Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 20.05.2006 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні та вихованні позивачки. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 20.11.2014 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) до досягнення дітьми повнолітнього віку. На час постановлення вказаного рішення відповідач надав суду відомості про те, що він працює і має постійний заробіток, тобто мінімальну заробітну плату, з якої і стягувалися аліменти на утримання дітей. Однак з травня 2016 року відповідач залишив роботу і виїхав на заробітки за межі України, а саме в Польщу, де має значний дохід і має можливість надавати дітям гідну матеріальну допомогу на їх утримання у вигляді аліментів. На даний час сума аліментів, яка стягується з відповідача є недостатньою для утримання дітей. Просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на наведені в заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив відносно стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1200 грн. на обох неповнолітніх дітей щомісячно до досягнення ними повноліття. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 20.05.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Хустського районного суду. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні та вихованні позивачки. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 20.11.2014 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) до досягнення дітьми повнолітнього віку. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до постанови Верховного Суду України за № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Суд, оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, враховуючи вік неповнолітніх дітей та потреби для їх нормального утримання і виховання, дійшов до висновку, що позивачка правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача, так як відповідач відповідно до ст.180 СК України зобовязаний забезпечити утримання своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, судом не встановлено доказів про наявність у відповідача постійного місця праці або наявності стабільних доходів, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача, слід вирішувати на підставі ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі по 900 гривень щомісячно до досягнення ними повнолітнього віку. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: approved