Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказувала на те, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду №357/7097/13-ц 2/357/2547/13 від 26.06.2013 року відповідач [PERSON] зобовязаний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Однак до цього часу позивачка аліменти не отримує, в зв»язку зі злісним ухиленням відповідача від їх сплати. Відповідно до довідки-розрахунку міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 18.03.2015 року станом на 01.03.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 11 137,19 грн. За розрахунками позивачки за період з 21.05.2013 року по 18.03.2015 року сума пені, яку відповідач зобов»язаний сплатити на користь позивачки складає 22 603, 00 грн. Поважних причин на підтвердження неможливості сплачувати аліменти за період виникнення заборгованості відповідач не має. Позивачка просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] В»ячеславовича в розмірі 11 137,19 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за несплату аліментів в період з 21.05.2013 року по 18.03.2015 року в сумі 22 603, 00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, яку в послідуючому позивачка уточнила в судовому засіданні та остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] В»ячеславовича в розмірі 10 737, 19 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за несплату аліментів в період з 21.05.2013 року по 18.03.2015 року в сумі 25 588, 58 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Позивачка та її представник [PERSON] у суді підтримали вищевказані уточнені позовні вимоги позивачки. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивачки заборгованості по аліментах на утримання сина [PERSON] В»ячеславовича в розмірі 10 737,19 грн., а також не заперечував щодо стягнення з нього на користь позивачки пеню за несплату аліментів в період з 21.05.2013 року по 18.03.2015 року в сумі 5 000, 00 грн. та судових витрат. При цьому відповідач пояснив, що з 04.03.2014 року він був знятий з обліку Центра зайнятості м.Біла Церква і по теперішній час у нього не має постійного і офіційного місця роботи, він працює неофіційно і має тимчасові підробітки, а тому у нього виникла заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON], так як його підробітки йшли повністю на утримання синів [PERSON] та [PERSON], лікування відповідача та на сплату комунальних послуг за квартиру, оскільки за домовленістю сторін він сплачує комунальні послуги в рахунок сплати аліментів на [PERSON]. Заслухавши пояснення учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON], [PERSON]. Відповідно до виконавчого листа виданого Білоцерківським міськрайонним судом 25.07.2013 року на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 26.06.2013 року по цивільній справі №357/7097/13-ц 2/357/2547/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] В»ячеслава Петровича про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] В»ячеславовича, [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Наведене підтверджується копією вказаного виконавчого листа. 26.07.2013 року [PERSON] звернулася із заявою до начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ в якій просила прийняти до примусового виконання виконавчий лист №2/357/2547/13 від 25.07.2013 року про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь. Згідно до копії виконавчого провадження №39104691, 29.07.2013 головним держав ним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськ районного управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа за №357/7097/13-ц 2/357/2547/13 виданого Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] В»ячеславовича, [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні також встановлено, що на день винесення Білоцерківським міськрайонним судом вищевказаного рішення про стягнення аліментів з [PERSON], останній не працював, оскільки згідно до копії трудової книжки відповідача, останній 31.05.2013 року був звільнений з ТОВ фірма Галатея за угодою сторін, ст. 36 п. 1 КЗпП України, а з 08.06.2013 року відповідачу було розпочато виплату допомоги по безробіттю Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості, виплату якої було припинено 04.03.2014 року. В суді встановлено, що з 24.09.2013 року по 04.03.2014 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проводилося стягнення аліментів з [PERSON] за вищевказаним виконавчим листом. Інших виплат на погашення аліментів та заборгованості по аліментах [PERSON] здійнено не було. Наведене підтверджується копією виконавчого провадження. Згідно до довідки-розрахунку міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції від 18.03.2015 року №106 станом на 01.03.2015 року заборгованість по виконавчому листу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], становить 11 137,19 грн. 14.05.2015 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції [PERSON] було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа за №357/7097/13-ц 2/357/2547/13 виданого Білоцерківським міськрайон ним судом 25.07.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] В»ячеславовича, [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Вказана постанова була винесена на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49, 50 Закону України Про виконавче провадження у звязку із закінченням терміну передбаченого законом для даного виду стягнення. Майно яке належить боржнику відсутнє. Заборгованість станом на день повноліття дитини (05.04.2015 року) становить 11 215,19 грн. Вищевказаний виконавчий лист було направлено Білоцерківсь кому міськрайонному суду. В судовому засіданні сторони ствердили, що їм відомо про вищевказану постанову від 14.05.2015 року і вказану постанову вони вважають законною, а тому зазначену постанову вони не оскаржували ні до суду, ні до інших органів ДВС. В судовому засіданні позивачка вказала на те, що між сторонами не існує домовленості про сплату відповідачем комунальних послуг в рахунок сплати аліментів на [PERSON]. При вирішенні спору про стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по аліментах, суд виходить з наступного. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до норм цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». За ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліметами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Відповідно до ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Як вказано вище, аліменти на користь позивача на утримання сина сторін [PERSON], [INFO], стягнуті з відповідача за рішенням суду, на підставі якого судом виписано виконавчий лист, який позивачка подала до відділу ДВС для примусового виконання, державним виконавцем нараховано суму заборгованості по аліментах, сторони в суді цю суму не оспорювали. Згідно до п.6 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення пові домлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції було закінчено виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа за №357/7097/13-ц 2/357/2547/13 виданого Білоцерківським міськрайонним судом 25.07.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] В»ячеславовича, [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття і вказаний виконавчий лист був направлений до Білоцерківського міськрайонного суду. Однак [PERSON] не виплатив [PERSON] заборгованість по аліментах за вищевказаним виконавчим листом, яка станом на день повноліття сина [PERSON], а саме на 05.04.2015 року становить 11 215,19 грн. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач поштовими переказами від 05.05.2015 року перерахував [PERSON] борг по аліментах за квітень 2014 року в сумі 200,00 грн., та борг по аліментах за травень 2014 року в сумі 200,00 грн. Наведене підтверджується поясненнями сторін, копіями поштових переказів, та копіями фіскальних чеків Укрпошти. Враховуючи вищевикладене, та положення ст. 194 СК України, про те, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути заборгованість по вищевказаних аліментах в сумі 10 737,19 грн. При вирішенні спору про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного. Так, згідно зі ст.ст.68,69 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Ці підприємства, установи тощо здійснюють відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувачу у звязку із зміною боржником місця роботи, проживання або з інших причин підприємства, установи не пізніш як у триденний строк повідомляють державному виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання, якщо воно відоме. Посадові особи, винні у ненаданні таких відомостей без поважних причин, можуть бути притягнуті до відповідальності, передбаченої законом. А за положеннями ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконав чими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Верховним Судом України в ухвалі від 15.06.2011 року викладено правову позицію, відповідно до якої нормами СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та повнолітніх дочку, сина на період навчання за певних умов, у ст. 196 СК закріплено відповідальність за прострочення сплати аліментів, і що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобовязань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Крім того, факт наявності такої заборгованості та її розмір відповідач не оспорював. А тому суд вважає, що в даному випадку відповідач має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки /пені/ на підставі ст.196 СК України. Так в судовому засіданні встановлено, що розмір пені за прострочення виконання зо бовязання по виплаті вищевказаних аліментів за період з 21.05.2013 року по 18.03.2015 року становить 25 588,58 грн., що підтверджується помісячним розрахунком пені за прострочення виконання зобовязання по виплаті аліментів наданим суду позивачкою і який відповідач у суді не оспорював. Суд приймає до уваги вищевказаний розрахунок. Як вказано вище, за приписами ст.196 СК України, суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач з 05.03.2014 року офіційно непрацевлаштований, майно, яке належить [PERSON] відсутнє, що вбачається із постанови державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайон ного управління юстиції [PERSON] від 14.05.2015 року, інших доказів про майновий стан відповідача суду не надано. В судовому засіданні було встановлено, що у звязку з тим, що повнолітній син сторін [PERSON] навчається за контрактом у Білоцерківському національному аграрному університеті і термін його навчання з 01.09.2014 року по 31.08.2018 року, а тому з відповідача за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду в травні 2015 року були стягнуті аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання. Наведене підтверджується поясненнями сторін та копією договору про підготовку бакалавра №Е-4/57-2014 від 25.08.2014 року. Крім вказаного в суді встановлено, що відповідач має повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається у Національному авіаційному університеті на денній формі навчання і термін його навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року, що підтверджується копією довідки Національного авіаційного університету від 05.09.2012 року № 1419. Вказане не заперечувала позивачка у суді. З копій фіскальних чеків Укрпошти від: 25.11.2014 року, 23.12.2014 року, 26.01.2015 року, 24.02.2015 року, 23.03.2015 року, 28.04.2015 року, які були надані відповідачем, вбачається, що відповідач поштовими переказами направляв за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року включно на утримання [PERSON] по 100,00 грн. щомісячно. Отже на даний час відповідач [PERSON] в силу ст. 199 СК України зобовязаний утримувати своїх повнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], які продовжують навчання. А тому суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, яка має стягуватися з відповідача, враховуючи його матеріальний та сімейний стан, встановивши її в розмірі 10 737,19 грн. на рівні заборгованості по аліментах, а в іншій частині вказаних вимог позивачці слід відмовити. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відпові дача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 337 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 194,195,196 СК України, ст.ст. 49,50 68,69,70,74 Закону України Про виконавче провадження,

Outcome: partial