Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.12.2012 року померла її баба [PERSON] Після смерті останньої відкрилася спадщина в тому числі на земельну ділянку площею 4,4624 га, розташовану на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області. Позивачка являється спадкоємицею на дане майно за заповітом, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю. Тому позивачка просила встановити факт належності даної земельної ділянки померлій [PERSON] та визнати за нею право власності на вказане майно в порядку спадкування. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка в наданій заяві свої вимоги підтримала, представник відповідача проти задоволення позову не заперечив, про що також надав заяву. Справу сторони просили розглянути без їх участі. Представник третьої особи в наданій заяві також не заперечив проти позову, справу просив розглянути у його відсутності. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані з спорами про спадкове право, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 18.12.2012 року в с. М.Бобрик померла гр. [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до заповіту (а.с. 9) позивачка являється спадкоємицею [PERSON] на земельну ділянку площею 4,46 га, розташовану на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, яка належала померлій на праві приватної власності, а тому вона бажає прийняти дану спадщину. Однак, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю оригіналу державного акту на право приватної власності на землю. Відмова нотаріуса була оформлена усно, що не суперечить ст. 49 Закону України «Про нотаріат», яка говорить, що нотаріус або посадова особа, що вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі лише на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивачка, будучи спадкоємицею за заповітом на майно померлої [PERSON], не може оформити свої спадкові права у передбаченому законом порядку, так як оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку відсутній, його дублікат з 01.01.2013 року отримати неможливо, так як за чинним законодавством державні акти на землю і їх дублікати уже не видаються, що й стверджується відповіддю Держземагентства (а.с. 12), а для вчинення нотаріальної дії необхідний саме оригінал правовстановлюючого документу на землю, що змусило [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт належності померлій спірної земельної ділянки стверджується копією державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 11), яка збереглася у позивачки до цього часу, кадастровими планами (а.с. 13-15), довідкою Держземагентства про правовий статус земельної ділянки (а.с. 16) та записами книги реєстрації державних актів (а.с. 26-27). З даних матеріалів вбачається, що [PERSON] дійсно належала земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташована на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, загальною площею 4,4624 га з них: ріллі - 3,4239 га, пасовища 0,1309 га, сіножаті 0,9076 га. Тому даний факт підлягає встановленню. Згідно вимог ст. ст. 325, 328, 1216, 1222 1223 ЦК України фізичні особи можуть бути субєктами права власності на підставах, не заборонених законом і мають право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, а спадкоємці мають право прийняти спадщину. Встановивши вказані обставини, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на вищевказане майно в порядку спадкування після померлої [PERSON], спадкоємицею якої вона являється за заповітом.

Outcome: approved