Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки після смерті чоловіка [PERSON], який, в свою чергу, успадкував її після смерті батька [PERSON]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли. Пізніше, 03.11.2016 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Позивачка у підготовче судове засідання не зявилась, від представника позивача [PERSON] (ордер серії ОД № 103367 від 29.06.2017 р.) надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце його проведення сповіщались належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідачів є неповажними, відзив на позовну заяву відповідачі не направили, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 03.11.2006 р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 08.11.2014 р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько [PERSON]М, мати [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу «Куштер»; копія довідки Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської від 14.12.2015 р. № 2470, згідно якої на момент смерті [PERSON] разом з ним мешкала [PERSON]; копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) від 19.12.2007 р. згідно якого після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 23.04.2007 р.; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 3,61 на імя [PERSON], серія ОД № 0107532; довідка про нормативну грошову оцінку земельну ділянку площею розташовану на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 03.11.2006 року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,61 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території Плавнівської сільської ради Ренійського району, Одеської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0107532. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги був син [PERSON], який прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим була заведена спадкова справа № 148/07, однак спадщину не оформив. 08.11.2014 р. [PERSON] помер, заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина [PERSON], яка є позивачкою по справі та діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами по справі. У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області № 2470 від 14.12.2015 р. 03.11.2016 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено спадкодавцем за життя. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті чоловіка, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] в порядку ст. 1269 ч. 1 ЦК України, позивачка, після смерті чоловіка [PERSON], прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Інші спадкоємці першої черги спадщину не прийняли. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved