Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 12.04.2006року народження, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареестровано 04.03.2004року у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис 241. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 12.04.2006року народження. Неповнолітній син знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\3 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2017р. В судове засідання позивачка не з»явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся про день та час розгляду справи, ухилився від отримання кореспонденції суду . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареестрованому шлюбі, який зареестровано 04.03.2004року у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис 241. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 12.04.2006р.н., батьком якого є відповідач [PERSON]. Неповнолітній [PERSON], 12.04.2006р.н., проживає та знаходиться на утриманні позивача [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи в сукупності обставини та матеріали справи, положення закону, згідно якого батьки зобовязані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів, а саме 1/3 частина його заробітку є обєктивним з огляду на вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме суд вважає за можливе стягувати з відповідача [PERSON] 17.09.1974року народження, ПІН не встановлено, уродженця [INFO], проживаючого в [INFO] , не працюючого аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved