Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 1286 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], а також 13766 грн. аліментів за минулий час. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, з липня 2013 року вони проживають окремо й у квітні 2014 році шлюб розірвали. Дочка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку кошти на її утримання не надає. Ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у зв'язку з тим, що відповідач працює сезонно, має нерегулярний, мінливий дохід. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час - з липня 2013 року, оскільки з часу фактичного припинення шлюбних відносин вона зверталася до нього з проханням надавати допомогу на утримання дитини, однак відповідач ухилявся від добровільного утримання дитини. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримала з викладених підстав. Додатково пояснила, що позивачкою визначено розмір аліментів виходячи з розміру прожиткового мінімуму на 2014 рік для дітей віком від 6 до 18 років. За таких обставин просить позов задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він як батько неповнолітньої дитини згідний сплачувати аліменти у розмірі 600 грн., а не у тому розмірі, як вказала позивачка. Зазначив, що раніше він виїжджав на сезонні роботи, а також займався підприємницькою діяльністю з виготовлення дерев'яних виробів. Однак, після отримання травми на деревообробному станку, на даний підприємницькою діяльністю не займається, на сезонні роботи не виїжджає, а обмежується тимчасовими заробітками. Крім того наголосив, що ніколи не ухилявся від утримання своєї дитини. Після припинення шлюбних відносин позивачка не надавала можливості спілкуватися з дочкою, однак, коли дозволяла, то він постійно купляв дитині все необхідне. Питання про сплату ним аліментів позивачка ніколи не ставила, а навпаки відмовлялася отримувати кошти, які він передавав для дитини. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з нього аліментів за минулий час. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали рішенням Богородчанського районного суду від 11.04.2014 року (а.с.6). Відповідач є батьком народженої у шлюбі з позивачкою дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). На даний час дитина є неповнолітньою, проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Питання про надання коштів на утримання дитини добровільно між сторонами не вирішено. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги вказану норму закону, суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої дочки. Виходячи з наведених представником позивачки доводів, висловлених відповідачем заперечень, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно. Суд, при встановленні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище позивачки, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Разом з тим, необґрунтованою вважає суд вимогу позивачки про стягнення з відповідача аліментів за минулий час. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Оскільки в судовому засіданні представником позивачки не надано суду належних і допустимих доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача й не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, то у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: partial