Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 3 жовтня 1998 року вона з відповідачем уклала шлюб. За час даного шлюбу в них 1 жовтня 2002 року народилась дитина [PERSON]. Близько року тому позивачка та відповідач припинили спільне сімейне життя. Позивачка подала заяву до Лебединського районного суду про розірвання шлюбу з відповідачем. В добровільному порядку відповідач рідко і в недостатній мірі надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття, а також стягнути з нього понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. В судове засідання позивачка та відповідач не зявилися, хоча і були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але надали заяви в яких просять суд справу розглянути без їх участі, позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Даний спір між сторонами виник із сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182, 192 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що 3 жовтня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Лебединського міськвиконкому Сумської області, був зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем, актовий запис № 156, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 5). За час шлюбу, 1 жовтня 2002 року в них народилась дочка - [PERSON], батьком якої є відповідач, що вбачається із свідоцтва про народження (а.с. 5). Близько року тому, позивачка та відповідач припинили спільне сімейне життя, хоча й проживають в одному помешканні. Їхня дочка фактично перебуває на утриманні позивачки, оскільки відповідач рідко надає допомогу на її утримання та в недостатньому розмірі. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований, тому він підлягає задоволенню. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та відповідно до вимог ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти слід стягувати в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 191 СК України стягувати аліменти з 3 листопада 2015 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З розрахункової квитанції Серії АА №0081 від 17 жовтня 2015 року наданої адвокатом [PERSON], за надання юридичної допомоги з підготовки позовної заяви про стягнення аліментів позивачка сплатила 200 грн. (а.с.15). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. Крім того, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., на користь держави, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved