Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» в особі Одеського відділення, ТОВ «Український промисловий банк» в особі Одеської філії, [PERSON], про припинення договору поруки, посилаючись на те, що 20 листопада 2007 між нею та ТОВ «Український промисловий банк» в особі Одеської філії був укладений договір поруки №41/Zпор-07-01, відповідно до якого вона зобов'язалась відповідати за невиконання [PERSON] зобов'язань перед Банком за кредитним договором № 41/КВ-07 від 19 листопада 2007 року. [PERSON] в 2010 році повністю погасив кредит, однак всупереч цьому ПАТ «Дельта Банк» в особі Одеського відділення, який купив право вимоги в ТОВ «Український промисловий банк» за вищевказаним кредитним договором, звертається до позивачки з вимогами погашення заборгованості за цим договором. [PERSON] також вказує, що вона не була повідомлена про заміну кредитора у зобов'язанні. Крім того, оскільки зобов'язання за кредитним договором було повністю виконано, порука вважається припиненою. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в особі Одеського відділення у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та вказала, що станом на 18 листопада 2014 року зобов'язання за кредитним договором № 41/КВ-07 від 19 листопада 2007 року не виконано, у зв'язку з чим заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» складає 3 047 195, 95 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Крім того, довідка ТОВ «Український промисловий банк» №2137 від 17 березня 2010 року про відсутність заборгованості [PERSON] за вищевказаним кредитним договором є неправомірною, оскільки з 28 січня 2010 року ТОВ «Український промисловий банк» знаходився в стані припинення згідно постанови Правління НБУ №291 від 13 травня 2009 року. Представник ТОВ «Український промисловий банк» в особі Одеської філії у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом подання оголошення в пресі, тому згідно вимог ст. 74 ЦПК України вважається сповіщеним належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» в особі Одеської філії та [PERSON] був укладений кредитний договір № 41/КВ-07, згідно з яким Банк надав позичальнику грошову суму у розмірі 180 000, 00 дол. США з остаточним строком повернення кредиту 18 листопада 2017 року для придбання нерухомості. В забезпечення виконання основного зобов'язання за вищевказаним кредитним договором 20 листопада 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» в особі Одеської філії та [PERSON] був укладений договір поруки №41/Zпор-07-01, відповідно до якого позивачка зобов'язалась відповідати за невиконання [PERSON] зобов'язань перед Банком за вищевказаним кредитним договором. Згідно п. 2 даного договору поруки відповідальність поручителя настає у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 10 договору поруки він діє до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником або поручителем. 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним Банком України був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитним договором № 41/КВ-07 від 19 листопада 2007 року з усіма договорами забезпечення, що підтверджується відповідним витягом з Додатку №1 до договору про передачу активів. Твердження позивачки про те, що правовідношення, які виникли у неї з ТОВ «Український промисловий банк» в особі Одеської філії на підставі укладеного 20 листопада 2007 року договору поруки мають бути визнані припиненими згідно вимог ч. 1 ст. 599 ЦК України, спростовуються наступним. Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У судовому засіданні доведено, що станом на 18 листопада 2014 року зобов'язання за кредитним договором № 41/КВ-07 від 19 листопада 2007 року не виконано, у зв'язку з чим заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» складає 3 047 195, 95 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, наданим представником відповідача до суду. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд не бере до уваги надану позивачкою до суду копію довідки ТОВ «Український промисловий банк» №2137 від 17 березня 2010 року, підписаною заступником керуючого Одеської філії [PERSON] про відсутність заборгованості [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, оскільки з 28 січня 2010 року ТОВ «Український промисловий банк» знаходився в стані припинення згідно постанови Правління НБУ №291 від 13 травня 2009 року, що підтверджується відповідним витягом з ЄДР. Тимчасовий адміністратор - фізична особа а бо керівник тимчасової адміністрації, який відповідає з а ефективність діяльності тимчасової адміністрації та виконує організаційно-розпорядчі та інші функції згідно з чинним законодавством. Керівник тимчасової адміністрації приймає рішення одноособово в межах своїх повноважень (п. 4 Розділу 3 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №416 від 27 березня 2008 року «Про затвердження Положення про особливості застосування заходів впливу у вигляді відстрочення керівництва від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації»). З моменту призначення саме тимчасовий адміністратор виконує функції загальних зборів,, ради банку, правління (ради директорів) щодо контролю та управління банком, а також організаційно-розпорядчі функції, пов'язані з виконанням обов'язків керівника банку, що закріплено в п. 3 Розділу 3 вищевказаного Розпорядження. Таким чином, аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що починаючи з 18 травня 2010 року та до моменту ліквідації ТОВ «Український промисловий банк», єдиною особою, яка мала право видавати й підписувати відповідні довідки згідно вимог ст. 80 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є тимчасовий адміністратор Раєвський К.Є. Тому, довідка ТОВ «Український промисловий банк» №2137 від 17 березня 2010 року видана неправомірно, а тому не може вважатись допустимим доказом в розумінні ст. 59 ЦПК України. Крім того, договір поруки не є самостійним договором, а є способом забезпечення кредитного зобов'язання, строк виконання якого визначений датою 18 листопада 2017 року, відтак такий строк є і строком для договору поруки. Тому, у даному випадку строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором не настав, відповідно поруку не можна вважати припиненою. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: dismissed