Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики зазначила, що 01 червня 2012 року вона позичила відповідачу [PERSON] 1\~000 000(один мільйон)гривень, які відповідачка зобовязувалася повернути до 01 червня 2015 року, про що була написана розписка власноручно 01 червня 2012 року. Борг позивачу не повернутий по теперішній час. Позивач просить стягнути з [PERSON] 1\~000 000 (один мільйон грн.) боргу за договором позики. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву у якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Суд, знаходить можливим розглянути справу на підставі наданих доказів, та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що 01 червня 2012 року позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] 1\~000 000(один мільйон)гривень, які відповідачка зобовязувалася повернути до 01 червня 2015 року, про що була написана розписка власноручно 01 червня 2012 року. Борг позивачу не повернутий по теперішній час. Відповідно до частини 1\~статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо). Як зазначено в\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). За змістом\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність із цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Суд приходить до висновку, що сторонами були дотримані вимоги ч. 1\~ст. 1047 ЦК України\~щодо письмової форми договору позики. Тобто, розписка, яка міститься в матеріалах справи, підтверджує факт передачі позивачем та отримання відповідачем грошових коштів. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved