Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтуванні позову посилалася на те, що вона з 1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , який розірвано 29 листопада 2006 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої батьком вказаний відповідач. На даний час донька навчається в Університеті Митної справи та фінансів на першому курсі денної форми навчання ННІ права та міжнародно-правових відносин. Оскільки, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання, тому позивачка просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, а у випадку продовження навчання до досягнення нею 23-х років. Позивачка в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним, підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні частково заперечував проти позову, а саме в частині розміру аліментів, просив суд стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 29 листопада 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 22.09.2017 року, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №688. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається в Університеті Митної справи та фінансів на першому курсі денної форми навчання ННІ права та міжнародно-правових відносин, що підтверджується довідкою №31/391 від 22.09.2020 року. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, яка зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до абз.3 ч. 2 ст.3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Таким чином, як мати, так і батько мають рівні обов`язки щодо утримання та виховання дитини незважаючи на те, що один з батьків проживає окремо. Відповідачем не доведено неможливість сплати аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, тому суд вважає стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 1 відповідача підлягає стягненню 840,80 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: approved