Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано за рішенням суду від 18.05.1999 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який є повнолітнім та продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач допомогу сину не надає, хоча зобов'язаний та має таку можливість. З огляду на викладене позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісяця, починаючи від дати пред'явлення позову і до припинення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволені, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON], не заперечуючи сам факт потреби сина у матеріальній допомозі, зазначив, що він має можливість її надавати у розмірі, який не перевищує 300 гривень щомісяця, у зв'язку з скрутним матеріальним станом, наявністю нестабільного доходу та незадовільним станом здоров'я. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, згідно ст. 200 СК України, визначається судом у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що Відділом РАГС Єланецького району Миколаївської області видано свідоцтво [NUMBER] від 10.08.1999 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який досяг повноліття та продовжує навчання на І курсі денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на контрактній основі. Календарний термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Згідно договору №11-168 від 13.08.2014 року про надання освітніх послуг, вартість навчання складає 5150 гривень за один семестр. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] в даний момент продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Вказана обставина, у зв'язку з визнанням її сторонами, згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України не потребує доказування. Позивачка працює вчителем в Миколаївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №26. Відповідач не працює, хоча є працездатним та не досяг пенсійного віку. Згідно наданих [PERSON] пояснень, він має мінливий дохід, який отримує із різних джерел. Зокрема, враховуючи проживання у сільській місцевості, джерелом доходу позивача є земельна ділянка, яку він використовує для сільськогосподарських потреб. Крім того відповідач надає сусідам послуги з дрібного поточного ремонту, за які отримує незначну винагороду; їздив розвантажувати селітру, тощо. Таким чином судом встановлено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання, та необхідність стягнення вказаної допомоги у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує дані щодо стану здоров'я [PERSON] згідно виписки із медичної картки №6946/502 від 11.06.2013 року, наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), беручи до уваги стан здоров'я відповідача, рівень його доходу, часткове, у сумі 300 гривень, визнання ним позовних вимог, а також матеріальне становище кожної із сторін, суд вважає, що відповідач зобов'язаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі 300 гривень щомісяця, починаючи від дати пред'явлення позову і до припинення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, а також стан його здоров'я, суд вважає можливим звільнити його від сплати на користь держави судових витрат з оплати судового збору у сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial