Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментівна утримання доньки на період її навчання чи до 23-річного віку, в залежності яка з обставин настане першою в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, від шлюбу є дитина, на утримання якої рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18.07.2005 були стягнуті аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менш одного неподаткового мінімуму доходу громадян до досягнення дитиною повноліття. На даний час донька є студенткою денної форми навчання житлово-комунального фахового коледжу Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова, на теперішній час донька не працює та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу. Позивач зазначила, що донька знаходиться повністю на її утриманні, мінімальні витрати на її утримання складають більше 6500грн. на місяць, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. 05.04.2021 провадження у справі було відкрито. 26.04.2021 відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що на даний час він не має можливості сплачувати аліменти, оскільки його сукупний дохід складає в середньому 6000грн. на місяць, окрім того в нього на утриманні перебуває донька - [PERSON] , [INFO] . Також відповідач зазначив, що їх спільна з позивачем дитина частково знаходиться і на його утриманні, оскільки періодично з ним проживає, окрім того, на даний час навчання є дистанційним, що дозволяє економити на деяких потребах. Відповідач зазначив, що згоден частково задовольняти потреби дитини, яка навчається та що позивач не використовувала раціонально аліменти на утримання дитини. Відповідач зазначив, що не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та вкладів в банку, а позивач документально не підтвердила витрати, які вона несе на дитину. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що згоден сплачувати аліменти без рішення суду. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.І ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.І ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 липня 2005 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менш одного неподаткового мінімуму доходу громадян, починаючи з 05 липня 2005 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 59 від 12.03.21 [PERSON] є студенткою 3 курсу денної форми навчання житлово-комунального фахового коледжу Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова. (а.с.14) Відповідач, як батько [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв*язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов*язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я і матеріальне становище дитини; стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу(батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту. [PERSON] проживає з матір*ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на те, що позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, а відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу,

Outcome: approved