Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 04.06.2010 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO]. 04.03.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Походження дитини від [PERSON] визначено сторонами у відповідності до ч. 2 ст. 122 СК України, а саме дитина яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Син проживає разом із матір'ю. Сторони проживають окремо. Добровільно відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідачем по справі [PERSON], 16.03.2016 року було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Свої вимоги мотивував тим, що він дійсно перебував у шлюбі з [PERSON] з 04.06.2010 року. 04.03.2015 року шлюб між ними було розірвано. Перебуваючи у шлюбі вони проживали разом по місцю його проживання, проте їх сімейні відносини не склались і з січня 2015 року вони стали проживати окремо. Тобто їх сімейні відносини припинились ще до розірвання шлюбу. Про народження колишньою дружиною дитини йому стало відомо вже після розлучення. [PERSON] повідомила його, що вона завагітніла від нього ще до припинення шлюбу та в межах визначених законом десяти місяців і що він є батьком її дитини. Тому в момент реєстрації народження [PERSON] я вважав себе батьком. Проте згодом він дізнався від [PERSON], що не є батьком [PERSON] і що біологічним батьком дитини є інша особа. А мене вона зареєструвала батьком тільки тому, що біологічний батько дитини відмовився від свого батьківства. В зв'язку із чим він не має нести обов'язок по утриманню вказаної дитини. Сторони в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не підтримує в повному обсязі, а свій зустрічний позов підтримує та просить його задовольнити. У зв'язку з вказаним, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності та постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що у задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити , а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 04.06.2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7), від якого народилась дитина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). 04.03.2015 року шлюб між сторонами розірвано Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.(а.с. 8) На задоволення клопотання позивача по справі [PERSON] ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25.03.2016 року було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу методом ДНК - аналізу. Висновком експерта № 131 від 25.03.2016 року встановлено що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженого [PERSON], виключається. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Отже враховуючи висновки експерта, суд приходить до висновку, що позовні вимоги відповідача знайшли своє підтвердження, підлягають задоволенню та слід виключити запис про [PERSON], як батька дитини, з актового запису № 2256 складеного 29.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про народження [PERSON], [INFO]. Отже як наслідок не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини.

Outcome: approved