Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по вул.. Тиха, 197 в м. Рені Одеської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем було укладено договір купівлі продажу, який не був посвідчений нотаріально, але було виконано всі суттєві умови договори. Однак на момент укладення договору відповідач не був власником майна, тому придбане нею майно, було відчужено особою, яка не мала на це право, але у звязку з тим, що вона є добросовісним набувачем, та відсутні підстави для витребування в неї майна, передбачені ст. 388 ЦК України, позивачка просить задовольнити її позовні вимоги. Позивачка у підготовче судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач по справі, у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія нотаріально не посвідченого договору купівлі продажу від 15.02.2014 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] про купівлю житлового будинку з надвірними спорудами по вул.. вул.. Тиха, 197 в м. Рені Одеської області; копія свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], м копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 28.06.2013 р.; ати [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер 30.10.1990 р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, дата заведення спадкової справи 15.08.2013 р.; копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]; копія звіту ПП «Експерт центр «Авант» про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку по вул.. Тиха, 197 в м. Рені Одеської області, вартість складає 56430 грн.; копія технічного паспорту житлового будинку по вул.. Тиха, 197 в м. Рені Одеської області, власник [PERSON], самочинних споруд не має; копія акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію житлового будинку по вул.. Тиха, 197 в м. Рені Одеської області від 24.08.1960 р.. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 15.02.2014 р. позивачка домовилась із відповідачем про покупку житлового будинку з надвірними спорудами по вул.. Тиха, 197 в м. Рені, Одеської області. В той же день було укладено відповідний договір купівлі-продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Позивачка передала відповідачу гроші, що підтверджується розпискою відповідача у договорі купівлі продажу, а останній передав ключі від будинку. Таким чином, позивачка з 2014 року проживає у даному житловому будинку, утримує будинок, сплачує всі комунальні платежі та доглядає за земельною ділянкою. За час проживання в даному житловому будинку, позивачка провела капітальний та поточний ремонт, була огороджена земельна ділянка. Так як, згідно законодавства, подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка через деякий час запропонувала відповідачу привести домовленість у відповідності до вимог закону, на що відповідач повідомив, що не може це зробити, так як на момент укладення договору він не був зареєстрованим власником будинку, оскільки не закінчив процедуру прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який був власником будинку. Крім того відповідач повідомив позивачці, що на даний час він працює в іншій країні і не має часу та бажання приїздити для завершення процедури прийняття спадщини та посвідчення договору в нотаріальному порядку. Про існування обставин, що відповідач не є власником будинку позивачці нічого не було відомо, оскільки на момент укладення договору купівлі продажу відповідач запевняв позивачку що він є власником. Враховуючи викладені обставини, що на момент укладання договору відповідач не мав належних оформлених документів, що підтверджують його право власності і до їх оформлення не мав права відчужувати будинок, тому придбане позивачкою майно було відчужено особою, яка не мала на це право. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші на суму 60\~000 грн., а позивачці обєкт нерухомості, яким вона з 2014 року та до теперішнього часу користується. З 2014 р. відповідач або інші правонаступники власника жодного разу не висували вимоги щодо повернення вказаного житлового будинку, не заперечували проти проведення ремонту. Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:\~було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;\~було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;\~вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.\~ Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішення суду. Так, позивачка набула право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Тиха, 197 в м. Рені Одеської області, в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши його у відповідача, який він фактично не мав права відчужувати. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул.. Тихій, 197 в м. Рені Одеської області. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved