Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. 12 травня 2009 року вона розлучилась з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. З 18.08.2014 року син навчається на денному відділенні Військового інституту телекомунікацій та інформатизації по сьогоднішній день, що підтверджується довідкою з місця навчання (яка буде додана до матеріалів справи до засідання суду). У звязку з цим її син потребує матеріальної допомоги. У відповідності до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач працює у ТОВ „НЗФ та має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина. За таких обставин звернулась до суду і просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягувати з 01.09.2016 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, а також судовий збір стягнути з відповідача. В судове засідання позивачка не прибула, надала три заяви про розгляд справи у свою відсутність, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, посилаючись на те, що аліменти він завжди платив і не відмовляється від сплати аліментів на утримання свого сина й зараз, лише не дуже розуміє, чому в матеріалах справи є оригінал довідки та відповідь на запит суду з інституту, які відрізняються від копії тієї довідки, що є в нього. Тому він хоче знати за який період він повинен сплачувати аліменти, бо не розуміється в усіх тих довідках, які є у суду. Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно зі ст.198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та відповідач мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). З 18.08.2014 року по 10.11.2016 року [PERSON] був курсантом 221 навчальної групи факультету інформаційних технологій військового інституту телекомунікацій та інформатизації. 10.11.2016 року відрахований з числа курсантів інституту у звязку з достроковим розірванням контракту через небажання навчатись (наказ начальника інституту № 64НІ від 10.11.2016 року) (а.с.22). Тому суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача лише за період з 14.09.2016 року (дата подання позовної заяви до суду) по 10.11.2016 року (дата відрахування з числа курсантів факультету інформаційних технологій військового інституту телекомунікацій та інформатизації). Оскільки, відповідач працює, має постійну роботу, не заперечує проти стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його заробітку та доходів кожного місяця.

Outcome: approved