overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], територіальної громади с. Товкачівка в особі Товкачівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, в силу своєї юридичної необізнаності, оскільки вважала, що вона як рідна донька вступила в управління даним майном та розпочала фактичне користування ним, а значить і прийняла спадщину. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання, але надіслав телеграму в якій просить суд розглянути справу за його відсутності та вказав що визнає позовні вимоги. Представник Товкачівської сільради не з'явився в судове засідання, але від сільського голови надійшла до суду заява в якій вказано що Товкачівська сільрада не заперечує проти задоволення позовних вимог,та просять суд розглянути справу без представника сільської ради. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 9). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с.5). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що після укладення шлюбу позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.5). Згідно з Державними актами на право власності на земельну ділянку серії НН № 071071, серії ЧН № 141228 та серії ЧН № 142569, [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,1083, площею 0,2060 та площею 3,4414, що знаходяться на території Товкачівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6-8). Повідомленням районної державної нотаріальної контори № 395/01-16 від 25.02.2014 року, надано суду інформацію, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] спадкова справа не заводилась. Спадкоємці із заявами про прицнятя спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину не звертались (а.с.15). Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку щодо необхідності визначити позивачці додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки вона є рідною донькою спадкодавиці, після її смерті вступила в управління спадковим майном, і з причини юридичної необізнаності пропустила шестимісячний строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та ст.ст. 1268 - 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, зазначив, що в період шлюбу 09.10.1997 року вони купили квартиру 79 по вул.Одеській/Басейній 5/6 у м.Запоріжжі. Квартира трьохкімнатна, площею 46,8 кв.м. Право власності на квартиру на підставі договору №2949, посвідченого Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест» оформлено на [PERSON] Вищевказана квартира була придбана за гроші, отримані від продажу квартир 31 по вул.Кремлівській, 79-а у м. Запоріжжі, яка належала всім членам сімї на праві власності внаслідок приватизації. На виконання вимог опікунської ради про забезпечення житлом неповнолітньої доньки [PERSON] житловою площею, [PERSON], як зазначений у договорі власник житла, подарував 7/25 часток квартири 79 по вул.Одеській/Басейній 5/6 [PERSON], що підтверджено договором дарування від 1.12.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] На теперішній час 18/25 часток квартири належить їй та її чоловіку [PERSON]В, шлюб з яким розірвано в 2003 році, але з яким вони до теперішнього часу проживають разом. Зі зміною законодавства, нерухоме майно, яке зареєстровано на Товарній Біржі підлягає додатковій реєстрації. Позивачка просить визнати за нею, як за дружиною, на підставі ст..60 СК України право власності на 1/2 ідеальну частку подружжя, а саме визнати право власності на 9/25 частин за кожним із подружжя - за нею та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься розписка про отримання повісток, заперечень на позов не пождав. Третя особа [PERSON] проти позову не заперечує, вказавши, що в квартирі проживає вся їхня родина, 7/25 часток належить їй особисто на підставі договору дарування. Інша частина належить батькам, але зареєстровано право власності на Запорізькій товарній біржі «Торг-Інвест», яка на теперішній час вже не існує. Вислухавши пояснення позивачки, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст..60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено, що квартира 79 по вул..Одеській/Басейній, 5/6 у м.Запоріжжі є спільної сумісною власністю подружжя, придбана в період шлюбу, долі подружжя є рівними. В квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] Частка [PERSON], виділена і складає 7/25 частин, [PERSON] та [PERSON] належить 18/25 частин спірної квартири. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний 22 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На підставі рішення суду з [PERSON] стягувалися аліменти на утримання доньки до досягнення нею повнолітня по 07.07.2015 року. На даний час донька навчається в Лебединському педагогічному училищі ім..[PERSON]. Термін навчання з 1 вересня 2015 року по 30.06.2017 року. В звязку з навчанням донька потребує значних матеріальних витрат. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому донька повністю знаходиться на її утриманні. Тому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно від дня предявлення позову на весь термін навчання по 30.06.2017 року. В ході судового розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 500 грн., щомісячно і до закінчення навчання. Відповідач уточнені позовні вимоги визнав повністю. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.. 199 ч.2 Сімейного кодексу України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ст. 11 ч. 2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Наслідки визнання позову розяснені. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Відповідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа- [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову вказала, що проживала у цивільному шлюбі з відповідачем у період з 2012-2013 року. [INFO] року у них народився син - [PERSON]. Своє батьківство відповідач [PERSON] не заперечує. На теперішній час шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач проживає окремо від сім»ї, матеріальну допомогу на її утримання не надає. Просила стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини доходу відповідача до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав в розмірі 16 частині. Третя особа заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 84 СК України: дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України: жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, сина, [PERSON] [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.6), який проживає разом з відповідачкою ( а.с.7). Рішенням Дебальцевського міського суду від 26.12.2007 року з відповідача на користь [PERSON] стягнені аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дружина має право на утримання від відповідача - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, але в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа- [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що проживала з відповідачем у цивільному шлюбі у період з 2012-2013 року. З січня 2014 року почали проживати окремо. Під час проживання у цивільному шлюбі з відповідачем [INFO] року народився син - [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] Їй відомо, що відповідач сплачує аліменти своїй на утримання семирічного сина [PERSON]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просила стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач та третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.6), який проживає разом з позивачем. Рішенням Дебальцевського міського суду від 26.12.2007 року з відповідача на користь [PERSON] стягнені аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини але в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що 27 квітня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який 27 травня 2003 року було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення суду з [PERSON] стягувалися аліменти на утримання сина до досягнення ним повнолітня по [INFO]. На даний час син навчається в Київському університеті ім..Бориса Грінченка на денному відділенні. Термін навчання з 1 вересня 2014 року по 30.06.2018 року. В зв'язку з навчанням син потребує значних матеріальних витрат. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому син повністю знаходиться на її утриманні. Тому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову на весь термін навчання по 30.06.2018 року. В ході судового розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 700 грн., щомісячно і до закінчення навчання. Відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю. В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.. 199 ч.2 Сімейного кодексу України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно ст. 11 ч. 2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Наслідки визнання позову роз'яснені. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Відповідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який було розірвано 03 грудня 2010 року. Від шлюбу у них 4 квітня 1996 року народилася донька [PERSON], батьком якої записаний відповідач. Відповідач сплачував аліменти на утримання дооньки [PERSON] до досягнення нею повноліття по [INFO]. На даний час донька навчається в Сумському національному аграрному університеті на денному відділенні. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 рік. На період навчання донька тимчасово мешкає в гуртожитку університету. В зв'язку з навчання донька потребує значних матеріальних затрат. Відповідач працює , але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/ 4 частини його заробітку щомісячно до закінчення навчання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, від неї до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримала та просила справу слухати без її участі, та просила не допускати негайне виконання рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього до суду надійшла заява в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Від неї до суду надійшла заява, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку платника аліментів. Згідно зі ст. 11 ч. 2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Відповідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа КП «Житломасив» ММР ЗО про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свій позов мотивувала тим, що за адресою: м. Мелітополь, бульвар 30-річчя Перемоги, 4/28, вона, [PERSON] проживає зі своєю родиною. Квартира не приватизована. Разом з нею в вищевказаній квартирі зареєстровано її сина [PERSON]. З березня 2012 відповідач за вказаною адресою не проживає. Місце його знаходження та проживання їй не відомо. Особистих речей відповідача в квартирі не має. Зв'язок з відповідачем не підтримує.. Вважає, що мають місце підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обємі. Третя особа у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника на підставі наявних у справі матеріалів. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За ст.ст.\~130,\~174 ЦПК\~суд розглядає справу у попередньому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. За адресою: м. Мелітополь, бульвар 30-річчя Перемоги, 4/28, [PERSON] проживає зі своєю родиною. Разом з позивачем у вказаній квартирі прописаний - [PERSON], 26.02.1983року народження, що підтверджується довідкою КП «Житломасив» ММР Запорізької області від 18.11.2015року, довідкою Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області про реєстрацію місця проживання/перебування особи від 08.12.2015. Згідно довідки КП «Житломасив» ММР Запорізької області від 17.11.2015року [PERSON], 26.02.1983року народження, в квартирі №28 в будинку №4 по бульвару 30-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області, з 2012 року не проживає./а.с.5/ Згідно зі\~ст.71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог\~ст.72 ЖК України внаслідок відсутності особи понад встановлені\~ст.71 ЖК України строки без поважних причин вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON], 26.02.1983року народження, без поважних причин з 2012 року в квартирі №28 в будинку №4 по бульвару 30-річчя Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області понад півроку не проживає, тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved