Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції про що складено відповідний актовий запис за №698. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Вказувала, що протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з ним має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача постійно виникали сварки, що спричиняло позивачці душевні страждання. Зазначала, що відповідач протягом тривалого часу взагалі самоусунувся він необхідності матеріально забезпечувати сімю. На даний час ведення спільного господарства між ними остаточно припинено. За глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки, як і неї так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Спору з приводу поділу майна та щодо місця проживання дитини у них немає. З урахуванням викладеного просила шлюб між ними розірвати. Відповідач надав суду відповідно до якої пояснив, що він здійснює вантажо пасажирські перевезення на Англію внаслідок чого в дорозі перебуває 8-10 днів. Впродовж останніх кількох місяців помітив якесь відчужене ставлення з боку позивачки. Винним у розірвані шлюбу себе не вважає та на розірвання шлюбу не згідний. В судове засідання позивачка не зявилася. Через канцелярію суду надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції про, що складено відповідний актовий запис №698, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №088618 (а.с.3). Від вказаного шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч.3ст. 105\~Сімейного Кодексу України\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Таким чином, суд вважає, що збереження сімї неможливе, оскільки сімя сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved