Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час останній навчається в ВКНЗ СОР «Лебединське педагогічне училище імені А.С. Макаренка» і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює, а тому має змогу надавати сину допомогу в зв'язку з навчанням, але добровільно цього не робить. Тому позивачка просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно до часу закінчення ним навчання. В судове засідання позивачка не з'явилася, в наданій заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, пославшись на те, що він має невеликий розмір заробітної плати, значну частину якої щомісяця повинен витрачати на лікування. Також два рази на рік він проходить стаціонарне лікування. Вартість одного курсу становить близько 7000 грн. Крім цього, він потребує термінового проведення операції, вартістю 70000 грн. При цьому на його утриманні перебуває дружина, яка не працює в зв'язку з вагітністю. [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву про стягнення аліментів в зв'язку з його навчанням, заявлену з боку матері, підтримав в повному обсязі. Вислухавши відповідача, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов'язані з сімейними правовідносинами і підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який в даний час навчається в ВКНЗ СОР «Лебединське педагогічне училище імені А.С. Макаренка». Термін навчання складає з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року. При цьому навчання [PERSON] потребує матеріальних витрат, які позивачка не може самостійно задовольнити, а тому вона вважає, що відповідач, будучи батьком, повинен брати участь в забезпеченні сина. Ухвалюючи рішення, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін та їх повнолітнього сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійне місце роботи у СТОВ «Промінь», де займає посаду завідуючого фермою. З довідки про доходи (а.с. 9) вбачається те, що його дохід за листопад 2013 року - січень 2014 рік склав 4800 грн., 1600 грн. на місяць. Також [PERSON] має зареєстровані на себе транспортні засоби, одним з яких (марки LIFAN X60, 2013 року виготовлення) володіє на даний час, що стверджується довідкою центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів (а.с. 47) та що не заперечив в судовому засідання сам відповідач. Разом з цим суд приймає до уваги й те, що [PERSON] знаходиться на «Д» обліку з приводу Гіпертонічної хвороби ІІ ступеня, 2 стадії, група ризику висока та з приводу Цукрового діабету ІІ типу, важка форма, що вбачається з довідок (а.с. 19, 20, 48, 49, 50). Позивачка в свою чергу також має доходи у вигляді допомоги як одинокій матері, яка за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року склала 1803,60 грн., а також допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року склала 4677,64 грн., що вбачається з довідок (а.с. 38, 39) Також суд враховує матеріальне становище й самого [PERSON], який з 01.01.2014 року переведений на навчання на бюджетну основу та з січня 2014 року отримує стипендію в розмірі 605 грн., що стверджується довідками (а.с. 7, 8). Враховуючи всі ці обставини, суд вважає необхідним аліменти, які просить стягувати позивачка на свою користь, зменшити, визначивши їх в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, що на думку суду буде достатнім для задоволення потреб [PERSON], пов'язаних з його навчанням. Крім цього, задовольняючи частково позовні вимоги, суд також виходить і з того, що законом не передбачено стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина в розмірі 30 % прожиткового мінімуму, а тому в цій частині позов також не підлягають задоволенню. Сплату судового збору суд вважає необхідним покласти на відповідача, оскільки позивачка звільнена від даних витрат при подачі позову, визначивши їх розмір пропорційно до задоволених вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial