Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 26\~353,00 грн. В обґрунтування вимог посилалась на те, що 21.04.2011р., між нею та відповідачем укладено договір позики згідно до якого, відповідач отримав кошти в сумі 900,00 дол.США. На підтвердження укладання договору позики відповідачем було складено розписку про отримання зазначеної суми коштів. Порядок, строки повернення визначено усною домовленістю сторін, а саме з моменту пред`явлення позикодавцем вимоги до позичальника. Разом з тим відповідач, після звернення до нього з усною вимогою, а саме з вересня 2017 року, кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з`явився про місце та час його проведення повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 26), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила, відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності\~учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка (а.с. 27). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між [PERSON] , як позикодавцем з одного боку та [PERSON] , як позичальником з іншого боку, 21.04.2011р., було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON] , передала а [PERSON] , отримав позику в розмірі 900,00 дол.США, що еквівалентно 7 200,00 грн (за курсом НБУ на час отримання позики) та зобов`язався повернути кошти в зазначеному розмірі з моменту пред`явлення позикодавцем до нього вимоги про повернення боргу. На підтвердження отримання коштів за договором позики, [PERSON] , було особисто складено відповідну розписку. В строк визначений усною домовленістю, позичальник кошти не повернув. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] , суми боргу в розмірі 900,00 дол. США, які в силу ст. 533 ЦК України, повинні стягуватися в грошовій одиниці України гривні за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу, що на час ухвалення рішення становить\~ 22\~077,00 грн. (900,00 дол. США х 24,53). Суд не приймає до уваги наданий позивачкою розрахунок суми боргу на день подання позовної заяви, оскільки відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобов`язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. В частині стягнення з відповідача на користь позивачки суми заборгованості по договору кредиту укладеному між [PERSON] та ТОВ «Лайм Кеш» № ОК-00046248 від 09.06.2018р., в розмірі 2\~333,00 грн., суд приходить до висновку про те, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки взагалі не зрозуміло за яких підстав (договір поруки, доручення, представництво тощо) позивачкою здійснено оплату вищевказаної суми. Крім того здійснення саме позивачкою оплати в розмірі 2\~333,00 грн. спростовується наданими до матеріалів справи квитанціями, де платником зазначено [PERSON] (а.с.7). Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума боргу в розмірі 22\~077,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі ст. 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: partial