Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача з вимогою визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: [ADDRESS], посилаючись на те, що в 1997 році відповідачу було на підставі ордеру надано вказане житлове приміщення, який у теперішній час є наймачем вказаної квартири. Натомість [PERSON] з 2010 року у вказаній квартирі не мешкає, місце його знаходження невідоме. В той же час позивачка, яка є дружиною відповідача, є зареєстрованою в [INFO]. Оскільки відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад шість місяців, речей у вказаній квартирі немає, та який участі у сплаті комунальних платежів із утримання житла не приймає, то позивачка на підставі переліченого просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS] із зобовязанням Орджонікідзевського РВ у місті Маріуполі ГУ в Донецькій області ДМС України зняти з реєстрації за вказаною адресою відповідача. У судовому засіданні позивачка, [PERSON], заявлені нею позовні вимоги повністю підтримала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просили суд задовольнити поданий нею позов. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомих суду причин повторно, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представники третьої особи у судове засідання також повторно не зявились за невідомих суду причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] була надана на підставі ордеру від 27 січня 1997 року, що вбачається з особового рахунку ЖКП «Азовжитлокомплекс», де також зазначено, що у вказаному житловому приміщенні зареєстровані з 26 березня 1997 року [PERSON], з 25 травня 2005 року [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується довідкою від 7 жовтня 2015 року житлової організації та відомостями ГУ ДМС Україні в Донецькій області Орджонікідзевського РВ в місті Маріуполі (а. с. 8, 9, 14). Спорідненість позивачки, [PERSON], та відповідача, [PERSON], підтверджується копією паспорту позивачки, з якого вбачається, що 26 вересня 2003 року між сторонами по справі було укладено шлюб (а. с. 5). Згідно із актом від 7 жовтня 2015 року, складеного представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що у [ADDRESS], будучи зареєстрованим, [PERSON] однак не мешкає у вказаному житловому приміщенні за свідченнями сусідів з 2010 року по теперішній час (а. с. 7). Факт не проживання у спірному житловому приміщенні відповідача у судовому засіданні був підтверджений свідченнями свідка, [PERSON], який вказував, що мешкає у [ADDRESS] близька 30 років. Також він вказав суду, що відповідач, [PERSON], який мешкав раніше в [ADDRESS], не мешкає у цій квартирі близька 8 років, та де може перебувати відповідач йому не відомо. Додавав також, що до цього часу відповідач у цьому житлі мешкав разом із позивачкою, яка є його дружиною. Відповідно до ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України наймач або члени його родини можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад 6 (шість) місяців. За таких обставин, встановлених в судовому засіданні, та на підставі зазначених норм права суд дійшов висновку, що відповідач, [PERSON], залишаючись зареєстрованим у [INFO], однак не користуючись зазначеним житловим приміщенням понад шість місяців без поважних причин, є таким, що втратив право користування спірною квартирою. На підставі переліченого заявлені позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS]. При цьому суд зазначає, що на підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, крім іншого, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Натомість під час судового розгляду позивачка не навела жодних обставин, які б свідчили про порушення її прав третьою особою, та не надала доказів цьому. Таким чином суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зобовязання Орджонікідзевського РВ у місті Маріуполі ГУ в Донецькій області ДМС України зняти з реєстрації відповідача з [ADDRESS] такими, що не підлягають задоволенню, оскільки є недоведеними та передчасними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивачки з відповідача підлягають стягненню витрати [PERSON] по зверненню до суду із вказаним позовом у сумі 243,60 грн. згідно до частки задоволених судом вимог.

Outcome: partial