Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбу, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час шлюб розірвано, діти проживають з нею та знаходяться на її утримані, відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання дітей по 700 грн. щомісячно, проте, особистого житла в них немає тому вона з дітьми вимушена винаймати квартиру та сплачувати за це по 700 грн. щомісячно. Донька [PERSON] навчається в першому класі загальноосвітньої школи № 2, а син [PERSON] відвідує дитячий садок «Журавлик», за що оплату здійснює також вона самостійно, крім того, у зв'язку з тяжким матеріальним положенням просить визначити допомогу від чоловіка на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років за минулий рік в розмірі1/4 від мінімальної заробітної плат, що складає 3654 грн. На підставі викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь: 50 % від річної суми оренди в сумі - 4200 грн.; 50 % від річної суми за навчання доньки [PERSON] в сумі - 326, 79 грн.; 50% від витраченої суми за виховання сина [PERSON] в сумі - 81,80 грн., та 3654 грн. на утримання дружини за останній рік., а також 900 грн. понесенні нею витрати на правову допомогу, та інші судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених підстав, та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на їх безпідставність, та просила суд відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи з 07 жовтня 2006 року по 14 березня 2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], тобто молодшій дитині [INFO] року виповнилось три роки. Згідно трудової книжки серія [NUMBER] [PERSON] в теперішній час ні де не працює; згідно договору оренди укладеному 01 грудня 2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS], та сплачує орендну плату в розмірі 700 грн. щомісячно; неповнолітній [PERSON] відвідує дитячий садок № 4 «Журавлик», за що [PERSON] сплатила батьківську плату за період з вересня 2013 року по листопад 2013 року включно в розмірі 163 грн. 60 коп.(згідно довідки виданої 09 грудня 2013 року відділом освіти виконавчого комітету Новокаховської міської ради); неповнолітня [PERSON] навчається у першому класі загальноосвітньої школи № 2 », за що [PERSON] сплатила батьківську плату за період з січня 2012 року по листопад 2013 року включно в розмірі 1138 грн. 38 коп. (згідно довідки виданої 09 грудня 2013 року відділом освіти виконавчого комітету Новокаховської міської ради). Згідно квитанцій ХА УАППЗ «Укрпошта» [PERSON] з квітня 2012 року по січень 2014 року перераховував [PERSON] добровільному порядку аліменти на утримання дітей в розмірі 700 грн. щомісячно, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналізуючи наведенні норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дітей задоволенню не підлягають, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено належними та допустими доказами, що додаткові витрати викликанні саме особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), при цьому посилання позивача, на витрати понесенні нею у зв'язку з навчанням доньки в загальноосвітній школі, та сина у дитячому садку, а також понесенні нею витрати для найму житлового приміщення, суд не приймає до уваги, оскільки вони не можуть розцінюватися, як особливі обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. 2. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Аналізуючи наведенні норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років за останній рік, задоволенню не підлягають, оскільки молодшій дитині [PERSON], [INFO] року виповнилось три роки, а позивачка звернулась до суду з даним позовом лише 13 січня 2014 року, при цьому не довівши в судовому засіданні належними та допустими доказами, факту вживання заходів щодо одержання аліментів від відповідача, які не могла одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до виду судових витрат, а тому позов в частинні стягнення з відповідача на користь позивача понесенні нею витрати на правову допомогу, та інші витрати задоволенню не підлягають, згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed