Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 08.02.2016 року померла її мати [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, яке остання заповіла їй. До складу спадщини ввійшла земельна ділянка загальною площею 4,126 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено державним актом серії СМ №062853. При оформлені спадщини в нотаріальній конторі було встановлено, що у вказаному документі зроблено не застережені виправлення в кадастрових номерах земельних ділянок, однак отримати дублікат зазначеного правовстановлюючого документу вона в теперішній час не спроможна. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з вказаними невідповідностями, а тому просила визнати за нею право власності на цю земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, справу просив розглянути без його участі, про що надав до суду письмову заяву. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема судом встановлено, що 8 лютого 2016 року померла мати позивачки [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження та копією паспорта позивачки (а.с.4-7,9). 22 травня 2000 року секретарем виконавчого комітету Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області був посвідчений від її імені заповіт, зареєстрований в реєстрі за №191, відповідно до якого вона заповіла все своє майно позивачці [PERSON] (а.с.8). Позивачка спадщину прийняла відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що вбачається з матеріалів спадкової справи №13/2016, яка була заведена приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON]. Однак 21.06.2016 року нотаріус письмово повідомив позивачку про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, право власності на яку було зареєстровано за спадкодавцем на підставі державного акта серії СМ №062853, оскільки зазначений правовстановлюючий документ має підчистку в кадастрових номерах земельних ділянок (а.с.10,21) Разом з тим, як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, державний акт серії СМ №062853 був виданий спадкодавцю 22 березня 2005 року лютого 2005 року на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 23.07.2003 року №209 і вірні кадастрові номери земельної ділянки значаться: 5920986000:01:005:0269 - земельна ділянка площею 3,6235 га та 5920986000:01:006:0455 0,5023 га (а.с.12-17). В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак наявність вищевказаних підчисток в кадастрових номерах земельних ділянок унеможливили отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При цьому відповідно до ст. 47 Закону «Про нотаріат» нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства. З повідомлення відділу Держгеокадастру у Буринському районі (а.с.11) вбачається, що усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку позивачка також не спроможна. Разом з тим, дослідженими судом доказами беззаперечно встановлено, що зазначена земельна ділянка належала [PERSON], а помилки у правовстановлюючому документі, що підтверджують право власності останньої на неї, мають технічний характер, однак не можуть бути виправлені у звязку зі смертю спадкодавця. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а ч.1 ст.131 цього Кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим законом та іншим нормативно-правовим актам. Не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Згідно ст.27 цього Закону, державна реєстрація права власності проводиться, в тому числі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року та рішення суду, що набрали законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, в силу ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право на землю гарантується Конституцією (ч.2 ст. ст.373 ЦК). Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності захисту її права.

Outcome: approved