Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона з 07 жовтня 1995 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 21 квітня 2005 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька є студентом І курсу денного відділення Інституту філології та соціальних комунікацій Бердянського державного педагогічного університету. Позивачка зазначає, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, тому просила суд стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 750 грн. щомісяця до закінчення донькою навчання. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні змісту позовних вимог, просила позов задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, не надав заяв про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивачки вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та просила його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] з 07 жовтня 1995 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 21 квітня 2005 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька [PERSON] є студентом І курсу денного відділення Інституту філології та соціальних комунікацій Бердянського державного педагогічного університету, що підтверджується довідкою №13608 від 19.11.2013 року (а.с.11). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.ст.199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При стягненні аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, розмір аліментів може бути визначено у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, виходячи із стану здоровя, матеріального та сімейного стану особи, з якої стягуються аліменти і особи, яка їх одержує, наявності у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних батьків, можливість надання утримання іншим з батьків, інших обставин, які мають суттєве значення. Судом також встановлено, що відповідач працює у ФОП [PERSON] на посаді водія вантажного транспорту та отримує заробітну плату у розмірі 1\~500,00 грн., на утриманні має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується наданим свідоцтвом про його народження, а тому суд вважає за можливе задовольнити позов частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої сина в розмірі 400 грн. щомісяця до закінчення дитиною навчання до 30.06.2017 року. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 750,00 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача суд вважає стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial