Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зокрема квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що остання не проживає за вищевказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 2017 року вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі позивачка мешкає з донькою [PERSON] . [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі, однак фактично не мешкає, особистих речей її у квартирі не має, комунальні послуги не сплачує. Така ситуація створює перешкоди у користуванні позивачкою належним їй об`єктом нерухомості, ускладнює реалізацію її прав, як власника житла. У зв`язку з цим, вона була вимушена звернутися до суду для вирішення спірного питання. Представник позивачки надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідачки. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 2017 року, виданого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Матвєєвою Н.В., [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . Згідно письмових пояснень свідка [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , останній пояснює, що він проживає за вказаною адресою з [PERSON] та її матір`ю [PERSON] з травня 2019 року, але [PERSON] у зазначеній квартирі не мешкає, особистих речей її у квартирі не має. Згідно письмових пояснень свідка [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , остання пояснює, що вона проживає за вказаною адресою та є сусідкою [PERSON] , та знайома з останньою більше 10 років. В квартирі [ADDRESS] позивачка мешкає з донькою [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] . Відповідачка [PERSON] у даній квартирі не мешкає з грудня 2009 року, особистих речей її у квартирі не має. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідачка не проживає у квартирі [ADDRESS] , а відповідно втратила право користування житлом, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення її прав, як власника спірного житла, з боку відповідачки, за захистом якого вона звернулася до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved