Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 29 квітня 2014 року. Вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Її коштів недостатньо для утримання дитини, у зв`язку з чим вона звернулась з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, у розмірі 1500 грн., оскільки на даний час не працює, а тому не в змозі сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 5000 грн. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 650 від 21 любого 2019 року (а.с.8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності до положень п. 1 ст. 27 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а п. 2 вказаної статті передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не надано доказів матеріального стану відповідача, з огляду на які можливо зробити висновок про спроможність останнього сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. щомісяця на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦПК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 липня 2019 року становить 2118 гривень. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язку щодо її утримання,з урахуванням стану здоров`я відповідача, який фізично здоровий, але не працює та визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., вважаю можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1500 грн. щомісяця на утримання дитини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial