Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 30102 грн. 00 коп., та пеню за весь час прострочення аліментів в розмірі 148397 грн. 07 коп. 24.03.2014 року позивачка подала до суду доповнення до позову, в якому також просила врахувати затверджений НБУ індекс інфляції, по відношенню до заборгованості по аліментам відповідача. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що 30 січня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них [INFO] року народилася дочка [PERSON] В зв'язку з тим, що відповідач не приймав участі в утриманні дочки, вона вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2010 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 03.02.2010 року. Проте рішення суду відповідач не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментам, яка станом на 1 грудня 2013 року складає 30102 грн. Ця обставина підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, складеним 03.12.2013 року державним виконавцем Московським ВДВС ХМУЮ Потій А.М. Вона за свої кошти утримує їхню дитину. Вважала, що відповідно до її розрахунку, неустойка від суми несплачених аліментів, то вона за весь час прострочення складає 148397 грн. 07 коп. Не погодившись з позовом [PERSON], 04 квітня 2014 року [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] в сумі 20401 грн., а також відмовити позивачці у стягненні з нього пені у розмірі 148397 грн. за несвоєчасну сплату аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що виконавчий лист про стягнення з нього аліментів відповідачкою було направлено тільки 22.08.2012 року, тобто через 2 роки і 4 місяця після ухвалення рішення. У своєму позові відповідачка звинувачує його в своєчасній сплаті аліментів, присуджених на її користь на утримання дитини і просить стягнути з нього заборгованість по аліментам в сумі 30102 грн. за період з 03.02.2010 року по грудень 2013 року і пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення, тобто за чотири роки в розмірі 148397 грн., що в 4,5 рази перевищує саму заборгованість. З розрахунку заборгованості видно, що заборгованість за період з 03.02.2010 року по 01.11.2012 року становить 20401 грн. З такою заборгованістю він погоджується, хоча він неодноразово допомагав відповідачці грошима, оскільки спору на той час між ними не було. Тому, його вини у виникненні заборгованості немає, оскільки відповідачка несвоєчасно направила лист на виконання, що, згідно ч. 3 ст. 197 СК України є підставою для звільнення його за несвоєчасну сплату аліментів. За період з листопада 2012 року по 01.04.2013 року він працював у КП «Харківводоканал», куди був направлений виконавчий лист з початку 2013 року. Як видно з розрахунку аліментів йому нараховані за цей період в сумі 6187 грн. Але, стягнення аліментів з нього почато з 01.02.2013 року та сплачено в сумі 4711 грн. Стягнення проводилось з урахуванням заборгованості з розрахунку до 50% від заробітку. За цей період заборгованість складає 1476 грн. За період з 01.07.2013 року по грудень 2013 року він також працював, але його заробіток не перевищував 1300 грн. на місяць, тому йому нараховані аліменти за цей період в розмірі по 385 грн. на місяць. Він же сплатив за цей період 5400 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності наполягав на задоволенні первісного позову та заперечував проти задоволення зустрічного позову, вважаючи його необґрунтованим. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заперечували проти первісного позову та наполягали на задоволенні зустрічного. Крім того, [PERSON] пояснив, що в період з листопада 2012 року по січень 2013 року на підприємстві, де він працював, були затримки з виплати йому заробітної плати, а тому його вина у виникненні заборгованості за цей період відсутня. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.04.2010 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку /доходів/ щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви (03.02.2010 року). /а.с. 8/ 07.06.2010 року по вищевказаному рішенню було видано виконавчий лист. /а.с. 9/ Як убачається з постанови державного виконавця Московського ВДВС Харківського МУЮ від 22.08.2012 року заява про примусове виконання подана 22.08.2012 року та того ж дня відкрито виконавче провадження. /а.с. 27/ Дані обставини сторонами не оспорюються. Як убачається з розрахунку заборгованості, складеного 03.12.2013 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ та долученого позивачем до матеріалів цивільний справи, за [PERSON] станом на 01.12.2013 року заборгованість по сплаті аліментів становить 30102 грн. /а.с. 10/ Як убачається з розрахунку заборгованості, складеного 03.02.2014 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ та долученого відповідачем до матеріалів цивільний справи, за [PERSON] станом на 01.01.2014 року заборгованість по сплаті аліментів становить 20979 грн. 34 коп. /а.с. 28/ При визначені розміру заборгованості суд приймає до уваги розрахунок заборгованості, складений 03.02.2014 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ, оскільки він містить більш детальний розрахунок по відношенню до розрахунку, наданого позивачкою. Суд не погоджується з вищевказаним розміром заборгованості, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. В довідці від 01.01.2014 року щодо розміру заборгованості вказано, що заборгованість: з 03.02.2010р. по 01.03.2010р. становить 427 коп. 00 коп.; з 01.03.2010р. по 01.01.2011р. становить 5352 грн. 50 коп.; з 01.01.2011р. по 01.01.2012р. становить 7491 грн. 00 коп.; з 01.01.2012р. по 01.11.2012р. становить 7137 грн. 50 коп. Загальна сума заборгованості за вказаний період становить 20408 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 197 Сімейного кодексу України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Суд вважає, що обов'язок відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки кореспондується із правом позивачки [PERSON] на їх отримання. Оскільки позивачка таким правом не скористалася без поважної на те причини, то відповідач повинен бути звільнений від сплати заборгованості за період з 03.02.2010р. по 21.08.2012р., тобто за період що передував пред'явленню виконавчого листа до виконання у розмірі 18750,25 грн. Заборгованість по сплаті аліментів за період з 22.08.2012р. по 30.10.2012р. становить: Загальна сума за 2012 рік 7137,5 грн./10місяців=713,75 грн. за місяць За серпень - 713,75/31днів=23,025 грн. за день. З 21 серпня по 31 серпня 2012 року - 23,025 грн.*10днів=230,25 грн. Таким чином, заборгованість з 22.08.2012р. по 30.10.2012р. становить 1657,75 грн. (230,25+713,75+713,75). В період з 01.11.2012р. по 01.04.2013р. [PERSON] працював у КП «Харківводоканал» та йому було нараховано належних до сплати аліментів у розмірі 6189,39 грн., фактично сплачено 4710,85 грн. Таким чином, заборгованість по сплаті аліментів за вказаний період становить: 6189,39грн.-4710,85грн.=1478,54 грн. За період з 01.04.2013р. по 01.07.2013р. заборгованість по сплаті аліментів становить 2292 грн. Згідно довідки про доходи, виданої ФО-П [PERSON], [PERSON] з 01.07.2013 року працює на посаді водія вантажівки, загальна сума доходу за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року становить 7800 грн. За період з 01.07.2013р. по 01.12.2013р. державним виконавцем нараховано заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1815 грн. 00 коп. (363грн.*5 місяців). Хоча за вказаний період боржник, в порушення ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив державного виконавця про зміну місця роботи, однак ним добровільно було перераховано аліменти у розмірі 5400 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості за період з 22.08.2012 року по 01.12.2013 року становить 1843,29 грн., яку належить стягнути з відповідача на користь позивачки. Що стосується вимоги про нарахування пені за прострочення по сплаті аліментів, то суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивачкою надано розрахунок пені за час прострочення сплати аліментів [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], згідно з яким загальна сума пені з 01.03.2010р. складає 143897,07 грн. Оскільки при розрахунку заборгованості державним виконавцем не було віднесено переплати, здійснені відповідачем в період з липня по грудень 2013 року в рахунок погашення заборгованості до жодного місяця, а суд не може перебирати на себе повноваження осіб, до компетенції котрих входить вчинення таких дій, суд позбавлений можливості визначити термін для розрахунку пені, у відповідності до вимог чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісного та зустрічного позовів.

Outcome: partial