Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Україна» розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах. Свої вимоги мотивує тим, що 10 листопада 1997 року її чоловік [PERSON] отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0537723. [INFO] помер [PERSON] . З моменту його смерті відкрилася спадщина на зазначене вище майно. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку нотаріусом позивачці було відмовлено, оскільки позивачем не було надано\~ правовстановлюючих документів про право спадкодавця на це спадкове майно. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, правонаступником якої є Петрівський Другий старостинський округ Бородінської селищної ради Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути\~ справу за його\~ відсутністю. Представник відповідача Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області\~ в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому\~ зазначив, що з позовом не згоден, оскільки Тарутинська районна державна адміністрація Одеської області не є відповідачем по зазначеній справі, так як спадщина відкрилась на території Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, де також і знаходиться земельна ділянка. Також просив розглянути\~ справу за його\~ відсутністю. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справі вбачається, що 29 жовтня 1978 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00019076002 (а.с.9). 10 листопада 1997 року [PERSON] отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0537723, згідно якого отримав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» розміром 4.42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21 листопада 2017 року\~ Тарутинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, в тому числі на вказану вище земельну ділянку. Однак, постановою державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 06 вересня 2019 року (а.с.6)\~ позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене\~\~ спадкове майно, у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право\~ померлого на зазначене\~ майно. Дійсно, оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0537723 виданого 10 листопада 1997 року було втрачено та визнано його недійсним, що підтверджується копією газети «Знамя Труда» №98 (8715) від 13 грудня 2017 року (а.с.18). Проте, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались КСП «Україна» Тарутинського району Одеської області на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0537723 від 10 листопада 1997 року за №480\~ розміром 4.42 умовних кадастрових гектара, що підтверджується довідкою відділу у Тарутинському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №833/120-18 від 11 вересня\~ 2018 року. З наведеного вбачається, що [PERSON] , померлому [INFO] , дійсно належало право на\~ зазначену вище земельну ділянку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.\~ Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, враховуючи, що після смерті [PERSON] , ніхто, окрім позивачки, не звертався з заяво про прийняття спадщини, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, оригінал сертифіката про право на земельну частку (пай) втрачено, суд вважає за можливе визнати за позивачкою\~ право\~ на зазначене\~ спадкове майно за заповітом. Щодо позовних вимог до відповідача Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України в розгляду цивільних і кримінальних справі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права на земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. Тож, Тарутинська районна державна адміністрація Одеської області не є належним відповідачем у даному спорі. Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог до відповідача Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial