Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнила та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку по провул. Леніна, 4 в с. Костянтинівка, Мелітопольського району, Запорізької області, площею 0,1205 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЗПК-10-07317, виданий на імя [PERSON] на земельну ділянку по провул. Леніна, 4 в с. Костянтинівка, Мелітопольського району, Запорізької області, площею 0,1205 га., цільове призначення присадибна земельна ділянка, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1675. При цьому позивачка вказує, що вона придбала за договором купівлі-продажу у [PERSON] житловий будинок за адресою: пров. Леніна,4, с. Костянтинівка, Мелітопольський р., Запорізька обл. та зареєструвала право власності на житловий будинок в КП «ММБТІ» 10.07.2007 року. Однак в березні 2016 році, в процесі переоформлення земельної ділянки їй стало відомо, що Державний акт на право власності на земельну ділянку оформлений на [PERSON], який був чоловіком продавця - [PERSON] і помер ще 11.03.1998 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки за адресою: пров.Леніна, 4, с.Костянтинівка, Мелітопольського району. Його дружина [PERSON] успадкувала житловий будинок та земельну ділянку за адресою: пров.Леніна, 4, с.Костянтинівка, Мелітопольського району. Право власності [PERSON] на житловий будинок оформлено підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Земельна ділянка за адресою: пров.Леніна, 4, с.Костянтинівка, Мелітопольського району площею 0,1205 га знаходиться у власності [PERSON]. Отже, [PERSON] в порядку спадкування стала власником земельної ділянки, площею 0,1205 га на якій розташований житловий будинок із господарськими спорудами по пров.Леніна, 4, с.Костянтинівка, Мелітопольського району без зміни цільового призначення присадибна земельна ділянка в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника [PERSON]. 27.06.2007 року [PERSON] продала їй житловий будинок. У договорі купівлі-продажу вказано, що земельна ділянка приватизована. Однак, земельній ділянці не був присвоєний кадастровий номер. 15.03.2008 року [PERSON] померла. Отже, після переходу права власності на житловий будинок до неї на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку по провул. Леніна, 4 в с.Костянтинівка, Мелітопольського р-ну, Запорізької області від27.06.2007 року перейшло право власності і на земельну ділянку площею 0,1205 га на якій розташований придбаний житловий будинок із господарськими спорудами без зміни цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Однак, вона не може отримати ані правовий документ на землю, ані кадастровий номер на земельну ділянку через наявність Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON]. Це перешкоджає їй розпоряджатись своєю власністю. Тому вважає, що такий Державний акт на право власності підлягає скасуванню, оскільки він створює перешкоди у розпорядженні їй своєю власністю та унеможливлює для неї оформлення права власності на вказану земельну ділянку. Тому вона змушена з вказаними позовними вимогами до суду. У судове засідання позивачка не зявилася, від її представника надійшла письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягає. Представник відповідача - Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області у судове засідання не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами в справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] (Дошлюбне Жива) [PERSON], 27.06.2007 року придбала за договором купівлі-продажу у [PERSON] житловий будинок за адресою: пров. Леніна,4, с.Костянтинівка, Мелітопольський р., Запорізька обл.,зареєструвала право власності на житловий будинок в КП «ММБТІ» 10.07.2007 року (а.с.5-10). В березні 2016 році, в процесі переоформлення земельної ділянки позивачці стало відомо, що Державний акт на право власності на земельну ділянку оформлений на [PERSON], який був чоловіком продавця - [PERSON] і помер ще 11.03.1998 року (а.с.11-12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки за адресою: пров.Леніна, 4, с.Костянтинівка, Мелітопольського району. Його дружина [PERSON] успадкувала житловий будинок та земельну ділянку за адресою: пров.Леніна, 4, с.Костянтинівка, Мелітопольського району. Право власності [PERSON] на житловий будинок оформлено на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчений [PERSON] державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори, за реєстровим номером №474 від 24.09.1998 року, зареєстрованого в КП «ММБТІ» 24.09.1998 року, записаного в реєстрову книгу за №3132 та зареєстрованого в КП «ММБТІ» 16.07.2007 року, номер запису:3132 в книзі:12, номер витягу №14572374, реєстраційний номер №18874015. Відповідно до листа Костянтинівської сільської ради №448 від 16.05.2016 року за інформацією з поземельної книги за адресою: пров. Леніна, 4, с. Костянтинівка, Мелітопольського району, земельна ділянка площею 0,1205 га знаходиться у власності [PERSON] (а.с. 13). В силу норм цивільного законодавства, яке діяло на момент відкриття спадщини (1998 рік) до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою, так як вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, але не переоформила державний акт на право власності на земельну ділянку на себе. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, [PERSON] в порядку спадкування стала власником земельної ділянки, площею 0,1205 га на якій розташований житловий будинок із господарськими спорудами по пров. Леніна, 4, с. Костянтинівка, Мелітопольського району без зміни цільового призначення присадибна земельна ділянка в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника [PERSON]. 27.06.2007 року [PERSON] продала житловий будинок позивачці. У договорі купівлі-продажу вказано, що земельна ділянка приватизована. Однак, земельній ділянці не був присвоєний кадастровий номер. 15.03.2008 року [PERSON] померла (а.с.12). Таким чином, після переходу права власності на житловий будинок до позивачки на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку по провул. Леніна, 4 в с. Костянтинівка, Мелітопольського р-ну, Запорізької області від 27.06.2007 року перейшло право власності і на земельну ділянку площею 0,1205 га на якій розташований придбаний житловий будинок із господарськими спорудами без зміни цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Однак, позивачка не може отримати ані правовий документ на землю, ані кадастровий номер на земельну ділянку через наявність Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON]. Це перешкоджає їй розпоряджатись своєю власністю. На запит суду від 10.06.2016 року отримано довідку з Мелітопольської районної державної нотаріальної контори від 22.06.2016 року, згідно якої після смерті [PERSON], яка померла 15.03.2008 року, спадкова справа не заводилась, до нотаріальної контори ніхто не звертався. Відповідно до положень\~ч.1 ст.120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до вимог ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.\~328 ЦК України якою\~\~встановлено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із частиною третьою\~статті 152 ЗК України\~захист прав громадян, юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання права; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення\~\~права; запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно\~ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до абз.198 п. ґ постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-VI. Відповідно до п.2.1 Класифікації видів цільового призначення земель, зареєстровано в Міністерстві\~юстиції України\~1 листопада 2010 р.\~за № 1011/18306 цільове призначення - присадибна земельна ділянка, іменується - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Існування Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на імя [PERSON] фактично позбавляє позивачку на оформлення у власність земельну ділянку, яка перейшла до неї у звязку із переходом права власності на житловий будинок, розміщений на даній земельній ділянці, а також створює позивачці перешкоди у розпорядженні вказним житловим будинком. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки про визнання за нею права власності на земельну ділянку є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Разом з тим суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачки про скасування державного акту на право власності на землю, серія ЗПК-10-07317, виданий на імя [PERSON] на земельну ділянку по провул. Леніна, 4 в с.Костянтинівка, Мелітопольського р-ну, Запорізької області, площею 0,1205 га., цільове призначення присадибна земельна ділянка, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1675, оскільки існування Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого на імя [PERSON] позбавляє позивачку реалізувати своє право на оформлення землі, яка має їй належати за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved