Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 1992 року по 2005 рік сторони по справи перебували у шлюбі. Від даного шлюбу [INFO] року народилася дочка [PERSON]. На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у вищому навчальному закладі, на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. У 2005 році шлюб між сторонами розірваний та з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки. Однак, [PERSON] не працює, ніякої допомоги матеріального характеру не оказує. З цих підстав позивачка просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON], яка продовжує навчання в Української інженерно-педагогічної академії, щомісяця, починаючи з [INFO] року та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити і у разі неявки відповідача прийняти заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про слухання справи за його відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ч.1ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова розірвано 04.10.2005 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Позивачка проживає разом із донькою, при цьому, відповідач разом з позивачкою та своєю донькою не проживає, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки №Т-106-44-96 від 29.04.2015 року виданої Української інженерно-педагогічної академії, [PERSON], навчається на першому курсі денної форми навчання. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст.182 СК України. Враховуючи викладені обставини, приймаючи до уваги, що донька сторін, [PERSON], навчається на денній формі навчання, що позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно, на період свого навчання в Української інженерно-педагогічної академії, суд вважає, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків. Батько дитини - відповідач [PERSON] повинен надавати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] на період її навчання у вищезазначеному навчальному закладі, оскільки жодних заперечень з цього приводу на адресу суду не надходило. При цьому, з урахуванням обставин справи, розмір такої допомоги суд визначає в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, починаючи з [INFO] року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. За змістом ч.2 ст.191 СК України, аліменти на дитину за минулий період можуть бути присуджені, за рішенням суду, якщо позивачем надані докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, позивачем до суду наданий розрахунок Дзержинського ВДВС про заборгованість по виплаті аліментів з [PERSON], що дає суду можливість стягнути аліменти на [PERSON] на період її навчання в Української інженерно-педагогічної академії, починаючи саме з дати настання повноліття [PERSON], тобто з [INFO] року. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved