Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 7 березня 1998 року померла [PERSON], яка 09.04.1997 року заповіла належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Худоліївка Чигиринського району. \~ \~ \~ \~Однак після її смерті зясувалося, що, крім будинку, до складу спадкового майна входить ще й земельна ділянка площею 1,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Худоліївської сільської ради Чигиринського району, яка не була охоплена заповітом, оскільки на час складання тіткою заповіту процес розпаювання земель тільки розпочинався і вона не могла знати про виготовлення на її імя державного акту на право власності на земельну ділянку. Вона вважає, що [PERSON], складаючи заповіт на її користь, хотіла заповісти їй все належне на день смерті майно, в тому числі й зазначену земельну ділянку. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що внаслідок неосвіченості секретаря сільської ради та необізнаності тітки про наявність в неї у власності земельної ділянки у заповіті було зазначено лише житловий будинок, просить розтлумачити заповіт від 09.04.1997 року, посвідчений секретарем Худоліївської сільської ради, вказавши, що [PERSON] заповіла їй все своє майно, належне на день смерті. В судовому\~засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що вона доглядала свою тітку, допомагала їй у всьому та здійснила поховання останньої. За життя тітка сказала, що все своє майно заповість їй. У зв`язку з цим просить розтлумачити даний заповіт, щоб вона могла оформити земельну ділянку. Представник позивачки [PERSON] також підтримав позов та прохав його задовольнити, пояснивши суду, що в заповіті вказано про те, що [PERSON] заповідає позивачці лише будинок, але на той час в сільській раді був зразок заповіту тільки такого змісту. Крім того розпаювання земельних ділянок тільки розпочиналося, а заповідачка була похилого віку і не могла проконтролювати процес складання заповіту. Він вважає, що вона мала намір заповісти позивачці все своє майно. А тому тлумачення заповіту таким чином допоможе позивачці узаконити своє право власності на належну померлій [PERSON] земельну ділянку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та про визнання позову, вказавши, що вони не заперечують проти його задоволення. Свідок [PERSON]\~пояснив суду,\~що він\~з 1989\~по 2002\~рік працював\~на посаді\~голови Худоліївської сільської ради. Позивачка проживала з [PERSON] по сусідству, допомагала їй по господарству та в забезпеченні її належним лікуванням. А тому [PERSON] був складений заповіт, згідно до якого вона своє майно заповіла позивачці. Свідок [PERSON] пояснила суду, що в ті роки вона працювала секретарем Худоліївської сільської ради і складала цей заповіт. [PERSON] заповідала позивачці все майно, але на той час в сільській раді були бланки заповіту, в яких було вказано лише про будинок з надвірними спорудами. Вислухавши позивачку та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено судом і вбачається з свідоцтва про смерть № 082333, 7 березня 1998 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на території Худоліївської сільської ради Чигиринського району. Як вбачається із заповіту від 09.04.1997 року, посвідченого секретарем Худоліївської сільської ради, який на день смерті заповідачки не змінено і не скасовано, про що свідчить відповідний напис на ньому, [PERSON] заповіла [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Худоліївка Чигиринського району Черкаської області. Виходячи з даних Чигиринської державної нотаріальної контори № 394/01-16 від 13.05.2018 року, після померлої 7 березня 1998 року [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину від імені [PERSON], яка прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, звертався [PERSON], а інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини чи із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися. Також, як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 000008, [PERSON] мала на праві власності земельну ділянку площею 1,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Худоліївської сільської ради Чигиринського району. Разом з тим судом встановлено, що зазначена земельна ділянка не охоплена заповітом, складеним [PERSON] на користь позивачки, у зв`язку з чим і державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що слідує з постанови про нотаріальну відмову від 19.12.2017 року. Як передбачено ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно до вимог ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Отже, суд може розтлумачити заповіт, не змінюючи при цьому його змісту. Як передбачено п. 2.1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Аналогічні правила містяться і в п. 1.6 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5. Виходячи із зазначених правових норм, тлумачення заповіту судом здійснюється за наявності таких правових умов: зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача та наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. Обєктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт, оскільки суд не може брати на себе права власника щодо розпорядження його майном на випадок смерті, тобто тлумачення заповіту є лише інструментом зясування волі заповідача після його смерті, а тому суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, адже це може спотворити волю заповідача. Як зазначено в рішенні Верховного Суду України від 27 серпня 2008 року, справа №\~6-11329св08, ч. 2 ст. 213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у зміст заповіту, оскільки у відповідності до ст.\~1233\~ЦК України заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обовязків на випадок смерті. З урахуванням того, що [PERSON] заповіла позивачці конкретно визначене спадкове майно: належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Худоліївка Чигиринського району Черкаської області, і зміст заповіту не допускає будь-якого іншого його двоякого трактування, суд не вбачає підстав для тлумачення змісту заповіту будь-яким іншим способом, оскільки внесення у заповіт до складу спадкового майна ще й земельної ділянки призведе до зміни його змісту. При цьому суд вважає, що необізнаність спадкодавця про наявність у неї земельної ділянки та недосвідченість секретаря сільської ради, на які посилається позивачка в обґрунтування свого позову, не є достатніми та законними підставами для внесення змін у вище зазначений заповіт, як і доводи представника позивачки [PERSON] та покази свідка [PERSON] в частині того, що на той час в сільській раді був зразок заповіту лише із зазначенням в ньому про заповідання будинку з надвірними спорудами. А тому, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає вимоги позивачки безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність в задоволенні даного позову відмовити. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed