Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, покликаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.10.1974 року. Під час сімейного життя ними був придбаний гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі №5 у м. Червонограді, Львівської області. У зв'язку із частими сварками та конфліктами сімейні стосунки між ними припинено. Шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21.05.2012 року. Питання про поділ майна не розглядалось, однак пізніше відповідач почав чинити їй перешкоди в користуванні спільним гаражем, не дає до нього доступу. Тому просить визнати за нею право власності по ? ідеальної частки вказаного гаражу. У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримала, в їх обгрунування зіслалась на обставини, вказані в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо поділу гаражу. Представник третьої особи Реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, письмових пояснень, заперечень та клопотань не подали. Вислухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.10.1974 року Через погіршення стосунків у сім'ї шлюбні відносини припинились, сторони проживають окремо, 21.05.2012 року шлюб між ним розірвано на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області. Сторонами придбано майно - гараж [NUMBER] у гаражному кооперативі №5 у м. Червонограді, Львівської області, що зареєстроване за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2005 року. Оскільки вказане майно набуте сторонами в період шлюбу, тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст.368 ЦК України). Беручи до уваги наведене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення і за кожним із подружжя в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя слід визнати право власності на 1/2 ідеальної частки спірного гаражу, без його реального поділу і залишити у їх спільній частковій власності. Разом з тим, відповідно до положень ст.88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved