Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про надання дозволу на виїзд дитини - [PERSON], [INFO], за межі території України у супроводі матері, без надання згоди та супроводу батька. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідач [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, є батьком [PERSON], [INFO] Шлюб на даний час між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, в той час як відповідач вихованням та утриманням сина не займається. На даний час позивачка має намір виїхати разом з дитиною за межі країни для відпочинку та оздоровлення, а також враховуючи АТО, яка проводиться в Донецькій області, проте в добровільному порядку отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон не має можливості, оскільки відповідач ухиляється від спілкування з позивачкою та дитиною, на підставі чого вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала частково, просила дозволити виїзд за межі України до Єгипту або Туреччини або ОАЕ (Об'єднані Арабські Емірати) її сину [PERSON] без надання згоди та супроводу батька на період з березня 2017 року по квітень 2017 року та просить їх задовольнити у повному обсязі. Також позивачка вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], (серія [NUMBER]), виданим Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 26.12.2005 року, актовий запис №847 від 26.12.2005 року, в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]; - свідоцтвом про розірвання шлюбу між сторонами (серія [NUMBER]), виданим Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 20.11.2013 року, актовий запис №97 від 20.06.2012 року. Згідно зі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки виїзд дитини за кордон відповідає інтересам та бажанням дитини, ненадання відповідачем нотаріальної згоди на оформлення проїзних документів та дозволу на виїзд дитини за кордон, з огляду на дані правовідносин порушує права та інтереси дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню частково в цій частині, які підтримала позивачка в своїй заяві. На підставі Сімейного кодексу України,

Outcome: partial