастровий номер 5124181200:02:002:0186), на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 592687; земельної ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер 5124181200:02:002:0187) на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 592686; земельної ділянки розміром 1,60 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 066540 та права на сертифікат № 1263 від 17.02.1997 р. ВАТ «Семеноводчеський радгосп «Перемога» на прості імені акції в кількості 4920 акцій. Під час життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за заповітом. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON], яка є позивачкою по справі. Відповідач по справі [PERSON] є батьком позивачки, на спадщину не претендує, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи. У встановлений законодавством строк, позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини, постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 21.09.2011 р. № 1871. 25.03.2016 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що за життя спадкодавцем оригінали правовстановлюючих документів були загублені. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті бабусі, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців, які б мали обовязкову долю у спадщині, не має. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved