Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частки земельної ділянки із кадастровим номером 2124086901:01:001:0186 загальною площею 0,0444 га, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, с. Сусково, 301 в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер 14.11.2013 року. Мотивує його тим, що 14 листопада 2013 року помер її син [PERSON]. Після смерті сина вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] Після відкриття спадкової справи було зясовано, що за [PERSON] жодне майно не зареєстровано, хоча за останнім повинна була бути зареєстрована 1/3 частка земельної ділянки, розташованої за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, с. Сусково, 301, кадастровий номер 2124086901:01:001:0186, яку він успадкував після смерті його батька, її чоловіка, [PERSON], про що було видано свідоцтво про право на спадщину зареєстрованого в реєстрі за № 7042 від 12.11.2012 року. [PERSON] володів вищезгаданою земельною ділянкою на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Після смерті її чоловіка [PERSON], вона з сином вступила у спадщину, і отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, у звязку із фактичним проживанням в м.Дніпропетровську, вона звернулася до спеціаліста в галузі права для реєстрації права власності на земельну ділянку у відповідних частинах, за нею 2/3 частки, за сином [PERSON] 1/3 частки. За нею право власності на 2/3 частки зазначеної земельної ділянки було зареєстровано, а із невідомих їй причин право власності на 1/3 частку земельної ділянки за її сином зареєстровано не було. На даній земельній ділянці, яку вона успадкувала після смерті її чоловіка знаходиться житловий будинок, право власності із часткою 1/1 зареєстровано за нею, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 32513151 від 15.12.2011 року. У звязку з відсутністю іншої можливості визнати право власності на спадкове майно, вона вимушена звернутися до суду, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Тому просить суд позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що чоловік позивачки - [PERSON] помер 28 травня 2011 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 396873, виданим 01.06.2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. За життя останньому належала земельна ділянка площею 0,044 га, розташована за адресою Закарпатська область, Свалявський район, с.Сусково, 301, кадастровий номер земельної ділянки 2124086901:01:001:0186 згідно державного акту на право власності на замельну ділянку серії ЯП № 849849 від 24 травня 2011 року, виданого головою Сусківської сільської ради. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2012 року, складеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], спадкоємцями майна [PERSON], який помер 28.05.2011 року є на 1/3 частку його син [PERSON], [INFO] та 2/3 частки його дружина [PERSON], [INFO], спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки, розташованої за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, с. Сусково, 301 площею 0,0444 гектарів, кадастровим номером 2124086901:01:001:0186. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2013 року позивачці належить земельна ділянка, розташована в с. Сусково, 301 Свалявського району площею 0,0444 га, кадастровий номер 2124086901:01:001:0186, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розмір частки 2/3. 14 листопада 2013 року помер син позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 534811, виданим 15 листопада 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після смерті сина [PERSON], позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після його смерті, однак приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області у цій нотаріальній дії було відмовлено у зв»язку з відсутністю у спадкоємця документів, що підтверджують державну реєстрацію 1/3 частини земельної ділянки, розташованої в с. Сусково, 301 Свалявського району площею 0,0444 га, кадастровий номер 2124086901:01:001:0186, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.08.2015 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ч. 2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину за померлим сином, однак позбавлена можливості оформити її у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved