Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 вересня 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі РАЦС Жовківського РУЮ Львівської області, актовий запис № 101. Від цього шлюбу у них народилася одна дитина : донька, [PERSON], [INFO]. Зазначає, що після реєстрації шлюбу вони почали проживати у господарстві матері відповідача. Крім цього зазначає, що спочатку їхнє подружнє та сімейне життя проходило в мирі, любові та злагоді. Але так тривало не довго, тому, що відповідач зрадив позивачці в подружній вірності та перейшов проживати до іншої жінки. Вказує, що відповідач часто приходить та вчиняє дебоші, через що позивач змушена звертатись за допомогою в поліцію. Наголошує, що на даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не піклується про неї та не виконує свого батьківського обов»язку. У зв'язку з чим вона звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини від його заробітку на дитину щомісячно до досягнення повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного починаючи з дня подачі заяви до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії свідоцтва про одруження серії 1-СГ № 121721, вбачається, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 10 вересня 2009 року у відділі РАЦС Жовківського РУЮ Львівської області, актовий запис № 101. З копії свідоцтва про народження дитини серії 1-СГ № 221494, вбачається, що позивачка є матірю дитини, а відповідач її батьком. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Суд враховує те, що дитина проживає разом з матірю, а відтак, знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка, не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоровя та матеріальне становище їх матері позивачки по справі, яка не хворіє, не працює, інших осіб на утриманні не має; - стан здоровя та матеріальне становище батька дитини відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, однак суд враховує те, що він, працює робітником Львівського КП «Шляхо-ремонтного підприємства Шевченківського району», є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182, 183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст. 184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від його заробітку на дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного починаючи з 20.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved