Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідно до договору дарування відповідачка виготовила державні акти , але межі земельних ділянок узгоджені не були. Згідно рішення Кагарлицького районного суду від 01.11.2012 року дані державні акти було скасовано. Однак відповідачка категорично, в супереч рішенню суду, відмовляється відновлювати межі земельної ділянки, а тому просить зобов»язати відповідачку відновити межі земельної ділянки, перенести встановлений нею паркан до меж земельної ділянки, вказаних у правовстановлюючих документах на земельну ділянку, розташовану в с.Землянка, вул..Гагаріна,6. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав. Представник Відповідачки проти позову заперечив і суду пояснив, що зменшення земельної ділянки відповідачки згідно висновку експертизи призведе до того, що буде зменшено ширину ділянки та проїзд на огород. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю се зі: ІІ-КВ № 068219 від 4 лютого 2002 року громадянці [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,679 га, а саме: для ведення особистого підсобного господарства 0,429 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд 0,250 га, що розташована за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Землянка, вул. Гагаріна, 6. 11.10.2015 року згідно договору дарування земельної ділянки позивачка подарувала, а відповідачка прийняла в дар земельну ділянку площею 0.3339 га. Відповідно до п. 1 договору дарування земельна ділянка площею 0,3339 га складається з 0,3148 га ріллі та 0,0191 га багаторічних насаджень. Відповідно до Договору дарування відповідачка виготовила державні ати на зазначені подаровані земельні ділянки, але межі земельних ділянок не були узгоджені з позивачкою та виготовленні в супереч договору дарування. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 01.11.2012 року було скасовано державні акти на земельні ділянки, які були видані відповідачці всупереч договору дарування та були виготовлені з порушенням норм законодавства. Після рішення суду позивачка виготовила технічну документацію по встановленню меж та зареєструвала своє право власності на земельні ділянки, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно із встановленням меж земельних ділянок згідно кадастрового плану Встановивши межі своїх земельних ділянок та зареєструвавши своє право власності, позивачка звернулась до відповідачка із проханням перенести встановлений нею паркан, який був встановлений незаконно згідно скасованих державних актів відповідача. Однак, відповідачка категорично, всупереч судовому рішенню, відмовляється відновлювати межі земельної ділянки позивачки. Оскільки на території земельної ділянки був встановлений паркан відповідно до меж земельної ділянки скасованих державних актів, то такий паркан повинен бути перенесений відповідно до меж, встановлених на земельні ділянки позивачки. Однак по сьогоднішній день паркан не перенесено та він перешкоджає користуванню власного земельною ділянкою Позивачем. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 13.05.2016 р. № 22696/15-41 було встановлено відхилення між межами фактичного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Землянка, вул. Гагаріна, 6 та межами, зазначеними в правовстановлюючих документах, а саме від точки В до точки Г, вказаних у кадастровому плані земельної ділянки кадастровий номер 3222289202:02:315:0016, зокрема між поворотними точками № 4 та № 5, з проміром 62,14 м. Визначити наявність чи відсутність відхилення між межею фактичного користування земельною ділянкою, що розташована за адресою Кагарлицький район, с. Землянка, вул. Гагаріна, 6 та межею, яка на кадастровому плані позначена літерами від В до Г (землі гр. [PERSON]В.) і промірами 57,55 м між поворотними точками № 3 та № 4 не вбачається можливим, оскільки дана межа в натурі (на місцевості) межовими знаками чи штучними або природними рубежами не визначена і власником цієї ділянки ця межа на місцевості не була вказана. Східна межа фактичного користування земельної ділянки, що належить [PERSON] зміщена на захід від межі згідно кадастрового плану земельної ділянки, тобто в сторону земельної ділянки [PERSON] Відхилення вищезазначених меж позначені в додатку № 1 до висновку відповідними промірами рожевого кольору. Межі земельної ділянки, кадастровий номер 3222289202:02:315:0016, згідно координат відображених на кадастровому плані цієї ділянки, в додатку № 1 до висновку зображені лініями чорного кольору, літерами чорного кольору від точки А до точки Б, від точки Б до точки В, від точки В до точки Г, від точки Г до точки Д, від точки Д до точки А, нумерація поворотних точок - цифрами чорного кольору від 1 до 10. Проміри між поворотними точками позначені відповідними цифрами (в метрах) теж чорного кольору. Межа у вигляді паркану, що розділяє суміжні земельні ділянки, що належать [PERSON] та [PERSON] у додатку № 1 до висновку схематично зображено лінією червоного кольору, нумерація поворотних точок - цифрами червоного кольору від 1 до 6, проміри між поворотними точками від 1 до 6 - відповідними цифрами (в метрах) червоного кольору. Згідно п. б ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення - стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігають вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавленці права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб єктів права власності. Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач як власник земельної ділянки має право безперешкодно володіти і користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника захист права власності від порушень з боку іншої особи повинні бути захищені в судовому порядку. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. г ч. І ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ч. І ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Виходячи з вказаних положень Цивільного та Земельних кодексів України Позивач, як власник земельної ділянки, має права вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і зобовязання вчинення дій щодо відновлення порушеного права власності на земельну ділянку. Згідно ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ч. І ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними Згідно ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Враховуючи те, що Відповідач змінила межу земельної ділянки Позивача, в результаті чого Відповідач захопила частину земельної ділянки, то необхідно зобовязати відповідача відновити межі її земельної ділянки таким чином щоб вони відповідали правовстановлюючим документам на земельні ділянки Позивача. Таким чином, встановлення Відповідачем межі (паркану) земельної ділянки та зменшення земельної ділянки Позивача є протизаконним та самовільним захопленням Відповідачем земельної ділянки, в результаті чого порушуються права Позивача як власника земельної ділянки. Так як позов задоволено, то з відповідачки на користь позивачки слід стягнути витрати за проведення ексвпертизи та по сплаті судового збору, що відповідає вимогам ст.. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved