Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частин з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що 25.01.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 02.09.2015 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області шлюб між ними було розірвано. На даний час їх спільна неповнолітня дитина знаходиться на її повному вихованні та утриманні. А тому вона несе відповідні витрати на розвиток дитини, придбання повседенного одягу та взуття, ліків, продуктів харчування тощо. З серпня 2015 року вони разом не проживають та відповідач не приймає участі у вихованні дитини та добровільно не надає ніякої матеріальної або іншої допомоги та утримання малолітнього сина, не зважаючи на її неодноразові звертання до нього. Інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, які знаходяться на утриманні відповідача, не має, аліменти нікому не сплачує, має добрий стан здоровя, працездатний. Тому, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина. Позивачка у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином. Про причини неприбуття в судове засідання відповідач суд не повідомив та від нього не надходило заяв про слухання справи за його відсутності. За таких обставин суд на підставі ч.4 ст. 169 розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.2003 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.11). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). З серпня 2015 року сторони разом не проживають та відповідач не приймає участі у вихованні дитини та добровільно не надає ніякої матеріальної або іншої допомоги та утримання неповнолітнього сина, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу.. Згідно довідки старшої будинку від 28.11.2016 року позивачка проживає разом зі своїм сином - [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а також приймає до уваги визнання позову відповідачем. Відповідач не надав суду заперечень на позов та доказів, які б спростовували обставини, викладені позивачкою, тому суд вважає достатніми надані нею докази та вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». Стягнення аліментів слід здійснювати відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України з дня звернення позивачки до суду з даним позовом, тобто з 30 листопада 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved