Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2010 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області 25 березня 2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. За усною домовленістю з відповідачем місце проживання доньки визначено із нею. На даний час дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Позивачка зазначає, що відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере. Дитина хворіє, спостерігається лікарем неврологом. Часто хворіє на гостру респіраторну інфекцію. За рекомендацією лікаря, дитина потребує оздоровлення в санаторії, зокрема із спеціалізацією для захворювань дихальних шляхів. За наявним рекомендаціями за обліком лікування і його результативності санаторій, необхідний для лікування дитини знаходиться в РФ в с. Кратово. Позивачкою та її родичами, які проживають на території Московської області, РФ з адміністрацією санаторію узгоджена можливість проходження дитиною у присутності позивачки санаторно - курортного лікування. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством порядку, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої, при цьому не наводячи жодних аргументів. В цьому зв?язку, позивачка просила надати їй дозвіл на виїзд для лікування дочки - [PERSON], [INFO] - за кордон до Російської Федерації без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 28 травня 2014 року по 28 серпня 2014 рік. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явилася, надійшла телефонограма про слухання справи у її відсутність в зв?зку з ситуацією, яка склалася станом на травень місяць на території Донецької області. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Представник органу опіки та піклування Краматорської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направили, надійшла заява про слухання справи у відсутність представника, проти позову не заперечували. Між тим, явка представника у дане судове засідання та надання ним висновків відповідно до ст. 19 СК України не є обов'язковою. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2010 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області 25 березня 2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. За усною домовленістю з відповідачем місце проживання доньки визначено із нею. На даний час дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України». Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися складні неприязні стосунки, які на даний час та в подальшому впливатимуть на інтереси дитини. Тому суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими та такими, що не суперечать інтересам дитини, а лише сприяють її здоров'ю та розвитку. Суд вважає за доцільне надати дозвіл позивачці без згоди батька [PERSON] оформлювати проїзні документи та згоди (заяви) для виїзду для лікування дочки - [PERSON], [INFO] - за кордон до Російської Федерації у супроводі третіх осіб за межі України на період з 28 травня 2014 року по 28 серпня 2014 рік без дозволу (згоди) та супроводу батька. За таких обставин, суд вважає, що з метою додержання інтересів дитини та для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved