Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Кам`янська міська рада в особі Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 25.12.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Огневою Н.О., реєстровий № 1-4708, зареєстрованого в БТІ в реєстрову книгу № 81 за реєстром № 13308 від 20.01.1992 року. В зазначеному вище житловому будинку, окрім неї, також зареєстрована її донька - [PERSON] та її онука - [PERSON] . Через аморальний спосіб життя, відповідачка [PERSON] покинула свою дитину та не приймає участі у її вихованні. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.01.2020 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] та призначено її опікуном. [PERSON] зареєстрована в зазначеному будинку, однак там не мешкає. На початку 2019 року із будинку виїхала та більше не поверталась. Місце її проживання та засоби зв`язку на даний момент їй не відомі, оскільки вони не спілкуються. Наявність реєстрації відповідачки перешкоджає позивачу отримати субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Просить позов задовольнити. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Надали заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Судом вживалися заходи щодо її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 25 грудня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Огневою Н.О., реєстровий № 1-4708, зареєстрованого в БТІ в реєстрову книгу № 81 за реєстром № 13308 від 20.01.1992 року. Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ч.1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 21/1979, в зазначеному житловому приміщенні зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом № 68/13/1, складеним головою квартального комітету № 13 [PERSON] та сусідами від 01.06.2020 року, [PERSON] з червня 2019 року за місцем реєстрації не проживає. З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідачка відсутня за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між нею та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved