overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на проживання в будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що даний будинок належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.10.2003 року. Відповідач по справі являється її сином та не проживає в даному будинковолодінні з січня 2011 року. Оскільки, [PERSON] не проживає більше трьох років то позивачка просить суд визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судове засідання надала заяву про слухання справи у їх відсутності, позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення в громадсько-політичній газеті Івано-Франківської області «Галичина» (а.с.19), причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 26.10.2003 року (а.с.7) . Як вбачається з довідки виданої виконкомом Голинської сільської ради від 30.09.2014 року за № 501, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], однак за даною адресою не проживає з січня 2011 року (а.с.4). Згідно Акту складеного депутатом Голинської сільської ради [PERSON] в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], від 28.08.2014 року вбачається, що [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрований, але не проживає з січня 2011 року (а.с.5). У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає в будинку по [ADDRESS] більше трьох років без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на проживання в квартирі [ADDRESS] посилаючись на те, що дана квартира належить їй на праві приватної власності, яку вона придбала до реєстрації шлюбу у відповідності до договору купівлі-продажу від 24.09.2009 року. Відповідач по справі являється її колишнім чоловіком, з яким вона зареєструвала шлюб 11.11.2009 року. Так, рішенням суду шлюб між [PERSON] та відповідачем 08.02.2013 року розірвано. Оскільки, по вказаній адресі [PERSON] не проживає з серпня 2012 року то позивачка просить суд визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В судове засідання позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення в ЗМІ (а.с.23), причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме витягом з реєстрації прав власності на нерухоме майно від 20.10.2009 року (а.с.7). Як вбачається з будинкової книги про реєстрацію осіб, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.9-11). Шлюб між [PERSON] та позивачкою 08.02.2013 року розірвано, про що свідчить копія рішення Калуського міськрайонного суду (а.с.8). Однак згідно Акту від 16.09.2013 року складеного в складі комісії юриста [PERSON], паспортистів [PERSON], [PERSON] та в присутності сусідів [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає понад один рік (а.с.12). У відповідності до ст. 402 ч.2 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач виїхав і не проживає в квартирі [ADDRESS] більше одного року без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного ст.71, 72, 163,167 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності. Мотивує свої вимоги тим, що 20 жовтня 2001 року між сторонами був укладений шлюб. Рішенняи Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.10.2013 року шлюб був розірваний. У період перебування сторін у шлюбі, 30 квітня 2002 року, ними за спільні кошти була придбана квартира, яка знаходиться в [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу зазначеної квартири був укладений відповідачем [PERSON], а позивачка надавала письмову згоду на укладення відповідачем цього договору. За тих обставин,що шлюб між сторонами розірвано, позивачка просить суд визнати об'єктом права спільної власності подружжя дану квартиру, та визнати за позивачкою право спільної часткової власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення даного позову. Так, з копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 жовтня 2013 року, вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2001 року, який був розірваний 14 жовтня 2013 року (а.с.7). З договору купівлі-продажу квартири від 30 квітня 2002 року, вбачається, що [PERSON] купив квартиру що знаходиться в [ADDRESS] у громадянки [PERSON] 30 квітня 2002 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючі в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим що квартира [ADDRESS], придбана сторонами у період шлюбу, а тому ця квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і позивачка має право на визнання за нею права спільної часткової власності на ? частини квартири. На підставі ст.. 60,70 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03 червня 2003 року. Згідно довідки КП «ЦЖЕО «Житловик» №2674 від 01.06.2018 вказано, що [ADDRESS] зареєстровані: - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]; - [PERSON], [INFO]. Згідно актів про не проживання від 17.11.2016, 30.01.2017, 01.06.2018, виданих КП ЦЖЕО «Житловик» вказано, що громадянин [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з 2013 року. Відповідно до ст.48 Конституції України - кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно довимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Наявність реєстрації відповідача в будинку позбавляє позивача можливості повноцінно розпоряджатися належним їй об'єктом нерухомого майна.. Відповідач добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає, його реєстрація у належному їй житловому будинку носить лише формальний характер. Відповідачем відзив на позов не подано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову посилається на те, що вона являється власником житлового будинку, розташованого по вул. С.Бандери 5 А, м. Дубно, Рівненська область. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний вище житловий будинок належить позивачу на праві приватної власності згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії: І-РВ №038599 від 05 березня 2001 року. На даний час у належному їй житловому будинку, значаться зареєстрованими її дочка [PERSON] з колишнім чоловіком [PERSON]. Протягом десяти років, починаючи з 2007 року відповідач [PERSON] не проживає у вказаному вище житловому будинку, що підтверджується актами про не проживання від 10.11.2017 року; 04.01.2018 року; 17.04.2018 року, які складалися працівниками КП ЦЖЕО «Житловик» у присутності сусідів і засвідчувалися їхніми підписами. За результатами даних обстежень було встановлено, що [PERSON] не проживає у житловому будинку по вул. С.Бандери 5 А, м. Дубно, особистих речей і речей побутового вжитку не має. У добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації за вищевказаною адресою. У зв'язку з тим, що відповідач не знятий з реєстраційного обліку за місцем реєстрації, їй, як власнику, створюються перешкоди в розпорядженні майном. Вона позбавлена можливості повноцінно розпоряджатися належним їй об'єктом нерухомого майна. Відповідно до ст.48 Конституції України - кожен має право на достатній рівень для себе і своєї сім'ї. Відповідно до\~вимог ст.\~16\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу.\~Відповідно довимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Наявність реєстрації\~проживання відповідача\~в будинку\~позбавляє позивача\~розпоряджатися власним\~майном.\~Відповідач добровільно\~знятися з\~реєстрації місця\~проживання не\~бажає,\~його реєстрація\~у належному\~їй житловому\~будинку носить\~лише формальний\~характер. Відповідачем відзив на позов не подано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є наймачем квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією ордеру № 2 серія П від 16.01.1980. Відповідно до поквартирної картки форми 17 в вищевказаній квартирі прописані: [PERSON], [INFO], чоловік, [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO], донька, [PERSON], [INFO], онук, [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації вже більше 10 років, оскільки виїхав до іншої країни навесні 2007 року. Комунальні платежі за квартиру не сплачує, за житловим приміщенням не доглядає, а тому позивачка вимушена сплачувати нарахування за комунальні послуги самостійно. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка в судове засідання не зявилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація технічними засобами не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановленою, що [PERSON] є наймачем квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією ордеру № 2 серія П від 16.01.1980 року. Відповідно до поквартирної картки форми 17 в вищевказаній квартирі прописані: [PERSON], [INFO], чоловік, [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO], донька, [PERSON], [INFO], онук, [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації вже більше 10 років. Відповідач виїхав до іншої країни, фактично в квартирі не проживає з весни 2007 року. Комунальні платежі за квартиру не сплачує, за житловим приміщенням не доглядає, позивачка вимушена сплачувати нарахування за комунальні послуги самостійно. Особистих речей в квартирі, які б вказували на його фактичне проживання за адресою реєстрації немає, що підтверджується актом від 13.10.2017, який підписаний сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 57 в м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 28, доведені та підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 50,30 кв. м, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказує, що 07.03.2017 р. заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Діонісієм було розірвано. Зазначає, що на сьогоднішній день в [ADDRESS], зареєстровані вона, [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON]. Стверджує, що відповідач [PERSON] залишив вищевказану квартиру в січні 2015 року та не проживає за місцем реєстрації станом на 13.07.2017 р. На підставі вищевикладеного просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 1 в будинку № 12 по вул. Гулака-Артемовського Семена в м. Чернівці. Позивачка в судове засідання не зявилася, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обємі, просить суд позов задовольнити. В разі відсутності відповідача винести заочне рішення. В судове засідання відповідач не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, а саме розміщенням оголошення в регіональній газеті про виклик до суду. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 50,30 кв. м, що знаходиться в [ADDRESS]. /а.с. 5, 8/. 07.03.2017 р. заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] було розірвано. /а.с. 6-7/. Згідно довідки про склад сімї та реєстрацію КЖРЕП №9 від 06.07.2017 року за адресою [ADDRESS], зареєстровані позивачка [PERSON], [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON]. /а.с. 43/. Відповідно до Акту обстеження квартири №510 від 15.11.2017 року відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з січня 2015 року. /а.с.4/. У відповідності зі ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, - «Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до ст.41 Конституції України „Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Дослідивши матеріали справи, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, мотивуючи тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 22 жовтян 2004 року вона є власником ? частини житлового будинку [ADDRESS], інша ? частина зазначеного будинку належить позивачу відповідно до договору дарування частки будинку від 24 вересня 2008 року. Зазначені обставини підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло та договору дарування частки будинку. В зазначеному будинку позивач мешкає одна. В 2008 році до позивача звернувся її син з проханням надати дозвіл зареєструватися за адресою належного позивачу будинку відповідачу [PERSON]. Така реєстрацію відповідачу була необхідна з метою пройти навчання на курсах водіїв, зазначені курси проводилися в смт. Якимівка Запорізької області. Але фактично з моменту реєстрації з 08 травня 2008 року та до теперішнього часу відповідач в належному позивачу будинку не проживав, що підтверджується довідкою сільської ради. На усні вимоги позивача до відповідача знятися з реєстраційного обліку за адресою належного позивачу будинку, відповідач відповідає відмовою, при цьому свої дії будь-якими істотними причинами не мотивує. Продовжуючи бути зареєстрованою за адресою будинку, відповідач перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю, оскільки позивачу нараховують комунальні платежі відповідно до кількості зареєстрованих осіб, позивач не може оформити житлову субсидію тощо. Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем відсутні, відповідач не є членом сім'ї позивача. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку не бажає, у зв'язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. У відповідності до вимог ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні належним йому майном шляхом здійснення певних дій. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Розглянув матеріали справи, заслухав думку сторін, свідка [PERSON] суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову, вважає вимоги позивача доведеними в ході судового засідання, тож позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування свого позову вказала, що їй на підставі договору дарування від 13.12.2002 року належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. 17 квітня 2008 року за проханням [PERSON] вона у своєму будинку зареєструвала відповідача [PERSON] для того, щоб він мав змогу отримати паспорт. Також їй пообіцяли, що після отримання паспорту, відповідач відразу зніметься з реєстрації у вказаному будинку. Однак до теперішнього часу відповідач добровільно не знявся з реєстрації у будинку, який належить позивачці на праві власності. Вона неодноразово просила відповідача виписатися добровільно, але відповідач відмовляється знятися з реєстрації в зазначеному вище будинку. Позивачка не має змоги реалізувати своє право власності на будинок, а саме право користування та розпорядження житловим будинком значно обмежене. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала ( а.с.27 ). Відповідач в судове засідання не з'явився. Належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений (а.с.25,26), заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, а саме: копію договору дарування житлового будинку від 13.12.2002 року (а.с.12), відповідно до якого [PERSON] є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], акт від 27.03.2014 року, відповідно до якого встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2008 року (а.с.15), вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] на підставі ст.71 ЖК України. Суд також задовольняє вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат, пов'язаних з оплатою судового збору у сумі 244 грн. 20 коп., що підтверджені документально (а.с.1,2) та витрат за надання правової допомоги в сумі 200 грн. (а.с.16). На підстави викладеного,

Outcome: approved