Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 26288 від 10.12.1999 року. В квартирі залишився зареєстрованим [PERSON], який протягом тривалого часу, а саме з 2014 року фактично в ній не мешкає, місцезнаходження відповідача їй не відоме. Всі обов'язки по утриманню жилого приміщення покладені на позивачку, відповідач квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації та за місцем фактичного мешкання. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з*явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (біржового контракту), укладеного на Маріупольській універсальній товарній біржі 10 грудня 1999 року та зареєстрованого в реєстрі за № 26288-99. Згідно акту, підписаного головою КСН «Жемчужний» у присутності двох свідків, [PERSON], [INFO], за місцем реєстрації: [ADDRESS] мешкає одна. Як вбачається з довідки № 049-13.07-00380 від 06.12.2018 року, виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб, за адресою: [ADDRESS] по теперішній час зареєстровано дві особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що відповідач [PERSON] син позивачки, який у 2014 році виїхав з квартири [ADDRESS] за межі України, після чого більше в ній не проживає, жодного разу не з'являвся. Наявним у справі актом, складеним КСН «Жемчужний» 18.12.2018 року, також підтверджується відсутність відповідача у спірній квартирі. Відповідно до ч.2ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутній в спірній квартирі без поважних причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved