Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 12.09.2007р. між [PERSON] (її матір'ю) та відповідачкою було укладено договір позики, посвідчений нотаріально, згідно якого остання позичила у [PERSON] грошові кошти у розмірі 404 000,00грн. та зобов'язалась їх повернути до 12.03.2008р. [INFO] позикодавець померла. Позивачка, вважаючи, що до неї, як до спадкоємця першої черги, перейшло право відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях, просила суд стягнути з відповідачки на її користь 937 445,76грн. боргу за договором позики. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник проти позову заперечували, надавши суду письмові заперечення проти позову: просили відмовити у позові, оскільки відповідачка повернула грошові кошти [PERSON] за її життя шляхом продажу свого нерухомого майна. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. 12.09.2007р. між [PERSON] та відповідачкою було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №7821. Згідно вказаного договору позики [PERSON] позичила відповідачці грошові кошти в розмірі 404 000,00грн., що станом на 12.09.2007р. по курсу НБУ складало 80 000,00грн., а остання, у свою чергу, зобов'язалась повернути борг до 12.03.2008р. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. [INFO] позикодавець [PERSON] померла і позивачка, будучи донькою позикодавця, порушує питання про повернення боргу за договором позики їй, як спадкоємцю першої черги після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив - ст.1261 ЦК України. Разом з тим, позивачкою не надано суду належних доказів у розумінні ст.58 ЦПК України про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], зокрема, про перехід до неї права вимоги саме за вищезгаданим договором позики. Крім того, суду не надано доказів щодо існування (відсутності) інших спадкоємців. Відповідач та її представник, у свою чергу, просили суд відмовити у задоволенні позову на підставі ч.4 ст.267 ЦПК України, застосувавши до даних правовідносин позовної давності. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Так, статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 5 цієї ж статті визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як визначено ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні встановлено, що договір позики було укладено 12.09.2007р., строк виконання зобов'язання у договорі сторони визначили 12.03.2008р., сторона у договорі - матір позивачки померла [INFO], а з позовом до суду позивачка звернулась лише 04.08.2014р. Таким чином, строк позовної давності сплинув. Отже, зважаючи на те, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності, встановлений Цивільним кодексом України у три роки, клопотання щодо його поновлення не заявлено та поважних причин його пропуску не наведено, суд приходить до висновку про відмову у позові з підстави спливу позовної давності.

Outcome: dismissed