Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, вказуючи, що вона відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власницею житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS]. Набула право власності на дане домоволодіння відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 22 травня 2000 року. 01.08.2012 року позивачка дала згоду на реєстрацію в даному домоволодінні громадянки [PERSON]. Починаючи з 01.08.2012 року відповідачка по справі в будинку за місцем реєстрації не проживає, утриманням будинку та прилеглої території не займається. Фактично мешкає за адресою в [ADDRESS], який винаймає для житла. Добровільно знятися з реєстрації з домоволодіння за адресою [ADDRESS] не бажає. Вважає, що факт реєстрації в будинку позивачки відповідача порушує її законні права приватної власності на житло, так як це заважає їй вільно володіти та користуватися своєю власністю. В зв'язку з цим просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, просять розглянути позов без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Позивачка є власницею житлового будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS]. Набула право власності на дане домоволодіння відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 22 травня 2000 року. 01.08.2012 року в данному домоволодінні з дозволу позивачки було зареєстровано громадянку [PERSON]. Починаючи з 01.08.2012 року відповідачка по справі в будинку за місцем реєстрації не проживає, утриманням будинку та прилеглої території не займається. Фактично мешкає за адресою в [ADDRESS], який винаймає для житла. Даний факт підтверджується актом комісії територіальної громади с. Степанівка. Добровільно знятися з реєстрації в домоволодінні за адресою [ADDRESS], не бажає. Фактом реєстрації в будинку, який належить позивачці відповідачка порушує її законні права приватної власності на житло, так як це заважає їй вільно володіти та користуватися житловим будинком, який розташовано за адресою: [ADDRESS],. Таким чином, позовні вимоги позивачки [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved