Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, який уточнила та обґрунтовує тим, що [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], є донькою [PERSON] та [PERSON]. В 1973 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] та його сімї на підставі ордеру № 726 від 28.10.1977 р. була надана квартира [ADDRESS]. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинний на час надання ордеру на квартиру та сплати внесків за неї, член житлово-будівельного кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд-продавати, заповідати, обмінювати. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу № 38 «Лотос» вартість квартири № 65 за адресою: 40 років Жовтня, б. 39, сплачена повністю. Проте право власності на зазначену квартиру за життя [PERSON] зареєстроване не було. Таким чином, разом з [PERSON] право власності на квартиру набула і його дружина [PERSON] При цьому їх частки у праві власності на квартиру є рівними. Мати позивача, [PERSON], померла 09.07.2010 року. Згідно ст. 1261 ЦКУ, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦКУ, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оскільки і батько позивачки і вона сама на момент смерті [PERSON] проживали разом з нею, вони успадкували її долю у спірній квартирі в рівних частках. Зокрема, позивачка отримала у спадок після своєї матері 1/4 долю в квартирі, а її батько - також 1/4 і став власником 3/4 квартири. Батько позивачки, [PERSON], помер 12.08.2016 року. Таким чином, після смерті батька позивачка успадкувала 3/4 частки квартири, а 1/4 успадкувала раніше після смерті матері. Для оформлення спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON], де дізналася про неможливість оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючих документів. Також їй було розяснено, що в даному випадку право власності на квартиру можливо оформити тільки в судовому порядку. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування 1/4 частини в праві власності на квартиру за її померлою матірю [PERSON], та 3/4 частини в праві власності на квартиру за її померлим батьком [PERSON]. Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача, Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засіданні не зявився, надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить прийняти законне і обґрунтоване рішення суду, справу просить розглядати без його участі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 1973 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу народилася [PERSON], дівоче прізвище [PERSON] позивачка по справі. [PERSON] та його сімї на підставі ордеру № 726 від 28.10.1977 р. була надана квартира [ADDRESS]. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинний на час надання ордеру на квартиру та сплати внесків за неї, член житлово-будівельного кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд-продавати, заповідати, обмінювати. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу № 38 «Лотос» вартість квартири № 65 за адресою: 40 років Жовтня, б. 39, сплачена повністю. Проте право власності на зазначену квартиру за життя [PERSON] зареєстроване не було. Однак відповідно до ст. 146 ЖКУ, поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Відповідно до ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб і сімю, який діяв на момент набуття [PERSON] права власності на квартиру, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. А згідно ч.1 ст.28 цього ж кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином, разом з [PERSON] право власності на квартиру набула і його дружина [PERSON] При цьому їх частки у праві власності на квартиру є рівними. Судом встановлено, що мати позивача, [PERSON], померла 09.07.2010 року. Згідно ст. 1261 ЦКУ, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦКУ, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оскільки і батько позивачки і вона сама на момент смерті [PERSON] проживали разом з нею, вони успадкували її долю у спірній квартирі в рівних частках. Тобто, позивачка отримала у спадок після своєї матері 1/4 частину квартири, а її батько - також ? частину і став власником ? частин квартири. Батько позивачки, [PERSON], помер 12.08.2016 року. Згідно ст. 1261 ЦКУ, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦКУ, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, після смерті батька позивачка успадкувала 3/4 частини квартири. Судом встановлено, що для оформлення спадщини позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON], де дізналася про неможливість оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючих документів. Також їй було розяснено, що в даному випадку право власності на квартиру можливо оформити тільки в судовому порядку. Відповідно до абз. 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає, що права позивачки, як спадкоємиці, на оформлення своїх прав щодо володіння спадковим майном порушено, та підлягають захисту у судовому порядку, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved