Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.2020 року. Зазначає, що в даній квартирі зареєстрований її син, відповідач [PERSON] . Вказує, що [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі понад п`ять років. Спільне господарство у сторін відсутнє, комунальні платежі не оплачує, не несе інших витрат по утриманню квартири, власних речей в квартирі немає. Відповідач проживає закордоном, та в телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти позовних вимог, оскільки не планує повертатись в Україну, а реєстрація його місця проживання у належній квартирі створює позивачу перешкоди в користування та розпорядженні власністю. \~ \~ \~ У зв`язку з цим позивачка просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28.08.2021 року у справі відкрито провадження. Розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою судді від 21.10.2021 року підготовче провадження по справі закрито, призначений розгляд справи по суті. У судове засідання позивачка не з`явилася, до початку розгляду справи по суті подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~Дослідивши матеріали,\~суд встановив,\~наступні фактичні\~обставини та\~відповідні ним\~правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.06.2020 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від. 09.06.2020 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію №3207 від 30.11.2020\~рокувиданої ТОВ «ТД Укрвторресур», у даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , але фактично не проживає у ній з квітня 2015 року, що підтверджується актом б/н від 24.05.2021 року, який складений комісією сусідів та затверджено директором ТОВ «ТД Укрвторресур». \~ Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. З ч. 1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З ч. 2 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. [PERSON] вселився у спірну квартиру як член сім`ї власника квартири і набув право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Однак [PERSON] протягом тривалого часу спільним побутом із позивачкою не пов`язаний, спільного господарства не веде, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям викладеним у постановах Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі №243/7004/17-ц. та від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved