overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 09 січня 2014 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 27.01.1984 року, шлюб зареєстровано Запорізькою сільською радою Темрюкського району Краснодарського краю, актовий запис № 5. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того,що вони мають різні погляди на сімейне життя. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Також, прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте не заперечує проти розірвання їх з позивачкою шлюбу,про що зазначив у розписці про вручення судової повістки. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 1984 року, який зареєстрований Запорізькою сільською радою Темрюкського району Краснодарського краю, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 27.01.1984 року (а.с.4). Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того,що вони мають різні погляди на сімейне життя. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільно господарство не ведуть. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 14 березня 2014 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2013року. Від вказаного шлюбу вони мають спільну доньку - [PERSON],[INFO], яка проживає і знаходиться повністю на її утриманні. Позивачка не має можливості працевлаштуватись, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В зв»язку з викладеним позивачка звернулася до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно,починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судове засідання не з»явилася, надала заяву, в які прохала справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав телефонограму, в якій прохає справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти на відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 10 червня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 11(а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON],[INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області 28 серпня 2013 року, актовий запис № 59(а.с.4). Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини. Відповідач працездатний, тому суд вважає, що він має можливість надавати допомогу позивачці. Доказів про те, що відповідач страждає хронічними захворювання суду не представив. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України дружина,з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. На підставі ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави держмито в розмірі 243,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 15.01.2014 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2012 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 347. Від даного шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того,що вони мають різні погляди на сімейне життя. На даний час вони проживають окремо,спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище -[PERSON]. В судове засіданні позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, а також просила виключити абзац четвертий позовних вимог, тобто не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати при подачі позову до суду. Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином( а.с.21,26).Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та заперечень на позов він не надав. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №347, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 11 грудня 2012 (а.с. 4). Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того,що сторони мають різні погляди на сімейне життя. На даний час вони проживають окремо,спільно господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу дітей сторони не мають. Питання про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя вирішать самостійно. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 16 грудня 2013 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1996 року, шлюб зареєстровано Лозівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 409. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON],[INFO], який проживає з позивачкою та буде проживати разом з нею після розлучення. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями,сім»ю матеріально не забезпечував. На протязі семи років вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розлучення залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засіданні позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій прохає справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.15,28-34).Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та заперечень на позов він не надав. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1996 року, який зареєстровано Лозівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис №409, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05 жовтня 1996 року (а.с. 3). Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки він зловживав спиртними напоями,сім»ю матеріально не забезпечував. На протязі семи років сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Від вказаного шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON],[INFO],який проживає з позивачкою та буде проживати з нею після розірвання шлюбу (а.с.10).Питання про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя вирішить самостійно. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 16 лютого 2015 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з [PERSON] вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року, який зареєстровано Тихопільською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO], які проживають з позивачкою, та будуть проживати з нею після розлучення. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того,що вони мають різні погляди на сімейне життя. На даний час подружжя проживає окремо,кожен своїм життям. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проте прізвище після розірвання шлюбу прохає залишити - [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачкою шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року, який зареєстровано Тихопільською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 07 листопада 2009 року (а.с. 4). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що сторони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра та взаєморозуміння. На даний час подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від вказаного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей - [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], (а.с. 5,6), які після розірвання шлюбу проживатимуть з позивачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 17.11.2014 року з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, діти перебувають на утриманні позивачки, інших дітей відповідач не має. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутностю. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.09.1997 року у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис № 752 відповідно до свідоцтва про шлюб. Згідно свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 20.10.1999 року та [NUMBER] від 28.03.2006 року [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки від 21.11.2014 року відповідач працює на посаді водія автотранспорту у ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та отримує щомісячно заробітну плату. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що відповідач працює, інших дітей не має, з нього слід стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Рішення на підставі ст. 367 Цивільного процесуального Кодексу України в розмірі місячного платежу аліментів піддати негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 17.12.2019 року з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 30.06.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 183, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що подружнє життя у них не склалося, вони втратили один до одного почуття поваги та любові, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. 26.02.2020 року позивачка збільшила позовні вимоги та просила також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судове засідання позивачка не зявилася, однак від неї надійшла заява про розгляд заяви у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від нього в матеріалах справи наявна письмова заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що заява позивачки про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення з слідуючих міркувань. Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2020 року у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, судом не ухвалено рішення. Встановлено від шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] .. За правилом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 17лютого 2015 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2005 року, який зареєстровано Панютинською селищною радою міста Лозова Харківської області, актовий запис № 34. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON],[INFO], який проживає з нею. Подружні відносини між ними перервались з тої причини, що вони мають різні погляди на життя. З грудня 2014 року вони проживають окремо,шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження шлюбу не можливо. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]; стягнути з відповідача понесені неї судові витрати при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 243,60грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачкою шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2005 року, який зареєстровано Панютинською селищною радою міста Лозова Харківської області, актовий запис № 34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER],виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 24 лютого 2006(а.с. 10). Подружні відносини між ними перервались з тої причини, що сторони мають різні погляди на сімейне життя. З грудня 2014 року вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від вказаного шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON],[INFO] (а.с. 11), який після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корить позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved