Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. На підставу своїх вимог спирається на те, що 3 червня 2005 року рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, сина було залишено проживати разом із позивачкою. До досягненням сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання, але після досягнення ним повноліття сплату аліментів вирішив сплачувати на свій розсуд. 01.09.2015 року син поступив на контрактну форму навчання до Уманського державного педагогічного університет імені Павла Тичини за напрямком підготовки фінанси та кредит та на даний момент є студентом цього навчального закладу, денної форми навчання. Вартість його навчання відповідно до договору №251 від 19 жовтня 2015 року про навчання, становить 6930 гривні. За навчання сина на 1-му та 2-му курсі позивачкою було сплачено 13860 грн. Строк навчання у вказаному навчальному закладі встановлено 3 роки та 10 місяців. Син не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності. На сьогоднішній день позивачка безробітна, тому немає можливості самостійно здійснювати оплату, у зв`язку з чим позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 3 червня 2005 року рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, сина [PERSON] було залишено проживати разом із позивачкою. До досягненням сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання, але після досягнення ним повноліття сплату аліментів вирішив сплачувати на свій розсуд. 01.09.2015 року [PERSON] поступив на контрактну форму навчання до Уманського державного педагогічного університет імені Павла Тичини за напрямком підготовки фінанси та кредит та на даний момент є студентом цього навчального закладу, денної форми навчання. Вартість його навчання відповідно до договору №251 від 19 жовтня 2015 року про навчання, становить 6930 гривні. За навчання сина на 1-му та 2-му курсі позивачкою було сплачено 13860 грн. Строк навчання у вказаному навчальному закладі встановлено 3 роки та 10 місяців. Син не взмозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності. На сьогоднішній день позивачка немає можливості самостійно здійснювати оплату. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов?язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. У зазначеній нормі права законодавець пов?язує обов?язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільний син сторін [PERSON] , [INFO] , який на момент розгляду справи досяг повноліття, навчається на ІІ курсі ОКР навчально-наукового інституту економіки та бізнес-освіти Уманського державного педагогічного університету ім. Павла Тичини денної (контрактної) форми навчання, [ADDRESS] , який розташований в іншому місті, що підтверджується довідкою та договором про навчання (а.с. 11, 9) та проживає на період навчання за місцем розташування навчального закладу в гуртожитку, що підтверджується договором на проживання в гуртожитку (а.с. 8), йому не виповнилось 23 роки та він додатково потребує матеріальної підтримки з боку батьків. Відповідач є військовослужбовцем старшим офіцером (з комплектування та проходження служби) відділення кадрів військова частина № [NUMBER] Національної гвардії України [ADDRESS] , отримує щомісячне грошове забезпечення в розмірі 73526,35 грн. за період часу з серпня 2016 року по січень 2017 року, що в середньому складає 12254,39 грн. на місяць. (а.с. 40). Згідно довідки (а.с. 31) до складу сім?ї відповідача входять дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] . В матеріалах справи відсутні пітвердження того, що дані особи знаходяться на утриманні відповідача. Суд, враховуючи матеріальний стан позивачки та відповідача, приходить до висновку, що останній спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові та сплатити додаткові витрати на оплату навчання сина [PERSON] на користь позивачки. Дані позовні вимоги відповідають, як інтересам сина, так і матеріальному становищу платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості, тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved