Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та посилалася на те, що вона згідно договору купівлі продажу від 05.06.2015 року , являється власником квартири [ADDRESS]. Стверджує, що з відповідачкою (попередня власниця спірної квартири) у них була домовленість , що остання протягом 14 днів після укладенні договору- купівлі квартири буде знята з реєстрації по даній адресі. Проте, на даний момент відповідачка зареєстрована у згаданій квартирі . На підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою №3 в будинку №5 по вул. Миколи Карамзіна в м. Чернівці. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Суд приймає до уваги визнання позову представником відповідачи, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі- продажу від 05.06.2015 року позивачка придбала у відповідачки квартиру [ADDRESS]./а.с.6-8/ Згідно довідки ТОВ « Укрвторресурс» від23.07.2015 року за вказаною адресою зареєстрована відповідачка (а/с 9). Судом встановлено, що відповідачка з моменту укладенні вищевказаного договору не проживає за згаданою адресою./а.с.10/. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Статтею 391 ЦК України передбачено, що \~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування квартирою №3 в будинку №5 по вул. Миколи Карамзіна в м. Чернівці у звязку з відчуженням нею даної квартири, що відповідає вимогам ст. 346 ЦК України. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved