Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень на дитину, щомісяця, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень, щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до досягнення сином трирічного віку. Вказує, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З 17 листопада 2016 року сторони однією сімєю не проживають. У звязку з відносинами, які склалися між сторонами, відповідач відмовляється приймати участь в утриманні сина, та виділяти кошти на утримання позивачки до досягнення сином трирічного віку. Відповідач ніде офіційно не працює, заробляє на життя мінливими, сезонними заробітками, в основному отримує дохід від здійснення посередництва у продажі сільськогосподарської продукції, тому має змогу утримувати сина. Позивачка на теперішній час не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за сином, потребує утримання, яке з врахуванням свого матеріального стану, має можливість надавати відповідач. Позивачка в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на заявлених позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає частково в розмірі 1\~500 грн. на утримання сина, в частині стягнення коштів на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку не визнає повністю, оскільки не має матеріальної можливості сплачувати їх. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. /а.с. 5/. Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 1921 від 05.04.2017 року, малолітній син мешкає разом зі своєю матірю. /а.с. 6/. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховує матеріальне становище відповідача, те, що він є особою працездатного віку, відсутність в нього інших неповнолітніх дітей, визнання ним позову в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 1\~500 грн., а також враховуючи, що позивачкою не підтверджено жодними доказами отримання [PERSON] такого доходу, що давало б змогу стягнути з нього аліменти у розмірі 5000 грн., разом з тим, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності та необхідності створення державою однакових умов для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 гривень, щомісяця, з урахуванням індексації, починаючи з 10 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимоги позивачки щодо стягнення коштів на її утримання, слід зазначити наступне. Згідно з ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька-дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного Кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 ст. 84 та статей 86, 88 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Одже, як вбачається з конструкції ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, позивачкою не доведено жодними доказами, що відповідач має таку матеріальну можливість, враховуючи стягнення з нього 1500 грн. аліментів на утримання дитини, що вказує на неможливість задоволення даної позовної вимоги. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial