Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 06.08.2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Дітей у шлюбі немає. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, що призводило до постійних непорозумінь та конфліктів. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Солтис». В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 06.08.2016 року зареєстрували шлюб у Тлумацькому районному відділі ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 57 (а.с. 3). У шлюбі у них дітей немає. Сімейне життя у сторін не склалося, вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, що призводило до постійних непорозумінь та конфліктів. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище «Солтис». Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved