Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 08.08.1998року вона уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Ленінського райсуду м.Миколаєва 11.03.2014року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування в шлюбі ними було придбано майно яке складається з земельної ділянки площею 0,10га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] та житлового будинку з іншими будівлями і господарськими спорудами (житловий будинок літ. «А-2» загальною площею183,2кв.м. житловою площею 109,9кв.м.,погріб-літ.»Бпд»площа забудови 12,2кв.м., гараж-літ.»Б» загальна площа 50,8кв.м.,вбиральня-літ.»В» загальна площа 0,8кв.м., ІІ-споруди 2;3;4;5-огорожа), що розташований по [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на житловий будинок видано на імя відповідача [PERSON] Оскільки відсутня можливість позасудового вирішення питання просить визнати спільною сумісною власністю між нею та відповідачем земельної ділянки та житлового будинку та визнати права власності 1/2 частини майна яке є спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, зазначивши, що після розірвання шлюбу змінила своє прізвище з «Кухарик» на «Деменкову»,уточненні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково,в частині визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, заперечував проти задоволення позову в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя земельної ділянки,оскільки державний акт виданий на його імя. Вислухавши сторони,дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 68 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Судом встановлено, що 08.08.1998року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м.Миколаєва було зроблено актовий запис за № 515. 11.03.2014року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням Ленінського райсуду м.Миколаєва(а.с.23) На підставі рішення 4 сесії 5 скликання Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 02.11.2006року № 5 відповідачу [PERSON] була передана земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд,що підтверджується державним актом на право власності серія ЯГ №592500.(а.с.10,11) На підставі рішення виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №39 від 19.06.2012року «Про оформлення права власності на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами« за розглядом заяви відповідача [PERSON] про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS],за яким виконавчим комітетом видане свідоцтво про право власності на вищезазначений житловий будинок на імя відповідача [PERSON] (а.с.12) 09 лютого 2011року набрав чинності Закон № 2913-VI,яким ст.61СК України доповнено частиною 5 такого змісту :обєктом права спільної сумісної власності подружжя є житло,набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду,та земельна ділянка,набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності,у тому числі приватизації. Відповідно до глав 7,8 Сімейного кодексу України, в редакції, що діяла на час отримання відповідачем [PERSON] акту на право власності на землю, майно, набуте одним із подружжя в порядку приватизації вважалось спільною сумісною власністю подружжя. Статтею 89 Земельного кодексу України передбачено - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя; співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Згідно ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає в тому числі і за рішенням суду. Статтею 88 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити На підставі ст.ст.316,364 ЦК України, ст.ст. 87,88,89,120 ЗК України,

Outcome: approved