Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів з відповідача, просила суд розірвати шлюб між сторонами, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що 01.06.2007 року між сторонами укладено шлюб, від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось через постійні непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини припинені з липня 2015 року. Сторони не ведуть спільне господарство, спору про поділ майна немає. Збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, подальше перебування у шлюбі суперечити інтересам позивачки. Діти проживають з позивачкою та між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання дітей. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дітей. Позивач не працює та кошти на утримання дітей надають її батьки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, при цьому позивачка зазначила, що вони проживають окремо, наміру зберігати шлюб вона не має, діти проживають з нею та вона сама утримує їх, однак коштів не вистачає. Позивачкою визначено розмір аліментів виходячи з розміру витрат що здійснюються нею на дітей. Відповідач та його представник в суді позовні вимоги визнали частково, при цьому відповідач зазначив, що дійсно він та позивач не проживають разом, не підтримують шлюбні стосунки. Відповідач згодний сплачувати аліменти, але в нього не має можливості сплачувати розмір аліментів визначений позивачем, оскільки на теперішній час у нього відсутній постійний дохід. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.06.2007 року, зареєстрованому Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 532 (а.с. 7). Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Спільне життя у сторін не склалось, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружні стосунки. Спору майнового характеру між сторонами немає. Діти проживають разом з позивачкою. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обов'язок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків та що відповідач офіційно не працює, не має постійного доходу. Суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання синів по 1000,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 15.09.2015 року до їх повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі в розмірі 551, 20 грн. та на користь позивача 487,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial