Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання шлюбу, укладеного без наміру створити сім'ю, недійсним, в позовній заяві вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07 жовтня 2011 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 578. Шлюб між ними був зареєстрований під час перебування [PERSON] в місцях позбавлення волі, за ініціативою відповідача, задля того, щоб позивачка мала право передавати йому продукти харчування, одяг в міста позбавлення волі. У зв'язку із тим, що відповідач уклав з нею шлюб без наміру створити сім'ю та набути обов'язків подружжя, просить визнати їх шлюб недійсним. Позивачка у судовому засідання позов підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Суду пояснила, що на теперішній час має намір укласти шлюб з іншим чоловіком, однак фіктивний шлюб з [PERSON] перешкоджає їй у її праві створити сім'ю. З [PERSON] вона мала суто дружні стосунки та уклала з ним шлюб задля реалізації його побутових потреб у місцях позбавлення волі. Відповідач заперечень проти позову не має, з підставами визнання його шлюбу з [PERSON] недійсним, зазначеними в позові, згоден, про що надав суду письмові пояснення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07 жовтня 2011 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 578. Шлюб між сторонами зареєстрований під час перебування [PERSON] в місцях позбавлення волі. 11.06.2010 року відповідач був засуджений апеляційним судом Запорізької області за ст. ст. 263 ч. 1,187 ч. 3,15 ч. 2,115 ч. 2 п. 1, 5, 6, 9,12,194 ч. 2 КК України до 14 років позбавлення волі. Шлюб був зареєстрований за ініціативою відповідача, з яким позивачка мала суто дружні стосунки, задля того, щоб вона мала право передавати йому продукти харчування, одяг в міста позбавлення волі, тобто без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Згідно ч.1 ст.21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч.1 ст.27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. На підставі ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Згідно ст.44 Сімейного Кодексу у випадках, передбачених статтями 39 - 41 Сімейного Кодексу України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. У відповідності до ст.45 Сімейного Кодексу недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя, а також прав та обов'язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач уклав шлюб з позивачкою без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved