Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши, що 07.06.2003 року між нею та відповідачем укладено шлюб. 07.10.2008 року шлюб розірвано, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 13.11.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу позивачка [PERSON] самотужки піклується про спільну дитину [PERSON] без участі відповідача [PERSON] , оскільки батько дитини повністю відсторонився від участі у піклуванні за донькою та виконання своїх батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини [PERSON] , не бачиться з нею, не спілкується та не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком, інтересами та успіхами. Аліменти на утримання доньки не сплачує, має заборгованість за виконавчим листом в сумі 53 752,33 грн. Відповідач взагалі не вітає доньку зі святами та днями народження, не дарує подарунків. Батьку [PERSON] не цікаво, що його донька займалася танцями, художнім малюванням, закінчує музичну школу.05.03.2018 року службою у справах дітей Новокаховської міської ради з [PERSON] проведено профілактично - попереджувальну бесіду, щодо недопущення порушення прав доньки [PERSON] , попереджено про відповідальність за виховання та утримання своєї доньки та про наслідки безвідповідального батьківства. Однак до теперішнього часу [PERSON] не зробив жодних дій з метою неухильного дотримання вимог чинного законодавства щодо виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] Позивачка не отримує аліментів на утримання спільної дитини [PERSON] , які відповідач [PERSON] повинен був сплачувати у розмірі 470 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття на підставі рішення суду від 13.11.2007 року. Ціни на все зростають, дівчинка дорослішає та їй необхідне повноцінне харчування, медичне забезпечення, нові речі, шкільне приладдя, грошові кошти на захоплення та розваги, збільшилися витрати на розвиток здібностей дитини. На даний час позивачка працює, але заробітної плати недостатньо для утримання дитини, оскільки значна частина зароблених коштів витрачається на сплату комунальних послуг. Просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області по справі № 2/3142/07 від 13.11.2007 року з [PERSON] , [INFO] на користь позивачки [PERSON] , [INFO] , на утримання її неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 470 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття - до 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і досягнення дитиною повноліття. Під час судового розгляду позивачка та її представник адвокат Грицак О.С. підтримали заявлені вимоги, з підстав зазначених у позові. Крім того, [PERSON] надала свої пояснення під присягою свідка, зазначивши, що коли вони проживали в шлюбі з відповідачем він спричинював їй тілесні ушкодження, у них були окремі бюджети. [PERSON] купував дитині те, що вважав за потрібне, але не те, в чому була необхідність. Після розірвання шлюбу, спілкування з дитиною у [PERSON] припинилося, вона повідомляла його про потребу у грошах на утримання дитини, але її прохання залишалися без відповіді. З часу розірвання шлюбу [PERSON] не вітав доньку з днем народження, не дарував їй подарунки, не цікавився її життям та успіхами. Зараз дитина професійно займається музикою, має намір вступати до навчального закладу за музичним фахом, витрачаються значні кошти, близько 3 000 грн. щомісячно для її підготовки, зайняття музикою, харчування, лікування, придбання одягу. Під час перебування в 2019 році [PERSON] на лікуванні, нею витрачено понад 8 000 грн., батько не відвідував дитину в лікарні, не надавав грошові кошти на придбання ліків, обстеження. Квартира ними була куплена на запозичені грошові кошти, умовою договору дарування не була відмова її від сплати аліментів. [PERSON] телефонував їй з метою зустрітися з дитиною, вона не заперечувала, але він не призначав час побачення. Доньці на теперішній час 15 років і вона не бажає спілкуватися з батьком, а вона як мати не може її примусити до цього, бо дитина самостійно планує свій час і може висловити свою думку щодо побачень з батьком. Відповідач [PERSON] позову не визнав, надав своє вступне слово під присягою свідка, повідомивши суду, що бажає бути батьком дитини, заперечує проти позбавлення його батьківських прав. З дитинства він доглядав та дбав про дитину, [PERSON] працювала, а він допомагав глядіти дитину, відвідував дитячий садок, початкові класи, утримував дитину, разом з дружиною та дитиною їздив на концерти, дитина була в нього в майстерні, він їй навчав всьому, вона робила йому роботи на комп`ютері, була присутня з ним на установці меблів. Після розлучення все змінилося, [PERSON] почала перешкоджати зустрічатися з дитиною, він тривалий час не спілкувався з дитиною, його вина в тому, що він не займався вихованням дитини, не відвідував класного керівника, йому потрібно налагодити стосунки з донькою, яка також від нього відсторонилася, але він звернувся до органу опіки та піклування з питання встановлення йому побачень з дитиною. Бажає піклуватися про свою дитину, спілкуватися з нею. Заборгованість по аліментах в нього виникла в січні 2016 року, бо почалися проблеми з бізнесом, в нього були великі борги, які він мусив сплатити. Зараз ситуація змінюється, він має стабільний дохід і протягом короткого часу сплатить заборгованість по аліментах. 5 років тому подарував доньці ноутбук, вважає, що квартира була подарована ним за домовленістю з [PERSON] з метою забезпечення дитини. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області - Василенко О.Л. позовні вимоги підтримала частково, не заперечувала проти збільшення розміру аліментів, щодо позбавлення батьківських прав повідомила, що орган опіки та піклування відповідно до свого висновку визнав недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , при цьому було враховано його ставлення та відношення до дитини під час проживання подружжя в шлюбі, дарування квартири [PERSON] в рахунок сплати аліментів, бажання батька спілкуватися з дитиною. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст.89 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Відповідно до письмових доказів наданих суду слідує, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ними розірвано 07.10.2008 року. На підставі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13.11.2007 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] - [INFO] в розмірі 470 грн. щомісячно починаючи з 19.10.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Зі свідоцтва про народження дитини вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . З довідки - розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 21.09.2018 року слідує, що станом на час складання довідки заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 2-3112/2007 від 16.11.2007 року про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] складає 53 752,33 грн., в довідці зазначено про існування заборгованості з 2007 року до теперішнього часу. [PERSON] навчається в ЗОШ № 3 Новокаховської міської ради в 9-А класі. З характеристики та психологічної характеристики [PERSON] , 2004 року народження, зробленої директором школи та практичним психологом вбачається, що [PERSON] виховується в неповній сім`ї мамою, мати доброзичлива, активно цікавиться навчальним та соціальним життям доньки. [PERSON] активна, відповідальна, часто виконує роль організатора, її сфера професійних інтересів сформована. З довідок ЗОШ № 3 Новокаховської міської ради від 15.02.18, 25.10.2018 року слідує, що [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки [PERSON] , учениці 8-А класу, учениці 9-А класу. Разом з [PERSON] та [PERSON] зареєстрована [PERSON] - донька позивачки. З договору дарування від 25.01.2008 року слідує, що [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що підтверджується також витягом з реєстрації права власності на нерухоме майно від 12.02.2008 року. Позивачкою надані чеки про сплату коштів за навчання в музичній школі, за підготовчі курси з української мови, на придбання ліків, на проведення лабораторних досліджень. З відповіді служби в справах дітей Новокаховської міської ради від 05.03.2018 року слідує, що з [PERSON] проведено профілактично-попереджувальну бесіду щодо недопущення порушення прав доньки [PERSON] . Батько дитини ознайомлений із законодавством України щодо обов`язків батька про утримання, виховання своїх дітей. [PERSON] попереджений про відповідальність за виховання та утримання своєї неповнолітньої дитини, про наслідки безвідповідального батьківства. Позивачкою долучені дипломи [PERSON] , якими вона нагороджувалася за участь у музичних конкурсах різних рівнів. З довідки про доходи [PERSON] за 2018 рік слідує, що нею з квітня по жовтень 2018 року отримано доходи в сумі 70 661,96, з них податок з доходів фізичних осіб - 12 719,13 грн. Відповідно до характеристики [PERSON] наданої Новокаховською дитячою музичною школою, [PERSON] характеризується позитивно, як талановита, працелюбна, вихована, чуйна та емоційна дитина. Неодноразово була переможцем обласного конкурсу «Херсонський первоцвіт», постійний переможець шкільного конкурсу «Камертон». Дівчина виховується в неповній сім`ї, мати [PERSON] приймає активну участь у вихованні дитини, супроводжує на концертах, шиє костюми, створює сценічний образ, своєчасно сплачує за навчання. З висновку виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області від 18.02.2019 року слідує, що в інтересах дитини комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новокаховської міської ради вважає за недоцільне позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , 2004 року народження. До зазначеного висновку долучені розписки надані [PERSON] відповідачу [PERSON] про отримання нею аліментів за 2013-2014, 2015 роки, січень 2016 року в сумі 5 640 грн., 1410 грн., 940 грн., 1000 грн., 470 грн., 470 грн., 470 грн., всього в сумі 10 400 грн. [PERSON] до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, фактично проживає по [ADDRESS] . В своїх поясненнях начальнику служби у справах дітей виконкому Новокаховської міської ради [PERSON] надала згоду про позбавлення свого батька [PERSON] батьківських прав відносно неї. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона постійно спілкується з родиною [PERSON] , але ніколи не бачить [PERSON] поруч з донькою, він не займається її вихованням та матеріально не утримує дитину, [PERSON] постійно скаржиться на нестачу грошей та відсутність допомоги зі сторони [PERSON] Лише коли подружжя проживало разом він займався вихованням дитини. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона бачила [PERSON] разом з дитиною поки вона - [PERSON] була ще маленькою. В подальшому, після розлучення подружжя, [PERSON] перестав приходити до дитини. Зі слів [PERSON] їй відомо, що батьку ніхто не забороняє бачитися з дитиною, але він не спілкується з донькою та не допомагає матеріально її утримувати. З пояснень свідка [PERSON] - неповнолітньої дитини слідує, що батько телефонував їй декілька разів, коли було подано позов до суду, але вона не захотіла з ним зустрічатися, оскільки в неї немає з ним спільних інтересів, вона пам`ятає його тільки маленькою. В її житті немає батька, а є лише біологічний батько. В молодшій школі її батько приходив до школи, коли робив парти, 6-7 років тому. З часу розлучення батьків і до цього часу батько не турбувався про неї, не допомагав їй, не цікавився її життям та успіхами в позашкільному житті. Вона не бажає спілкуватися з батьком та зустрічатися з ним, бо не бачить в цьому сенсу. Батько не вітає її з днем народження, з іншими святами, вона закінчила 9 класів, він не відвідував свято останнього дзвоника. Відповідно до ст. 51 Конституції України, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Ч. 7 ст.7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.03.21991 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, зокрема п.2 ч.1 ст.164 СК України, визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька так і для дитини (ст.166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (п.57,58). У п.100 справи «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (як приклад, рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року). Згідно ст.180,181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу становить в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; Як роз`яснив у п. 15,16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення баткьівських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З доказів наданих суду слідує, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Батьки [PERSON] розлучилися та разом не проживають, дитина проживає з матір`ю дитини. [PERSON] під час спільного проживання з [PERSON] займався вихованням дитини, її розвитком. Коли дитині не було одного року, [PERSON] почала працювати, а батько доглядав дитину і виховував її. Коли дитина підросла, він брав її до себе на роботу, коли займався виготовленням меблів. Також [PERSON] іноді відвідував дитину в школі, в початкових класах. Після розірвання шлюбу між подружжям загострилися відносини, [PERSON] не бачився з дитиною, зазначає, що перешкодою тому була поведінка матері дитини. Згодом у відповідача утворилася заборгованість по аліментах, спілкування з дитиною припинилося. Наразі [PERSON] не бажає спілкуватися з батьком, уникає з ним зустрічей та пояснює, що батько відсутній в її житті і не бажає з ним налагоджувати стосунки. Відповідач робить спроби в налагоджуванні контакту з дитиною, звернувся до органу опіки та піклування для встановлення часу зустрічей з дитиною, заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] З висновку органу опіки та піклування вбачається, що комісія із захисту прав дитини вважає недоцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно дитини. Суд оцінивши докази по справі в їх сукупності вважає, що відсутні підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , не зважаючи на думку дитини, небажання її спілкуватися з батьком, та наявність заборгованості по аліментах, яка частково погашалася, але боржник та стягувач не повідомляли державну виконавчу службу про сплату аліментів. Так відповідно до позиції Верховного Суду, яка висловлена в постанові ВС від 24.04.2019 року у справі №331/5427/17, небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, так як ці обставини зумовлені не її (його) волею. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і батьком конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Тому суд вважає, що позивачкою не доведено негативних наслідків в разі не позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] та що дитині стане краще якщо у неї не стане батька. Разом з тим, суд вважає за доцільне попередити [PERSON] , [INFO] , про неприпустимість в подальшому порушення з його боку батьківських обов`язків щодо його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та про можливі наслідки у разі їх неналежного виконання у виді позбавлення його батьківських прав, оскільки тривалий час [PERSON] не спілкувався з дитиною, не цікавився її життям та розвитком, не займався вихованням та матеріально не утримував і не лікував, через що було втрачено зв`язок з дитиною, який [PERSON] бажає відновити та налагодити стосунки з донькою. Контроль за виконанням батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , слід покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області. Крім того, суд вважає, що позов в частині збільшення розміру аліментів до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягає задоволенню, оскільки розмір аліментів, який стягується з [PERSON] на теперішній час є меншим від гарантованого ст.195 ч.2 СК України мінімального розміру аліментів, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка також бажає змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на стягнення аліментів в частині від доходу відповідача, відповідач проти цього не заперечував, відповідно до чинного законодавства позивачка вправі самостійно обирати спосіб стягнення аліментів, тому зазначена позовна вимога є обґрунтованою та підставною. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] щодо того, що квартира подарована [PERSON] з метою забезпечення дитини [PERSON] , оскільки в договорі дарування про це нічого не зазначено. Аліменти в збільшеному розмірі слід стягувати з часу набрання рішенням суду законної сили, а виконавчий лист, виданий на підставі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13.11.2007 року у справі № 2/3142/17 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню з дня набрання цим рішенням законної сили та поверненню до Новокаховського міського суду Херсонської області. З цих підстав позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати - судовий збір в сумі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за позовом про збільшення розміру аліментів.

Outcome: partial