overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка до судового засідання не зявилась, але від неї надійшла заява в якій вона наполягає на розірванні шлюбу та просить справу слухати у її відсутність. Відповідач до судового засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу слухати у його відсутність. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 04.07.2015 року, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №225892, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №148. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження І-ЖД № 449409, виданого 08.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №273. Причиною розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони переконалися, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, у звязку з чим постійно виникали сварки. Майнового спору у сторін немає. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до суду, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка до судового засідання не зявилась, але від неї надійшла заява в якій вона наполягає на розірванні шлюбу та просить справу слухати у її відсутність. Відповідач до судового засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу слухати у його відсутність. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 14.11.2007 року, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №070576, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану в Одеській області, актовий запис №2354. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження 1-ЖД № 270256, повторно виданого 01.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №241. Причиною розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони переконалися, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, у звязку з чим постійно виникали сварки, що погано впливали на виховання їхнього сина. На примирення позивачка не згодна. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3\~ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до суду, в якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути на її користь сплачений нею судовий збір. Позивачка до судового засідання не з'явилась, але від неї надійшла заява в якій вона наполягає на розірванні шлюбу та просить справу слухати у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився, але від нього надійшла заява в якій він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу слухати у його відсутність. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 05.10.1991 року, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданий Висилівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №19. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12.06.2012 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Одеської області, актовий запис №10. Причиною розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони переконалися, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим постійно виникали сварки. Сторони проживають разом, проте шлюбних стосунків не підтримують.Майнового спору у сторін немає. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ ) «Аптека швидкої допомоги 03» і просить винести рішення, яким: зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Аптека швидкої допомоги 03» видати їй трудову книжку; стягнути на її користь заборгованість із заробітної плати, у вигляді компенсації за невикористану відпустку у сумі 2927,00 грн.; стягнути на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 25.08.2011 року по 09.02.2015 року у сумі 50 988,34 грн.; стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за несвоєчасну видачу трудової книжки з 25.08.2011 року по 09.02.2015 року у сумі 50 988,34 грн.; стягнути на її користь 5000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути на її користь понесені судові витрати. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заробітної плати за серпень 2011 року в сумі 995,18 грн. просить залишити без розгляду. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з грудня 2008 року працювала фармацевтом в аптеці ТОВ «Аптека швидкої допомоги 03». 13.08.2011 року написала заяву про звільнення за власним бажанням. 23.08.2011 року її було звільнено з займаної посади. Однак, в порушення вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України, їй, в день звільнення та дотепер, не видано трудову книжку. Також, на момент звільнення, відповідач з нею належним чином не розрахувався, зокрема не виплатив заробітну плату за серпень 2011 року та компенсацію за невикористану відпустку. В своїй останній заяві від 09.02.2015 року про збільшення позовних вимог, вказала, що за час роботи у відповідача, 2 роки та 8 місяців, їй повинно було бути надано 64 календарні дні відпустки, з них 14 днів їй було надано неофіційно, тож відповідач повинен їй виплатити заробітну плату за невикористані 50 календарних днів відпустки. Отже, враховуючи, що до сьогодні заборгованість по заробітній платі відповідачем не сплачена, вважає, що має право на сплату середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати (тобто з дня звільнення - 23.08.2011 року) та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за несвоєчасну видачу трудової книжки. Обрахунок середнього заробітку здійснила відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 (далі Постанова-100). З огляду на те, що день звільнення припадає на серпень 2011 року, до розрахунку компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за несвоєчасну видачу трудової книжки прийняла заробітну плату за червень та липень 2011 р.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Фастівської районної державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, оскільки маючи намір розпорядитись своїм майном вона дізналась, що на 37/100 частин будинку №4 по вул. Тітова в смт. Борова Фастівського району Київської області, що належить їй на праві власності накладено арешт згідно ухвали суду від 07 липня 2007 року по цивільній справі №2-771/2008 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на будинок. Вирішити дане питання в позасудовому порядку не представляється можливим. Позивачка в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлялась судом належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду лист з проханням розглянути справу в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Фастівського міжміського бюро технічної інвентаризації [PERSON], згідно Договору дарування частини житлового будинку укладеного 29 липня 1997 року, належить 37/100 частин житлового будинку №4 по вул.. Тітова, в смт.Боровій Фастівського району, Київської області(а.с.8-9). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна арешт на нерухоме майно [PERSON] накладено згідно ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області, виданої 07 липня 2008 року (а.с.7). Судом встановлено, що відповідно до довідки №03.3-22/9191 від 08 серпня 2016 року виданої Фастівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, що згідно даних ЄДРВП відкритих виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] на виконанні у Фастівському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області не перебуває (а.с.6). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, до Чернігівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка проживає за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира знаходиться в ОЖБК. Пайовий внесок за дану квартиру був сплачений чоловіком позивачка в повному обсязі в 1992 році. [INFO]. чоловік позивачки [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. На час смерті він проживав та був зареєстрований за вказаною адресою. У передбачений закон шестимісячний термін позивачка звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, однак з'ясувалось, що за життя [PERSON] не оформив право власності на дану квартиру належним чином, тому позивачка не має можливості належним чином оформити спадщину. Право власності на вказану квартиру в КП «МБТІ» не зареєстровано. Крім позивачки є ще один спадкоємець - [PERSON], дочка позивачки, яка відмовилася від своєї частки в спадщині на користь матері [PERSON] Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою [ADDRESS] Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Посилались на обставини, що викладені в позовній заяві. Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки [PERSON] вважала, що позов підлягає задоволенню. Представник відповідача - Чернігівської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.24). Причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило, а отже в силу ст. 74 ЦПК України він вважається повідомленим про час і місце розгляду даної справи. Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.25). До суду надав заяву, в якій просить вказану справу розглядати без його участі (а.с.28). Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, до Чернігівської міської ради про визнання права забудовника та визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом, мотивуючи його наступним. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. [PERSON] за життя заповіту не залишила. Вказаний будинок з надвірними будівлями та спорудами і прибудовами, у зв'язку з погіршенням стану здоров'я [PERSON] не встигла здати в експлуатацію та відповідно не оформила право власності на вказаний житловий будинок. Просила визнати за нею - [PERSON], права забудовника на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]; визнати за нею - [PERSON], право власності на спадкове майно за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], а саме на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва прибудови А1-2 (2-й поверх), прибудови літ. а, прибудови літ. а1, прибудови літ. а2-1 (2-й поверх), літньої кухні літ. В-1, сарая літ. в, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.56), причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань до суду від них не надходило, а отже в силу ст. 74 ЦПК України, він вважається повідомленим про час і місце розгляду даної справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Другої Чернігівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином (а.с.57). В матеріалах справи від представника третьої особи міститься лист, згідно якого просять справу розглядати без представника Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, на розсуд суду (а.с.58). Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Ярового [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.08.2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 682. Також позивачка звернулась до суду з вимогою, в якій просить стягнути аліменти на свою користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 30%, а потім в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання заяви і до повноліття, мотивуючи тим, що він в змозі і зобов'язаний надавати допомогу. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що на примирення вона не згодна, оскільки відповідач застосовує до неї фізичне насильство(б'є), яке вона не має можливості більше терпіти; неодноразово вона пробачала відповідача, проте він не змінив своєї поведінки, яка вкрай погано впливає на моральне та психологічне здоров'я їх дитини. Крім того, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти розлучення, просив не задовольняти позов його дружини, оскільки бажає, щоб йому дали ще один шанс. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд, находить позов таким, який підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з 2015 року, взаємовідносини зіпсувалися, намагання знайти шлях примирення не дають позитивних наслідків, збереження сім'ї неможливе. При таких обставинах шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, як що буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] і на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, аліменти на утримання якої суд стягує. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір в частині вимог про стягнення аліментів в розмірі 640 грн. 00 коп. на користь держави та в частині вимог про розірвання шлюбу суд стягує з [PERSON]судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. на користь [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, зазначаючи, що 23 червня 2014 року вона передала [PERSON] в борг 4150 грн. Відповідачка повинна була віддати борг не пізніше 25 серпня 2014 року , про що надала письмову розписку. До цього часу відповідачка боргових зобов'язань в повному обсязі не виконала, сплативши 1700 грн. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідачки залишок боргу в сумі 2450 грн та судовий збір в сумі 243, 6 грн., а всього стягнути - 2693,6 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково в сумі 1693,6 грн., пояснивши, що передала [PERSON] в борг 4150 грн. на строк до 25 серпня 2014 року. Відповідачка віддавала борг частками. Сплативши суму 1700 грн., вона стала уникати зустрічей з позивачкою. Після звернення до суду, [PERSON] сплатила в рахунок погашення заборгованості ще 1000 грн. Залишок - борг в сумі 1450 грн. до цього часу не виплачений. Відповідачка позов визнала, підтвердивши, що дійсно взяла в борг 4150 грн. та зобов'язалась віддати в строк до 25 серпня 2014 року. Борг віддавала частками, але через складний матеріальний стан не змогла своєчасно його повернути. Розмір залишку боргу визнає. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідно до наданої позивачкою розписки, встановлено, що 23 червня 2014 року сторони по справі уклали договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 4150 грн. на строк до 25 серпня 2014 року . а.с. 6 Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей. Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідачка повністю визнала позовні вимоги. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved