Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вона послалася на наступне. 18.12.2017 року близько 15.30 годин в с.Вовкове Іванівського району Одеської області, [PERSON] разом із своїм сином прийшла до прилеглої території домоволодіння [PERSON] розташованої за адресою [ADDRESS] з ціллю збирання дров для розтопки пічного опалення. Знаходячись на прилеглій території домоволодіння позивачки, відповідачка разом із своїм неповнолітнім сином почали збирати дрова. Побачивши наведене позивачка зробила зауваження відповідачці та її сину з проханням покласти дрова на місце, так як дозволу на збирання дров вона не надавала. Після цього виникла суперечка, в ході якої відповідачка навмисно вдарила позивачку дерев'яною палицею в область лівого передпліччя. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 208 від 26.01.2018, проведеної судово-медичним експертом Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз Черкесом В.С., позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині передпліччя, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликають тривалий розлад здоров'я (термін загоєння переломів більше 21 дня). Вироком Іванівського районного суду Одеської області від 21.05.2018 року по справі №499/153/18 [PERSON] була визнана винною в скоєнні злочину передбаченому ч.І. ст. 122 КК України. У зв'язку з отриманими травмами позивачка вимушена була тривалий час лікуватися. На своє лікування вона витратила кошти в сумі 3723,75 грн., що складається з вартості ліків та амбулаторного лікування. Таким чином відповідачка має відшкодувати позивачці заподіяну шкоду здоров'ю в розмірі 3723,75 гри, (три тисячі сімсот двадцять три гривні, 75 копійок). У зв'язку з тим, що у добровільному порядку відповідачка відмовилась відшкодовувати витрати на лікування, для підготовки цивільного позову до суду позивач вимушена була скористатися професійною правничою допомогою адвоката, що підтверджується договором про надання адвокатських послуг № 6 від 23.05.2018 року. Послуги адвоката коштують 10000,00грн. Позивач оплатила вказані послуги в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Відповідно до п.1 ст.23 ЦК України позивач вважає, що має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Зокрема правилами зазначеної статті передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та відшкодовується грішми незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Позивачка просить відшкодувати заподіяну їй моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 20 000,00 грн, (двадцять тисяч гривень). Позивачка та її представник у судове засідання не з'явилися, представником позивачки надано клопотання про проведення судового засідання у його відсутність. Відповідачка у підготовчому судовому засіданні надала заяву в якій зазначила, що позов визнає частково, в частині матеріальної шкоди в розмірі 3 тисяч 723 гривні погоджується, щодо вимоги про стягнення з неї моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень не погоджується вважає її необґрунтованою та не підтвердженою належними доказами та такою, що не відповідає тяжкості та характеру заподіяного ушкодження. Погоджується по стягнення з неї моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, в іншій частині позову просить відмовити так як ніде не працює, є багатодітною матір'ю, яка виховує та утримує семеро неповнолітніх дітей. Просила справу розглядати у її відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому частинами 1-3 ст.89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, відповідно до положень ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиконання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, тому розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом на підставі поданих та досліджених документів встановлено, що згідно вироку Іванівського районного суду Одеської області від 21.05.2018 року по справі №499/153/18 [PERSON] була визнана винною в скоєнні злочину передбаченому ч.І. ст. 122 КК України, оскільки 18.12.2017 року близько 15.30 годин в с. Вовкове Іванівського району Одеської області, [PERSON] разом із своїм сином прийшла до прилеглої території домоволодіння [PERSON] розташованої за адресою [ADDRESS] з ціллю збирання дров для розтопки пічного опалення. Знаходячись на прилеглій території домоволодіння позивачки, відповідачка разом із своїм неповнолітнім сином почали збирати дрова. Побачивши наведене позивачка зробила зауваження відповідачці та її сину з проханням покласти дрова на місце, так як дозволу на збирання дров вона не надавала. Після цього виникла суперечка, в ході якої відповідачка навмисно вдарила позивачку дерев'яною палицею в область лівого передпліччя. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 208 від 26.01.2018, проведеної судово-медичним експертом Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз Черкесом В.С., позивачка отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині передпліччя, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликають тривалий розлад здоров'я (термін загоєння переломів більше 21 дня). Позовну вимогу позивачки про стягнення матеріальної шкоди заподіяної здоров'ю в розмірі 3723,75 грн. (три тисячі сімсот двадцять три гривні, 75 копійок) відповідачка [PERSON]. визнала про що зазначила в своїй заяві від 10.09.2018 року (а.с.33). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже враховуючи , що в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3723,75 грн. (три тисячі сімсот двадцять три гривні, 75 копійок) позов визнається, тому суд обмежується у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову в цій частині без з'ясування і дослідження обставин справи стосовно цієї позовної вимоги. Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень) та витрат на надання послуг адвоката у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. суд виходив з такого. Відповідачка [PERSON] позовну вимогу про стягнення моральної шкоди визнала частково, лише на суму 3000 гривень, оскільки вважає що позовна вимога необґрунтована та не підтверджена доказами. Крім того зазначила, що ніде не працює, є багатодітною матір'ю, яка виховує та утримує семеро неповнолітніх дітей на підтвердження цих обставин надали лише довідку Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області про склад сім'ї, інших доказів не надавала та не зазначала. Представником позивачки надано письмове пояснення, що обґрунтування суми моральної шкоди, в якому зазначено розрахунок оціненої моральної шкоди на її розсуд. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст. 21 Конституції України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Отже суд посилання відповідачки, щодо прирівняння розміру моральної шкоди до розміру матеріальної шкоди до уваги не бере та вважає таке заперечення відповідачки необґрунтоване. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Поняття «моральної шкоди» визначається постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ) Так, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як визначається п.3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Так, в наслідок отриманих травм, а саме тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині передпліччя, позивач тривалий час знаходилася на амбулаторному лікуванні. В період знаходження на амбулаторному лікуванні позивач потребувала стороннього догляду і тривалого лікування в домашніх умовах. Вона дуже важко переживала свій стан, так як усвідомлювала, що завдає проблем рідним та близьким, які вимушені допомагати їй та турбуються за її стан здоров'я. Стан здоров'я позивача вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Слід також зазначити, що у зв'язку з травмою позивач позбавлена можливості працювати та в необхідному обсязі виділяти час для свого особистого життя. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачці, яка полягала у моральних стражданнях у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, внаслідок протиправних дій відповідачки, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням [PERSON] та вини останньої в її заподіянні (описані протиправні дії відповідачки явились причиною завдання тілесних ушкоджень, наслідком чого є моральна шкода позиваці), а тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачці діями відповідача моральної шкоди. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Так, [PERSON] в результаті протиправної поведінки відповідачки та внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки в нижній третині передпліччя, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які викликають тривалий розлад здоров'я (термін загоєння переломів більше 21 дня), згідно висновку судово-медичної експертизи № 208 від 26.01.2018 року, зазнала фізичних та емоційних страждань, що є безсумнівним. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Між тим, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачкою моральної шкоди позивачці є безсумнівним, його наслідки у вигляді душевних страждань позивачки залежать від особливостей її емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідачки та перенесених нею у зв'язку з цим страждань. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає, що заподіяна позивачу моральна шкода полягає саме в її фізичних та душевних стражданнях у зв'язку із спричиненням їй відповідачкою безпричинно фізичної болі та тілесних пошкоджень, заподіяних протиправною поведінкою щодо позивачки, чим безумовно їй було спричинено приниження її людської гідності. Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характеру психологічної травми, яку вона отримала у зв'язку із завданням їй тілесних ушкоджень, враховуючи ступінь та тривалість моральних страждань і переживань позивача, ті обставини. Суд визначає моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп., а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду за захистом своїх прав, позивач понесла витрати на вказану допомогу, здійснену адвокатом Цвігун Віталієм Васильовичем на підставі Договору про надання правової допомоги від 23 травня 2018 року (а.с. 20-22). Вартість таких послуг становить 10000 грн. 00 коп., які сплатила позивач, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 25). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача за надання професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати у розмірі 5785 грн. 00 коп. ((3723 грн. 75 коп. + 10000 грн. 00 коп.) х 10000 грн. 00 коп. : (3723 грн. 75 коп. + 20000 грн. 00 коп.)). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до п. п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду; за подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду; Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762 грн. 00 коп. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 1409 грн. 60 коп. (704 грн. 80 коп. + 704 грн. 80 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial