Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом. Позов мотивує тим, що 11.11.2003 року уклала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO], та дочка [PERSON] [INFO]. Більше 10 років вони разом не проживали і більшу частину часу відповідач перебував за кордоном, у звязку з цим вони не живуть як сімя і не можуть виконувати сімейні обовязки, спільно вирішувати поточні проблеми, а протягом останнього часу відповідач не дає про себе знати взагалі, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні дітей. Як їй відомо у відповідача є інша сімя. В результаті цього, вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове життя. Оскільки відповідач дітям не допомагає матеріально та участі в їх вихованні не приймає, їй самій важко утримувати малолітніх дітей, то змушена звертатись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що 11.11.2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №610. Згідно свідоцтва про зміну імені сері І-СГ №014653 від 29.01.2014 року [PERSON] змінив імя на [PERSON]. Від даного шлюбу у подружжя сторін є син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, протягом тривалого часу проживають окремо, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно утримувати їх, оскільки несе інші витрати повязані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, а також стан здоровя відповідача, його матеріальне становище, те, що він витрачає певні кошти для особистих потреб, з нього слід стягувати на утримання дітей аліменти, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved