Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сімейне життя належним чином не скалося тому сторони проживають окремо, а дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Забезпечити нормальний рівень життя та соціальний розвиток дитини їй важко. Відповідач коштів на утримання сина не надає, хоча має таку можливість. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку. У судове засідання позивачка не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити, а справу слухати у її відсутності. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково та пояснили, що відповідач [PERSON] згідний сплачувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей . Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є батьком [PERSON] [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його народження. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не має постійного місця праці та доходу,однак є працездатним, може надавати матеріальну допомогу дитині, інших обставин, які б звільнили відповідача від аліментного обов`язку не встановлено, позов визнав частково, тому на утримання дитини з нього слід стягувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Outcome: partial