Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона працювала у відповідача на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку і 28.04.2017р. була звільнена за угодою сторін, але до теперішнього часу з нею не проведено остаточного розрахунку. У звязку з цим, після уточнення позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 37029,95грн та середній заробіток за період затримки розрахунку, тобто з 29.04.2017р. по день ухвалення судом рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати н арівні 203,75грн. В судове засідання позивачка не зявилась, причину неявки суду не повідомила, проте надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просила провести судове засідання без її участі та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся судовими викликами, які були отримані уповноваженими особами. Таким чином, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи відповідач не з'явився у судові засідання 13.07.2017р. та 25.07.2017р. без поважних причин. Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. З 03.11.2003р. по 28.04.2017р. позивачка працювала в Черкаській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» /а.с.5-6/. Наказом від 28.04.2017р. №13-к позивача звільнено з займаної посади (начальник відділу бухгалтерського обліку) за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП. При звільненні позивачки з нею не було проведено остаточного розрахунку з виплати заробітної плати у звязку з чим утворилась заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 37029,89грн. 18.05.2017р. позивач звернулась до відповідача з заявою-претензією, в якій просила погасити заборгвоаність по заробітній платі /а.с.7/. Даний лист був отриманий відповідачем 22.05.2017р, але залишився без реагування. До теперішнього часу відповідачем не здійснено остаточного розрахунку з позивачкою, через що остання звернулася до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами склалися трудові правовідносини та існує спір з приводу порядку здійснення розрахунку при звільненні, який регулюється нормами Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) та Законом України «Про оплату праці». Згідно ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом відповідач в порушення ст.116 КЗпП не здійснив виплати належної позивачу заробітної плати в день його звільнення у звязку з чим до теперішнього часу має заборгованість перед позивачем в розмірі 37029,89грн, яка підлягає стягненню. Згідно ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем до теперішнього часу не здійснено повного розрахунку з позивачкою, то вимог про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку підлягає задоволенню. Розраховуючи розмір середнього заробітку, що підляже стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує наступне.. Відповідно до розяснень, що містяться у п.20 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з довідки про доходи позивачки (а.с.25) розмір заробітної плати, що була нарахована позивачці за останні два місяці роботи перед звільненням (лютий і березень 2017р.), складає 8490,40грн (4211,60грн + 4278,80грн). Отже середньоденна заробітна плата позивачки за одни робочий день складає 202,15грн. Таким чином, на момент прийняття судом рішення по справі період прострочення розрахунку відповідача з позивачкою складає 56 робочих днів (з 03.05.2017р. (перший робочий день після звільнення) по 24.07.2017р. включно, при цьому день ухвалення рішення не береться до розрахунку, оскільки його ще не можна вважати простроченим), тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 11320,40грн і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати по справі складаються з судового збору. З огляду на зміст позовних вимог, то ціна позову складає 48380,29грн, а отже розмір судового збору по цим вимогам 640грн. Позивачем при зверненні до суду було сплачено 640грн судового збору за вимогами про стягнення середнього заробітку, а тому ці витрати мають бути йому відшкодовані відповідачем. Відповідно до статті 367 ЦПК суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 37029,95грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial