Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, [PERSON] , [INFO], та який було за реєстровано Палацом урочистих подій м. Львова, актовий запис №2729. Від подружнього життя мають повнолітню доньку - [PERSON] , 1991р.н. Неповнолітніх дітей від шлюбу з відповідачем немає. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони є різними людьми, з різними поглядами на життя. Між подружжям втрачено почуття любові та взаєморозуміння. З 2002 року позивачка з відповідачем проживають окремо, кожен з них живе своїм життям, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують та не спілкуються. [PERSON] вважає, що з таких обставин сім`я існує лише формально, примирення між ними неможливе. Подальше перебування у формальному шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Також, зазначає, що змінювати прізвище не хоче і майнових спорів не має. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у його відсутності суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляє заочне рішення. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 18.08.1990 року зареєстрували шлюб у Палаці урочистих подій м. Львова, актовий запис №2729, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивачки, а відтак, шлюб слід розірвати.

Outcome: approved