Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. На даний час донька є повнолітньою, вона стала студенткою Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради», денної форми навчання, тому влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, можливості немає, стипендії не отримує, в звязку з чим знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою. З посиланням на ст.ст. 184, 200 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісяця, до досягнення донькою двадцяти трьох років. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги згідно позовної заяви, підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити позов. Відповідач, в судовому засіданні, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась (а.с. 20). В судовому засіданні 06 квітня 2018 року, позовні вимоги підтримала, та прохала їх задовольнити. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст. 201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-КИ №028179 від 23 березня 1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки № 1008 від 06 листопада 2017 року виданої Комунальним вищим навчальним закладом «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради», [PERSON] є студенткою 4 курсу, денної форми навчання, на бюджетній основі, зарахована до коледжу 01 вересня 2014 року, передбачений строк випуску 01\~липня 2018 року (а.с. 5). Відповідно до довідки Березнуватівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №486 від 08 листопада 2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає в [INFO] (Кірова), буд. 4, разом з донькою [PERSON], та сином [PERSON], які зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 27). Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21\~грудня 2006 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2014 року на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] до досягнення їх повноліття, починаю стягнення з 17 вересня 2006 року (а.с. 23-24). На виконання рішення суду 21 грудня 2006 року видано виконавчий лист №2-601/2006р, який знаходиться на виконанні у Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 25). Відповідно до розрахунку виданого державним виконавцем, заборгованість по сплаті аліментів відповідачем, за період з 01 січня 2017 року та за 3 місяці 2018 року, складає 27495 грн. 71 коп., загальна сума боргу 41439 грн. 77 коп. (а.с. 26). В судовому засіданні достовірно встановлено, потребу [PERSON] в утриманні у звязку з навчанням, і те, що відповідач має можливість надавати таке утримання, оскільки є фізично здоровим та працездатним, але не робить цього в добровільному порядку. Дані обставини сторонами не оспорюються. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню, і з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно, до закінчення терміну навчання, тобто до 01 липня 2018 року. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved