overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.04.2007 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі РАЦС Іршавського райуправління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 30. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, причиною розпаду сім'ї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні питань сімейного життя, сім'я розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Позивачка просить суд розірвати щлюб між нею та відповідачем по справі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задоволити, заперечила проти можливості примирення сторін. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами до суду не звертався. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що 21.04.2007 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі РАЦС Іршавського райуправління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 30. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, вжиті судом заходи щодо примирення сторін позитивного результату не дали, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх наміру не мають, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.04.2017 вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними припинились. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім`ї позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивачка не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 квітня 2017 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №219 (а.с.6). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що з лютого 2018 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 жовтня 1995 року вона з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем і знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та втрату взаєморозуміння одне одного. Позивачка вказує, що з березня 2018 року фактично разом не мешкають, спільне господарство разом не ведуть, хоча мешкають в одній квартирі. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй шлюбне прізвище. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї в матеріалах справи є заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду він не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило, відзиву не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачки, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 жовтня 1995 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 1181, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8, 9). Судом встановлено, що з березня 2018 року шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не мешкають, спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 квітня 1990 року між ними у Палаці реєстрації шлюбів і новонароджених міста Києва було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1523. Від шлюбу вони мають двох дітей сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні характери та погляди на сімейне життя. З травня 2013 року вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, майнових спорів не мають та проживають окремо. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з»явилася надала суду заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити та розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву якою позов визнав повністю, та просив розглядати справу у його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 21 квітня 1990 року у Палаці реєстрації шлюбів і новонароджених міста Києва, про що зроблено актовий запис №1523 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох дітей сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 квітня 2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, що суперечить інтересам кожного з них. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2014 року. Спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Зважаючи на вищенаведене позивачка просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду надали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач повідомив суд, що позов визнає, строк для примирення просить не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 21 квітня 2006 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 548 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідач визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 січня 2004 року між ними у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №70. Від шлюбу дітей вони не мають Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, що призводить до різного роду конфліктів та непорозумінь. З грудня 2007 року вони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство та проживають окремо один від одного. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з»явилася надала суду заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити та розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився надав суду заяву, якою позов визнав, просив його задовольнити та розглядати справу у його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 21 січня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис № 70 (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 січня 2011 року між ними у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 40. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, між ними виникають конфлікти, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного та припинення шлюбних відносин. З листопада 2014 року шлюбні відносини вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, майнових спорів не мають та проживають окремо. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з»явилася надала суду заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити та розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився надав суду заяву, якою позов визнав, просив його задовольнити та розглядати справу у його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 21 січня 2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві, про що зроблено актовий запис № 40 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 травня 2010 року між ними у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №285. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, в зв»язку з різними характерами та поглядами на сімейне життя. З березня 2013 року вони не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, майнових спорів не мають, проживають окремо. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з»явилася надала суду заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити, розглядати справу у її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оглошення в засобах масової інформації, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 21 травня 2010 року між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №285 (а.с.5). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 червня 1996 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що з серпня 2017 року проживання та ведення спільного господарства між ними припинені, спільне життя між нею та відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати поваги один до одного. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просить суд залишити їй шлюбне прізвище.\~ В судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 червня 1996 року міським відділом РАГС м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 347, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Судом встановлено, що з серпня 2017 року шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не мешкають та спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved