Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду від 29 жовтня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу їх спільні малолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, всі питання, пов'язані з їх вихованням, вона вирішує самостійно, без участі відповідача. [PERSON] жодного з покладених на нього законом обов'язків не виконує, не приймав та не приймає педагогічної, матеріальної, трудової чи будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей, не піклувався та не піклується про їхній фізичний, розумовий та духовний розвиток. Оскільки наведені факти є беззаперечною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні прокурор Машкаринець Т.М. позов підтримала. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Представник служби у справах дітей Перечинської РДА Бескід І.М. не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що батьками малолітній дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області (а.с. 5, 6). Також встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] прізвище змінено на [PERSON], а дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] залишено проживати при матері - [PERSON] (а.с. 13 - 15). Крім цього встановлено, що на утриманні [PERSON] є діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка Т.Реметівської сільської ради Перечинського району №67/02-14 від 14 січня 2014 року (а.с. 8). Згідно характеристик на учениць [PERSON] та [PERSON], виданих 13 січня 2014 року Перечинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, діти знаходяться на повному утриманні матері - [PERSON]. Батько, [PERSON], ніякої участі у матеріальному забезпеченні та вихованні доньок не бере (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 берерзня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей, а отже повністю відсторонився від виконання батьківських обов'язків і не проявляє відносно них щонайменшої турботи, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його малолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved