Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про стягнення грошових коштів, який обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був укладений договір №990411365 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, згідно якого вона внесла на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 2\~867, 67 дол. США строком до 09 липня 2015 року зі сплатою 11 % річних на вказану суму. В свою чергу, відповідач зобовязався після закінчення строку повернути суми вкладу та нараховані відсотки. Позивачка 10 липня 2015 року звернулась до Банку з заявою про стягнення депозитного вкладу у розмірі 2\~867, 67 дол. США разом з нарахованими відсотками. Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення вкладу не виконав, суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув, безпідставно продовжує до цього часу користуватись її коштами. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ «Імексбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення представнику Банку судової повістки. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 02 жовтня 2014 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений договір №990411365 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, згідно якого вона внесла на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 2\~867, 67 дол. США строком до 09 липня 2015 року зі сплатою 11 % річних на вказану суму, а відповідач зобовязався після закінчення строку повернути суму вкладу з нарахованими відсотками. Згідно п. 6.1 публічного договору банк повертає вклад або його частину та сплачує нараховані та несплачені проценти у строк передбачений у договорі про приєднання до публічного договору. У відповідності до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За приписами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Після закінчення строку дії договору позивачка звернулась до Банку з заявою про повернення суми вкладу з нарахованими відсотками. Однак, відповідач свої зобовязання по поверненню коштів не виконав. Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Враховуючи вищевикладені норми, та зважаючи на те, що внесок, який перебуває на рахунку у відповідача, належить [PERSON] на праві приватної власності, вона має право вимагати від відповідача повернення вказаних грошових коштів, що відповідає ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 1060 ЦК України. Постановою Правління НБУ від 26 січня 2015 року №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року прийнято рішення №16 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк». Строк дії тимчасової адміністрації з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року. Згідно листа Банку №1356 від 04 березня 2015 року протягом дії тимчасової адміністрації вкладники ПАТ «Імексбанк» можуть отримати свої кошти за договорами банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку. Однак, як вбачається з матеріалів справи, строк дії договору позивачки закінчився лише 09 липня 2015 року, тобто після тимчасової адміністрації Банку, та після цього вона звернулась до Банку з вимогою про повернення вкладу. Відповідно до постанови правління НБУ від 21 травня 2015 року №330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Імексбанк», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалила рішення від 27 травня 2015 року №105 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Імексбанк». Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (№ 2) зазначив, що на підставі\~статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Згідно зі\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачці, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги те, що відповідач у встановлені в Договорі строки не виконав свої зобов'язання щодо виплати по закінченню дії Договору суми банківського вкладу та нарахованих відсотків, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості та нарахованих процентів, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону. Оскільки відповідач у встановлений строк своїх зобовязань по поверненню вкладу не виконав, заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Тому, суд вважає за можливе стягнути з ПАТ «Імексбанк» на користь позивачки грошові кошти у розмірі 2\~867, 67 дол. США з нарахованими відсотками. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У звязку з несплатою позивачем судового збору на підставі п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 659, 56 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved