Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , мешканця [INFO] , про стягнення аліментів на утримання дитини . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові та просить їх задовольнити в повному обсязі. При цьому пояснила , що шлюб 19.02.2016 року було розірвано , відповідач проживає окремо , добровільно не надає кошти або будь яку матеріальну допомогу на утримання дитини , чим ставить дитину та позивачку у складне матеріальне становище . Крім того просить суд стягнути кошти на утримання дитини починаючи з дня її народження . Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення на користь позивачки ? частки його заробітку ( доходу ) на утримання спільної дитини . Судом встановлено , що сторони проживали у шлюбі з 22.07.2015 року по 19.02.2016 року , після чого шлюб було розірвано ( а.с. 5,13 ) . Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] ( а.с.7 ) , яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні ( а.с.8 ) . Як убачається з матеріалів справи та пояснень позивачки відповідач є фізично здоровою особою та може надавати достатню матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини , яка потребує матеріальної допомоги від відповідача , а також і додаткових витрат батька на її утримання . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом. В ч.1 ст. 184 СК зазначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі , а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.191 зазначеного Кодексу убачається , що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства , материнства та стягнення аліментів » зазначено , що вирішуючи питання щодо розміру аліментів , суд повинен ураховувати : стан здоровя , матеріальне становище дитини і платника аліментів ; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей , непрацездатних чоловіка , дружини , батьків , повнолітніх дочки , сина ; інших обставини , що мають істотне значення . Суд, дослідивши письмові докази, які є в справі, заслухавши пояснення позивачки , відповідачки , враховуючи також те , що відповідач не надав суду доказів , що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини , приходить до висновку , що позов слід задовольнити частково , оскільки відповідач ухиляється від обовязку утримувати малолітню дитину , чим ставить її у складне матеріальне становище, а тому аліменти на утримання дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку , у відповідній частці від заробітку ( доходів ) останнього з дня подачі позовної заяви до суду. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу ) відповідача , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого Законом України « Про державний бюджет України » на відповідний рік , щомісячно, починаючи з 10.08.2016 року до досягнення дитини повноліття , що на думку суду є достатнім і необхідним для утримання дітей позивачкою , оскільки обовязок утримувати дітей лежить на обох батьках . Разом з тим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів з моменту народження дитини , оскільки позивачка не надала суду доказів , що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням на надання матеріальної допомоги на утримання дитини . Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір , оскільки позивачка у відповідності до п.3 ст.5 Закону України « Про судовий збір » , звільнена від сплати судового збору при подачі до суду позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial