Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком її сина - [PERSON]. За рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 04.08.2003 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина до досягнення повноліття. [INFO] [PERSON] став повнолітнім. З того часу відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина на навчання не надає, хоча той навчається на комерційній основі на першому курсі денного відділення Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ (термін закінчення навчання - липень 2018 року) і потребує матеріальної допомоги на навчання, проживання у гуртожитку та заняття по інтересах ( навчається на курсах водіїв). Відповідач має задовільний стан здоров'я, але постійного місця роботи не має. На його пропозицію про добровільну участь у навчанні сина, батько відмовився. Тому вона звернулася до суду і просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання чи до досягнення сином 23 років. В судове засідання позивачка та третя особа не з'явилися, але надіслали до суду заяви, в яких просять задоволити позов в повному обсязі та розглядати справу у їх відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимог визнав частково, згоден сплачувати матеріальну допомогу на час навчання сина в розмірі 200 грн., так як має на утриманні ще двох малолітніх дітей та не має постійного місця роботи. Вислухавши відповідача та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного: Даний спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст. 199-200 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився [INFO], батьком якого є [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.7). 11.06.2014 року [PERSON] в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лебедину реєстраційної служби Лебединського міськрайонного управління юстиції у Сумській області змінив своє прізвище на [PERSON], актовий запис № 9. (а.с.8). [PERSON] є студентом 1-го курсу Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ за напрямком підготовки «Правознавство», що стверджується довідкою від 20.05.2016 року № 1/102, термін закінчення його навчання - липень 2018 року (а.с.13) форма навчання - денна (з оплатою вартості навчання на договірних засадах - 12800 грн. за рік). На період навчання [PERSON] проживає в гуртожитку філії університету з оплатою вартості проживання на договірних засадах - 3331 грн. за рік. Всі витрати по навчанню та утриманню сина несе позивачка - його мати. Вона забезпечує сина грошовими коштами на харчування у розмірі 1500 грн. на місяць, на проїзд до місця навчання у зворотному напрямку у розмірі 70 грн. на тиждень, 280 грн. на місяць. Крім того, [PERSON] з квітня по червень 2016 року навчається на курсах по підготовці водіїв транспортних засобів у Лебединському СТК ТСОУ з оплатою вартості навчання - 2550 грн. Син стипендії не отримує, транспортних засобів не має. Разом з тим, на праві власності [PERSON] має 2/3 частини квартири в м. Ялті загальною площею 97.5 кв.м, житловою площею 50.1 кв.м та земельну ділянку площею 365 кв.м, гараж-бокс в м. Ялті загальною площею 82.1 кв.м з відкритою терасою площею 45.6 кв.м та ганком площею 13.4 кв.м, що стверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.2016 року ( а.с. 17-18). Згідно зі ст. 199 СК України - батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі закінчення навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.182 СК України: стану здоров'я та матеріального стану стягувача та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При вирішенні розміру стягуваних аліментів, суд бере до уваги стан здоров'я відповідача та його матеріальний стан, його заборгованість по сплаті аліментів на час досягнення сином повноліття, яка становить 4899 грн., те, що на час навчання сина матеріальну допомогу може надавати мати-позивачка у справі, а також наявність об'єктів права власності у дитини, що досягла повноліття, але продовжує навчання. Враховуючи, що відповідач не працює та не має постійного заробітку чи інших доходів, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги всі обставини, які мають істотне значення, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial