Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності посилаючись на те, що діду [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колишній колгоспний двір) в с.Денисів, вул.Підгай, 35, Козівського району, Тернопільської області. Іншими членами колгоспного двору були баба [PERSON], дядько [PERSON]. Також [PERSON] належали: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2579 га. на території [PERSON] сільської ради Козівського району, на підставі державного акта; - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,7069\~га. в с.Денисів, Козівського району, на підставі державного акта; - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4865\~га. в с.Денисів, Козівського району, на підставі державного акта; - земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2499\~га., в с.Денисів, вул.Підгай, 35 Козівського району, на підставі державного акта; 05 травня 2015 року [PERSON] помер. Державні акти [PERSON] на земельні ділянки втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видане колгоспному двору, та у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за [PERSON] право власності на: - житловий будинок (А) загальною площею 93,6 м.кв., житловою площею 60,8 м.кв., сарай (Б) площею 44,6 м.кв., огорожу металеву (№1) та ворота металеві (№2), в с. Денисів, вул.Підгай, 35, Козівського району Тернопільської області; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2579 га. на території [PERSON] сільської ради Козівського району, належала [PERSON] на підставі державного акта серії ЯД №216324 від 10 січня 2008 року; - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,7069\~га., в с.Денисів, Козівського району, належала [PERSON] на підставі державного акта серії ЯЗ №068598 від 12 грудня 2008 року; - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4865\~га., в с.Денисів, Козівського району, належала [PERSON] на підставі державного акта серії ЯЗ №068599 від 12 грудня 2008 року; - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2499\~га. в с.Денисів, вул.Підгай, 35, Козівського району, належала [PERSON] на підставі державного акта серії ЯЗ №068597 від 12 грудня 2008 року. Позивачка у судове засідання не з'явилась, подала клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Справу просить розглядати за її відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги позивача [PERSON] визнають, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивачки, відзив на позов відповідача, перевіривши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 грудня 1989 року [PERSON] видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок (колишній колгоспний двір) в с.Денисів, вул.Підгай, 35, Козівського району, Тернопільської області, підтверджується довідкою Козівського РБТІ №120 від 16 грудня 2015 року (а.с.9), копією свідоцтва (а.с.11). Згідно виписки з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року №01-732-3/10 від 19 листопада 2015 року, членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12). Також [PERSON] належали: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2579\~га., на території [PERSON] сільської ради Козівського району, кадастровий номер 6123082800:01:001:0317, на підставі державного акта серії ЯД №216324 від 10 січня 2008 року, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру № НВ-6101999252015 від 06 листопада 2015 року (а.с.13); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,7069\~га., в с.Денисів, Козівського району, кадастровий номер 6123082800:02:001:0372, на підставі державного акта серії ЯЗ №068598 від 12 грудня 2008 року, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру № НВ-6102176032016 від 03 лютого 2016 року (а.с.15); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4865\~га., в с.Денисів, Козівського району, кадастровий номер 6123082800:02:001:0373, на підставі державного акта серії ЯЗ №068599 від 12 грудня 2008 року, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру №НВ-6102176012016 від 03 лютого 2016 року (а.с.17); - земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2499\~га., в с.Денисів, вул.Підгай, 35, Козівського району, кадастровий номер 6123082800:02:001:0371, на підставі державного акта серії ЯЗ №068597 від 12 грудня 2008 року, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру №НВ-6102176002016 від 03 лютого 21016 року (а.с.19). 17 листопада 2004 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів [PERSON] все належне майно. 05 травня 2015 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №182669 (а.с.5). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №01-731-3/10 від 19 листопада 2015 року, з [PERSON] на час смерті проживали та були зареєстровані дружина [PERSON], син [PERSON] (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] від своєї частки в майні колишнього колгоспного двору відмовляються на користь [PERSON], підтверджується заявами від 08 жовтня 2015 року та 20 листопада 2015 року (а.с.23-24). [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видане колгоспному двору, та у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №534/01-16 від 20 липня 2016 року (а.с.8). Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно ч.1 ст.123 ЦК УРСР (в ред.1963), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД №216324 від 10 січня 2008 року, серії ЯЗ №068597, ЯЗ №068598, та ЯЗ №068599 від 12 грудня 2008 року втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №45 від 10 червня 2016 року (а.с.21). Відповідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ч.1 ст.347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі викладеного

Outcome: approved