Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON]про зміну розміру аліментів, призначених на користь [PERSON]на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 червня 2017 року, з 1/7 частини заробітку батька щомісячно на 1/4 частину заробітку батька щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до закінчення сином навчання 30.06.2020 року. В судовому засіданні [PERSON]підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 23 березня 2016 року. 02 травня 1999 року у них народився син [PERSON]. В теперішній час син навчається на другому курсі в Луцькому національному технічному університеті. 12 червня 2017 року рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області з відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі 1/7 частини заробітку батька щомісячно з 03 травня 2017 року і до 30 червня 2020 року. Вказала, що у звязку із подорожчанням рівня життя, потреби у забезпеченні сина та витрати на його лікування зростають, а будь-якої іншої допомоги сину, відповідач не надає і отриманих аліментів є недостатньо для належного утримання дитини, яка продовжує навчання. Просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно від шлюбу із [PERSON], у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 червня 2017 року з нього на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі 1/7 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 03 травня 2017 року і до 30 червня 2020 року. На вказане рішення позивачка подавала апеляцію, але апеляція була відхилена і рішення суду залишено без змін. Вказав, що [PERSON] додала до позовної заяви довідки, які слугували доказами у справі №565/744/17. Зауважив, що жодних підстав для зміни розміру аліментів немає. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши та проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Підставами для такого висновку суду є наступне. В судовому засіданні встановлено, що 02 травня 1999 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №069351 від 14 травня 1999 року. Згідно рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 червня 2017 року по справі №565/744/17, з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO], як повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/7 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 травня 2017 року і до 30 червня 2020 року. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 12 жовтня 2017 року. Із позовної заяви [PERSON] вбачається, що позивачка 31 жовтня 2017 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, тобто через 19 днів після набрання рішенням законної сили у справі №565/744/17 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання. На підтвердження того, що син хворіє і розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина, який продовжує навчання, є недостатнім, позивачка подала копію рішення ЛКК №212 від 17 березня 2017 року та консультативний висновок спеціаліста від 26.12.2016 року. З вказаних копій документів вбачається, що вони видавалися до ухвалення судом рішення у справі №565/744/17 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, а тому не можуть слугувати доказами, які вказують на зміни, через які можливо було б змінити розмір аліментів. Окрім того, ні в додаток до позовної заяви, ні в ході судового розгляду справи, розгляд якої відкладався з наданням [PERSON] можливості долучити до справи довідку про навчання сина, позивачкою не було надано довідку із учбового закладу на підтвердження навчання сина. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із довідки №4417 від 07 грудня 2017 року слідує, що [PERSON] працює слюсарем з ремонту автомобілів ТрЦ ВП «Рівненська АЕС» і його заробіток з червня 2017 року по листопад 2017 року складає 57330,70 грн. З довідки №4436 від 08 грудня 2017 року слідує, що [PERSON] працює медичною сестрою з дієтичного харчування вищої категорії СП ВП «Рівненська АЕС» і її заробіток з червня 2017 року по листопад 2017 року складає 49389,60 грн. Наведеним підтверджується, що [PERSON] є працевлаштованою та має стабільний заробіток, тобто має матеріальний дохід, а відтак може нести обовязок по утриманню сина, який продовжує навчання, в порядку вимог ст.141 СК України, нарівні із батьком дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що підстав, визначених у ст.192 СК України, для зміни розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], як повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/7 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 травня 2017 року і до 30 червня 2020 року, немає, тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed