Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила, на підставі ст. ст. 110, 112 СК України розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 листопада 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Позивачка посилається на те, що, спільне життя з відповідачем не склалось. З початку 2012 року відмінність характерів і поглядів на життя почали негативно впливати на сімю, почали виникати конфлікти, в сімї нагніталася нездорова обстановка. З квітня 2012 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства і не проживають разом, збереження сімї неможливо. Сторони подали заяви про проведення судового засідання у їх відсутність, відповідач позов визнав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами був зареєстрований шлюб 22 листопада 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що був зроблений актовий запис № 1306. У сторін спільне життя не склалось. З квітня 2012 року сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства і не проживають разом. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №353950, виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 281; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №189186, виданий другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 829. Майнових суперечок не має. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved