Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] з 1/6 до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, тобто до [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що з 19.07.1996 року перебувала у шлюбі з відповідачем, шлюб було розірвано 02.06.2015 року за рішенням суду. Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання донькою [PERSON], а саме до 30.06.2016 року. Також за рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] до її повноліття, а саме, до [INFO]. На даний час відповідач припинив виплату аліментів на утримання доньки [PERSON] в зв'язку з закінченням нею навчання, а аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] є недостатніми, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Про день, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач також подав заяву, де просить провести розгляд справи без його участі, де вказав, що позов визнає у повному обсязі. Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між позивачкою та відповідачем 19.07.1996 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.07.1996р. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 02.06.2015 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16.11.2015 року (справа № 398/4776/15-ц) з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 23 вересня 2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. Також судом встановлено, що відповідач до 30.06.2016 року, включно, за рішенням суду сплачував аліменти на користь доньки [PERSON]. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок рівною мірою стосується як матері, так і батька дитини. Відповідно до ч.1. ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову відповідачем без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. 30.06.2016 року припинено стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки [PERSON]. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб та з врахуванням ч. 4 ст. 174ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, що відповідає вимогам ч.9 ст.7 СК України щодо відповідності рішення суду принципам справедливості, добросовісності, розумності відповідності моральним засадам суспільства у відношенні до власних дітей. Відповідно до ч. 3. ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved