Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на період навчання, але не більше як до досягнення 23 років. В обґрунтування позову зазначила, що 30.09.2021 року відповідач та [PERSON] одружилися. В шлюбі народилася позивачка [PERSON] , [INFO] . 12.12.2016 року батьки розлучилися. Після розлучення позивачка з відповідачем підтримували сімейні стосунки, позивачка була зареєстрована в квартирі відповідача. З 01.09.2018 року [PERSON] навчається в Харківському Національному Педагогічному Університеті ім. Г.С. Сковороди на контрактній основі. Вартість навчання складає 11000 грн. на рік. Відповідач двічі вносив оплату за пів року навчання позивачки, решту сплачувала мати. З 03.05.2019 року позивачка працювала та самостійно себе забезпечувала. Наприкінці лютого 2021 року [PERSON] дізналася, що вагітна, у зв`язку з чим була змушена звільнитися. На даний час позивач не має можливості самостійно себе забезпечувати, зобов`язана зосередитись на навчанні. Чоловік позивачки на даний час також є студентом. Відповідач є здоровим працездатним чоловіком, немає інших дітей та осіб на утриманні, володіє на праві власності автомобілем, отже має змогу надавати позивачці матеріальну допомогу. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить суд позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав суду пояснення, в яких зазначив, що на даний час не працює, за станом здоров`я потребує оперативного хірургічного втручання, окрім наявності грижі, він є астматиком. Від надання доньці допомоги не відмовляється, але при наявності відповідної можливості. Дійсно на праві власності йому належить автомобіль Мерседес Віто, 1999 року випуску, однак його технічний стан потребує ремонту. Відповідач зазначив, що разом зі своєю дружиною мешкає в квартирі загальною площею 28 кв.м, яка належить його дружині. Крім того, відповідач знаходиться на утриманні своєї дружини, яка є фізичною особою-підприємцем. Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, де зазначено, що після того, як позивачка повідомила [PERSON] про свою вагітність, останній в добровільному порядку надав їй грошові кошти задля здачі необхідних аналізів та постановлення на облік до жіночої консультації. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Наразі позивачка проживає разом зі своєю матір`ю в квартирі, яка була придбана за час перебування батьків у шлюбі, і яку відповідач після розлучення залишив своїй колишній дружині та донці. На теперішній час відповідач не працевлаштований, на обліку як фізична особа-підприємець не перебуває, має захворювання, у зв`язку з чим постійно перебуває під наглядом лікаря та потребує постійного лікування та перебуває на обліку у лікаря пульмонолога. У зв`язку з чим не має можливості знайти роботу. Позивачка заміжня, і саме на її чоловіка, як на батька дитини, покладається обов`язок по утриманню молодої сім`ї. З урахуванням викладеного в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Позивачкою подано до суду відповідь на відзив , де зазначено, що з 2017 року вона знаходить на утриманні своєї матері, відповідач аліменти не сплачує, в добровільному порядку надавати допомогу відмовляється, хоча і має таку можливість. Між сторонами виникають конфлікти з ініціативи відповідача. З 25.05.2020 року по 27.02.2021 року відповідач не спілкувався з позивачкою та в категоричній формі не хотів приймати участь у вихованні та утриманні своєї доньки. На початку березня 2021 року відповідач дійсно надав позивачці грошові кошти у розмірі 2000 грн. для постановлення на облік до жіночої консультації у зв`язку із вагітністю. 28.03.2021 року відповідачем в грубій формі було спровоковано конфлікт між ним та позивачкою, та вчинено психологічний тиск та погрози в бік своєї вагітної доньки. З квітня 2021 року відповідач з позивачкою стосунки не підтримує, допомоги не надає та не виявляє жодного бажання піклуватися про доньку. Відповідач має рухоме майно та надає допомогу своїй дружні у здійсненні останньою підприємницької діяльності. З урахуванням викладеного, на думку позивачки, відповідач має матеріальну можливість надавати їй допомогу. Відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач спростовує пояснення позивача щодо відсутності з травня 2020 року між ними спілкування, оскільки позивачка сама зазначає про надання відповідачем в березні 2021 року матеріальної допомоги. Щодо наявності у власності відповідача автомобілю зазначив, що даний транспортний засіб не є новим, наразі він не перебуває в експлуатації, крім того автомобіль та частина квартири не є предметом розгляду даної справи та не свідчить про матеріальний стан відповідача. Щодо посилань позивачки на те, що дружина відповідача є фізичною особою-підприємцем, це не має значення по даній справі, оскільки [PERSON] не є стороною по справі та не має обов`язку утримувати позивачку. Крім цього зазначив, що Сімейний Кодекс України також містить обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9). Відповідно до довідки №50 від 15.03.2021 року [PERSON] перебувала на обліку в поліклініці КЗОЗ «ХМПЦ» по вагітності (а.с. 11). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за дружиною відповідача [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,5 кв.м (а.с. 13). Відповідно до трудової книжки [PERSON] з 03.05.2019 року до 07.06.2019 року працювала у ФОП [PERSON] . Крім того, з 13.08.2019 року по 15.03.2021 року працювала на ТОВ «Лара 3000» (а.с. 14-16). Згідно довідки, виданої Державним центром зайнятості, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Харківському МЦЗ з 25.05.2021 року (а.с. 17). Згідно довідки №19 від 18.06.2021 року [PERSON] є студентом третього курсу Харківського національного педагогічного університету ім. Г.С. Сковороди (а.с. 18). Згідно договору про надання освітніх послуг на комерційній основі від серпня 2018 року, [PERSON] прийнята до Харківського національного педагогічного університету ім. Г.С. Сковороди із заочною формою навчання за освітнім рівнем бакалавр. Вартість навчання складає 11000 грн. за рік, загальна вартість курсу навчання складає 44000 грн. (а.с. 19) Відповідно до квитанцій, [PERSON] та [PERSON] було сплачено за навчання останньої 22120 грн. (а.с. 20-25). Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] 24.03.2021 року уклали шлюб, який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №768 (а.с. 26). Згідно довідки №430 від 23.06.2021 року чоловік позивачки [PERSON] є студентом Харківського машинобудівного коледжу з денною формою навчання (а.с. 28). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль Mercedes-Benz VITO 108 CDI, 1999 року випуску (а.с. 29-30, 63-65, 74-75). Згідно консультативного висновку лікаря-пульмонолога №110 від 14.02.2012 року, [PERSON] має діагноз бронхіальна астма 3 ступеню (а.с. 51). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підприємницька діяльність [PERSON] припинена (а.с. 52-54). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за матір`ю позивачки [PERSON] на праві приватної власності зареєстровано право власності на 67/100 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,7 кв.м (а.с. 66-68). Згідно виписки консультації спеціаліста від 19.09.2021 року [PERSON] потребує оперативного лікування в плановому порядку (Генріопластика) та має обмеження щодо фізичних навантажень (а.с. 79-80). Допитана в якості свідка [PERSON] надала суду пояснення, в яких зазначила, що з позивачкою мала гарні стосунки. Наразі з відповідачем [PERSON] проживають вдвох в гостинці. [PERSON] не працює та має поганий стан здоров`я та перебуває на її утриманні. Допитана в якості свідка [PERSON] надала суду пояснення в яких зазначила, що з відповідачем мали усну домовленість про спільну оплату навчання доньки. За трирічний курс навчання доньки відповідач лише двічі надав таку допомогу. Позивачка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має змоги працювати та самостійно себе забезпечувати. Чоловік позивачки також є студентом з денною формою навчання і також не має змоги працювати. Матеріальний стан відповідача є задовільним, він має автомобіль, у нього достатній рівень життя, а тому він має змогу надавати доньці матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 299 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього\~Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З огляду на викладене, на стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Як встановлено під час судового розгляду, надані суду докази не містять жодних відомостей про матеріальний стан відповідача, про його доходи. Наявність права власності у відповідача на автомобіль, 1999 року випуску, не свідчить про його платоспроможність і його матеріальний стан. Не спростовані твердження відповідача про те, що цей автомобіль знаходиться в ремонтному стані і потребує ремонту. Суду не надано докази того, що автомобіль використовується відповідачем для отримання доходу. Позивачем не надано суду жодних належних, достатніх і допустимих доказів в обґрунтування можливості надавати матеріальну\~допомогу позивачці, що відповідач має доходи, за рахунок яких може сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання. Позивачка не заявляла клопотання перед судом про витребування певних доказів. Крім цього, суд бере до уваги і те, що відповідач має складні захворювання і сам потребує витрат на своє лікування, що відповідач перебуває на утриманні своєї дружини, що підтверджено показаннями свідка. З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, так як відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачці. Беручи до уваги, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати позивачки на сплату правничої допомоги відносяться на її рахунок і не підлягають відшкодуванню їй відповідачем.

Outcome: dismissed