Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить надати їй дозвіл тимчасові виїзди за межі України та повернення до України [PERSON], [INFO], без згоди відповідача у супроводі позивачки до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, про що надала суду письмову заяву. Представник позивачки у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, про що надав суду письмову заяву. Представник органу опіки та піклування не з'явилась, просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, про що надала суду письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2009 р., який було розірвано Лисичанським міським судом 11 листопада 2010 р. Від спільного подружнього життя сторони малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. 19 травня 2010 р. на підставі рішення Лисичанського міського суду з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, оскільки знаходиться в місцях позбавлення волі, з дитиною не спілкується, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Позивач намагається забезпечити донці достатній рівень життя, її фізичний, інтелектуальний, моральний та соціальний розвиток та має намір вивезти доньку за кордон. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Згідно ст.88 ЦПК України на користь позивачки з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved