Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя із відповідачем не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2017 р., спільне господарство не ведеться. Від шлюбу є малолітня дитина, яка мешкає разом із позивачкою. Позивачка направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку п. 1 ч. 2 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 11.07.2015 р., прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 13.11.2017 р. № 5817, згідно якої [PERSON] мешкає в [ADDRESS] разом із сином [PERSON]. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 11.07.2015 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 70. Після укладання шлюбу прізвище позивачки було змінено на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачкою. Позивачка у позовній заяві зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалось у зв'язку із побоями та зловживанням відповідачем спиртних напоїв. На даний час сторони разом не мешкають, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2017 р., спільне господарство сторонами не ведеться. Позивачка не бажає зберегти шлюб, примирення не можливе, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає. Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Outcome: approved