Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 30 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] ; [PERSON], [INFO] На підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог позивачка вказує, що внаслідок негативної та неправомірної поведінки відповідача їх спільне життя не склалося. Зокрема, відповідач впродовж тривалого часу не працював, нічим не забезпечував утримання сім»ї. Крім цього, [PERSON] регулярно не приділяв належної уваги щодо виховання дітей та турботи про них. Стверджує, що більш того, в 2009 році відповідач почав агресивно реагувати на її прохання та зауваження. Між ними систематично виникали конфлікти під час яких [PERSON] неодноразово погрожував фізичним насильством. З серпня 2010 року відповідач взагалі перестав проживати разом із нею та дітьми. З того часу до цих пір, більш ніж 3 роки вони не проживаєть разом. Таким чином, їх подальше спільне життя з [PERSON] та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх спільних дітей. На підставі вищевикладеного, просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Стверджувала , що збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, підтримуючи доводи викладені в позовній заяві та вказав, що дійсно, вони з позивачкою більше трьох років разом не проживають, тому подальше збереження сім'ї не можливе. Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління, про що зроблений відповідний актовий запис №1725, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. /а.с.4/. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] ; [PERSON], [INFO] ; [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 цього ж Кодексу передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved