Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому вказує, що 4 вересня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідно до рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28.10.2015 року шлюб між ними розірвано шлюб. Згідно заочного рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 10.11.2015 року стягнуто з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2015 року і досягнення дітьми повноліття. 28.04.2016 року, Кам'янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір'ю ([PERSON]М.) за місцем її проживання за адресою: [INFO] (Комсомольська)[ADDRESS]. Відповідно до заочного рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 31.05.2016 р. зменшено розмір аліментів на утримання дітей на 1/4 частину від усіх видів заробітку щомісячно. На теперішній час відпали підстави для стягнення з неї аліментів на утримання дочки [PERSON], у зв'язку з тим, що вона проживає з нею. Просила припинити стягнення аліментів, на користь [PERSON] відносно [PERSON], стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 12.02.2018 р. провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 12.02.2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин, на адресу суду повернулась розписка про одержання судової повістки. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28.10.2015 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 10.11.2015 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (а.с. 12). Заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28.04.2016 р. визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з матірю [PERSON] (а.с. 13-14). Як вбачається із заочного рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 31.05.2016 р. зменшено розмір аліментів, які сплачуються [PERSON] на неповнолітніх дітей на 1/4 частину від усіх видів заробітку (а.с. 15). Згідно копії довідки про доходи КП «ПКВ» ЕМР від 06.02.2018 р. № 35 з [PERSON] за період з січня 2017 р. по грудень 2017 р. утримано по виконавчим листам 16\~080,73 грн. (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу приписів ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, згідно приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В силу приписів ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з позивачки за рішенням суду стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Донька [PERSON] проживає разом з матірю, яка її виховує, матеріально забезпечує і таким чином, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. . При поданні позову позивачкою був сплачений судовий збір, тому з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України належить стягнути на користь позивачки суму судового збору, що складає 704,8 грн. \~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved