Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, про стягнення аліментів на утримання дитей посилаючись на те, що з відповідачем по даній справі [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2001 року. Шлюб з обох сторін перший. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких позивачка виховує самостійно та власними силами намагається матеріально забезпечити всім необхідним. Після припинення шлюбних відносин всупереч вимогам закону, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківського обовязку, щодо матеріального утримання власних дітей, не приймає участь у їх вихованні, не піклується про стан здоровя, фізичний та духовний розвиток. Вважає, що оскільки відповідач спроможний утримувати дітей до досягнення ним повноліття, працюючи на Львівській залізниці та отримуючи щомісячну заробітну плату, позивачка просить суд стягнути з останнього на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів але не менш як 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку на місяць до повноліття.\~ В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Позивачка додатково суду пояснила, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем, а саме з 05.02.2017 року вона разом із дітьми переїхала та проживають окремо у батьківському будинку, за три місяця відповідач надав матеріальної допомоги на утримання дітей в розмірі 350 гривень. Також, як їй відомо під час спільного проживання, його офіційна щомісячна заробітна плата складала близько 4000 гривень. Просить суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, додатково пояснивши, що він визнає свій обовязок\~ сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, проте не всі обставини зазначені в позовні заяві являється дійсними, насправді він після 05.02.2017 року надавав матеріальну допомогу на утримання дітей в грошовій формі, також купляв дітям різні подарунки, зокрема на 08 березня купив дочці золотий кулон. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 026718 від 13.05.2001 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Діти перебувають на утриманні позивачки, та проживають разом із нею в домогосподарстві її батьків по вул.. Академика Кіцака № 13 в с. Мамалига Новоселицького району. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою\~ (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України одним з способів виконання батьками обовязків щодо утримання дитини є присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний, стабільний дохід у вигляді щомісячної заробітної плати, про що визнав в судовому засіданні та сторонами не оспорюється, а тому виходячи із положень ч. 1 ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини має бути визначений у частці від його доходу. Також при визначенні розміру аліментів у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги наведене, те, що відповідач не надає\~ регулярної матеріальної допомоги на утримання дітей які фактично перебувають на утриманні позивачки, офіційно працевлаштований та отримує за робітню плату, а отже спроможний сплачувати аліменти на користь позивачки, враховуючи матеріальне положення дітей, суд, визначаючи розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, виходить з принципу справедливості і обовязку обох батьків приймати участь в утриманні дитини, а тому вважає за можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання\~ малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів але не менш як 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку на місяць до повноліття.\~ Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 31.03.2017 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Суд вважає, що відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідачів. На підставі наведеного і

Outcome: approved