Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 8481,93 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку після звільнення 11.11.2014 р. в сумі 20472,09 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що їй за період роботи з липня 2013 року по січень 2014 року була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 16173 грн. 29.01.2014 р. після звільнення з підприємства з позивачкою не було проведено повний розрахунок. Після укладення нового трудового договору за період роботи з серпня 2014 року по листопад 2014 року позивачці також не була виплачена нарахована заробітна плата в сумі 5288 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2015 р. з відповідача на користь позивачки було стягнуто заборгованість по зарплаті в сумі 21461 грн., компенсація за несвоєчасно виплачену зарплату, розраховану на дату подання позовних вимог (грудень 2014 року) в розмірі 7378,86 грн., середній заробіток за час затримки заробітної плати при звільненні 11.11.2014 року в сумі 2062,90 грн., моральну компенсацію в розмірі 3000 грн. 22.05.2015 р. на підставі виконавчого листа № 640/1159/15-ц від 12.05.2015 р. було відкрито виконавче провадження №47642828. Виконано виконавче провадження було у два строки: 26.06.2015 р. сплачено грошові кошти в розмірі 8575,98 грн., 24.12.2015 р. - в розмірі 25326,78 грн. Таким чином, компенсація за порушення термінів виплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки заробітної плати при звільненні були розраховані на грудень 2014 року, а виплати за рішенням суду відбулися в грудні 2015 року. Відповідач своєчасно не провів повного розрахунку, тому на день фактичного розрахунку залишкова сума інфляційної компенсації становить 8481,93 грн., а залишкова сума компенсації за затримку розрахунку при звільнені на день фактичного розрахунку становить 20472,09 грн., які позивачка просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги в понову обсязі, справу просила розглянути у відсутність відповідача і не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача ПАТ «Акціонерне товариство науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, позивачка не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача ПАТ «Акціонерне товариство науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] працювала в ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на посаді начальника технологічної групи з тимчасовим трудовим договором з 08.01.2013 р. по 29.01.2014 р. 11 березня 2014 року позивачка знов працевлаштувалась та працювала в ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на посаді начальника технологічної групи за трудовим договором до 11.11.14 р. В звязку з тим, що при звільненні відповідач з позивачкою не розрахувався, за захистом своїх прав [PERSON] звернулась до суду. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2015 р. з ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 21461 грн., інфляційні витрати в розмірі 7378,86 грн., компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні працівника в розмірі 2062,90 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. 12.05.2015 р. на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2015 р. був виданий виконавчий лист, який було звернуто до виконання. 25.12.2015 р. закінчено виконавче провадження за виконавчим листом, виданим згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2015 р., в звязку з повним виконанням. Проте, остаточний розрахунок з позивачкою ПАТ «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» проведено тільки 24.12.2015 р. Статтею 94 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від\~\~ підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. \~\~\~\~\~\~ В роз'ясненнях п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.зазначається, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. положення частини 1 статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст.237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. \~\~\~\~\~ Аналіз наведених норм з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. При звільненні з позивачкою не було\~проведено остаточного розрахунку, в звязку з чим утворилась заборгованість по заробітній платі, що було встановлено рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2015 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями відповідач порушивши вимоги законодавства про працю, що, в свою чергу, потягло порушення законних прав позивача при звільненні. Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 р., середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно розрахунку, наданого позивачкою [PERSON], розмір середнього заробітку за 12 місяців затримки по виплаті заробітної плати складає 20472 грн. 09 коп. Таким чином, позивачка правомірно звернулась до суду із заявленими вимогами, нею не було пропущено строк звернення до суду з даними вимогами та виходячи з встановлених по справі обставин, наведених законодавчих норм права суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню. Щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати, суд зазначає наступне. Шкода, заподіяна відповідачем затримкою виплати частини заробітної плати, відшкодовується відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, Порядку компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1427 від 20.12.1997 р. Згідно ст.3 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари тарифів на послуги за формулою, визначеною у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, якщо індекс цін за цей період зріс більш, як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але невиплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін, який визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Відповідно до листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 р. «Рекомендації стосовно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» інфляційні зміни обчислюються без урахування поточного місяця, якщо погашення заборгованості відбулось з 1 по 15 число цього місяця. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Згідно розрахунку, наданого позивачкою [PERSON], розмір компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати становить 8481,93 грн. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та стягує з відповідача на її\~ користь суму компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати в сумі 8481,93 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 20472,09 грн. Також суд стягує з відповідача судові витрати у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved