overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 21 березня 2013 року померла [PERSON], яка постійно проживала до дня смерті за адресою м.Чернівці, вул.Міцкевича, 11/3-А. Крім цього вказувала, що після її смерті відкрилася спадщина на її майно, згідно діючого законодавства вона являється спадкоємцем четвертої черги, оскільки відповідно до ст.. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали (проживали) зі спадкоємцем однією сім»єю не менше п»яти років до часу відкриття спадщини. Вона дійсно проживала однією сім»єю з гр.. [PERSON], що стверджено рішенням Шевченківського районного суду від 12 травня 2014 року. Зазначала, що звернувшись в нотаріальну контору, вона отримала повідомлення про пропуск строку для прийняття спадщини, у зв»язку з чим нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій. Просила поновити строк для прийняття спадщини та встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, і пояснила, що якби не важкий стан її здоров»я, позивачка звернулася би до нотконтори вчасно. На даний час виникла необхідність оформлення спадщини для чого потрібно визначити додатковий строк, тривалістю в 3 місяці. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому справу слід розглянути без нього у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали місце обставини, вказані позивачкою в позовній заяві, які стверджені копіями свідоцтва про смерть [PERSON], медичних довідок про стан її здоров»я, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від12 травня 2014 року, технічного паспорту на квартиру №3-а, по вул.Міцкевча,11 в м.Чернівці. Відповідно до вимог ч.3 ст. 1272 ЦК України можливе звернення до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в разі неподання такої заяви з поважної причини, а відповідно до ч.5 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непередбачуваними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. За таких обставин, позов підлягає до задоволення, оскільки позивачкою надані достатні дані, які свідчать про поважність причини пропуску звернення до нотконтори із заявою для прийняття спадщини, а саме її хвороба. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 21 листопада 2006 року померла її та відповідачки бабуся [PERSON], яка проживала в кв.№15 в буд.№10 по пл..Соборній в м.Чернівці, яка їй же і належала. Вказувала, що у [PERSON] була донька [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на «Гліпко», яка є їхньою матір»ю і яка була єдиним спадкоємцем за законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказувала, що в ході оформлення спадщини мати дізналася, що на спадкове майно претендує [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого за 4 дні до смерті [PERSON] Рішенням Шевченківського райсуду м.Чернівці від 30 травня 2012 року договір довічного отримання був визнаний недійсним. Також вказувала, що під час знаходження матеріалів справи у Головному бюро судмедекспертизи стосовно [PERSON] померла 23 липня 2007 року спадкоємиця [PERSON] їхня мати [PERSON] Крім цього посилаючись на вимог ст.ст. 1276, 1218, 1267 ЦК України просила визнати право власності в порядку спадкування за нею та відповідачкою по ? ідеальної частки однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 33,7 кв.м., в тому числі житловою площею 19,3 кв.м. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснивши при цьому, що інших спадкоємців немає, а рішення суду по цій справі їй потрібне для оформлення права власності на спадкове майно. Відповідачка в судовому засіданні визнавши позов, не заперечувала проти обставин викладених позивачкою в позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали і мають місце обставини, вказані позивачкою у позовній заяві, які стверджені копіями свідоцтва про смерть [PERSON], свідоцтва про право власності від 29 листопада 2004 року, з якого видно, що кв.№15 в буд.№10 по пл..Соборній в м.Чернівці належить на праві приватної власності [PERSON], технічного паспорту на цю квартиру, свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], архівної довідки про оформлення спадщини виданої Першою чернівецькою держнотконторою 15 квітня 2011 року №841/02-14-1405/2006, рішення Шевченківського райсуду м.Чернівці від 30 травня 2012 року, ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 27 березня 2013 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року, свідоцтва про смерть [PERSON], свідоцтв про право на спадщину за законом, витягів про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, рішення Шевченківського райсуду м.Чернівці від 23 грудня 2013 року, ухвали Апеляційного суду Чернецької області від 20 березня 2014 року, та інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно. Проаналізувавши вищевказані докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 22 червня 2005 року Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради було видано свідоцтво про право власності на кВ.№4 в буд.№1 по вул..Підгаєцькій в м.Чернівці. Ця квартира належить їй, її батькам [PERSON], [PERSON], її малолітній дочці [PERSON]-В.В. Вказувала, що 7 серпня 2014 року її мати [PERSON] померла, а до цього 22 жовтня 2013 року мати склала заповіт, яким заповіла належну їй частку квартири [ADDRESS], їй [PERSON] Іншими спадкоємцями щодо майна померлої [PERSON] є [PERSON], [PERSON] Посилаючись на вимоги ст.ст.1216, 1217, 1218, 1223, 1297, 1298, 328 ЦК України, ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 3 ЗУ «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просила визнати за нею право власності на 1/4 частки квартири №4, яка розташована в м.Чернівці по вул.Підгаєцькій, 1. В судове засідання сторони не з»явилися, подавши до суду заяви представник заявниці [PERSON] про підтримання позову і розгляд справи у її відсутності, а відповідачі про визнання ними даного позову. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали і мають місце обставини, вказані позивачкою у позовній заяві, яку стверджені копіями свідоцтва про право власності від 22 червня 2005 року, заповіту виданого [PERSON] 22 жовтня 2013 року, свідоцтва про її смерть від 7 серпня 2014 року, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, довідки ЧКОБТІ, з якої видно, що інвентаризаційна вартість квартири складає 95 560 грн., свідоцтво про народження [PERSON], свідоцтва про одруження [PERSON] з [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON]-В.В., паспорту [PERSON] Проаналізувавши вищевказані докази, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 25 лютого 2014 року Шевченківським райсудом м.Чернівці по справі №727/1497/14 вирішено стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця з 20 лютого 2014 року до повноліття дитини. Вказувала, що нею був отриманий виклист, який поданий до Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ, де 5 березня 2014 року постановою було відкрито викпровадження. Відповідач з часу присудження аліментів майже їх не сплачує, і за 2014 рік виник борг в сумі 2680 грн., а протягом 2015 року жодного платежу також не зробив. Вважала за необхідне стягнути з відповідача неустойку по сплаті аліментів за 2015 рік з 20 січня 2015 року і розмір неустойки складає 7204 грн., що вирахований із врахуванням правової позиції, що висловлена Верховним Судом України у Постанові від 1 жовтня 2014 року у справі №6-149цс/14 і просила стягнути з відповідача на її користь неустойку по простроченню сплати аліментів у сумі 7204 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши, що нарахування пені проведено відповідно до вимог ст.. 196 СК України. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснивши при цьому, що він не має змоги на даний час виплатити всю суму боргу і має намір при виконанні цього рішення вирішувати питання про порядок сплати неустойки з стягувачкою та працівниками ВДВС. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, на утримання якої позивачка мала би отримувати аліменти, а відповідач є працездатним, інших виплат по зобов»язаннях він не несе. Вказані обставини стверджені копіями вик листа Шевченківського райсуду м.Чернівці про стягнення аліментів на утримання дитини, постанови про відкриття викпровадження, довідки-розрахунку про розмір заборгованості по аліментах боржника, складеної ВДВС, свідоцтва про шлюб сторін. Відповідно до вимог ст..196 СК України при виникненні заборгованості зі сплати аліментів з вини особи, яка зобов»язана сплачувати їх за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому суд вважає, що позивачкою здійснено нарахування неустойки (пені) невірно, оскільки при розрахунках позивачки місячна сума, на яку нараховується пеня, зростає, що призводить до нарахування неустойки (пені) на неустойку (пеню) попереднього періоду, що є незаконно. З таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і базуються на належних, достатніх та достовірних доказах. При цьому враховується також правова позиція відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 27 грудня 2013 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого спілка надала відповідачу кредит у розмірі 110 000 грн. на умовах та порядку встановлених договором, а позичальник зобов»язувався повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі 60% річних з терміном дії договору до 27 березня 2014 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вказував, що боржник ухиляється від виконання своїх грошових зобов»язань і станом на 4 березня 2014 року у нього є заборгованість у розмірі 110 000 грн. тіла кредиту, та відсотки за користування кредитом 12 790 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Посилаючись на вимоги ст..ст. 525, 526, 530, 1048, 1054, 1050 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь КС «Західна кредитна група» достроково заборгованість за кредитним договором №88 від 27 грудня 2013 року у розмірі 110 000 грн., відсотки за користування кредитом у розмірі 12790, 14 грн. і судовий збір у розмірі 1227,90 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просив позов задоволити, стягнувши з відповідача борг, який становить суму позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча судом були прийняті всі належні міри для його повідомлення про час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка АДБ та рекомендовані повідомлення пор вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно між сторонами укладався кредитний договір, умови якого ними погоджені, при укладанні договру відповідач проти них не заперечував, змін до умов договору сторонами не вносилось. Вказані обставини стверджені копіями кредитного договору №88 від 27 грудня 2013 року, повідомлення про умови кредитування членів КС «Західна кредитна група», розписки відповідача як члена цієї кредитної спілки про отримання кредиту, графіку-розрахунку боргу, листа-претензії. Суд вважає, що в даному випадку має місце одностороння відмова від виконання умов договорів з боку відповідача, що є недопустимим, оскільки позивачем договірні зобов»язання виконувалися належним чином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 4 серпня 2009 року Чернівецькою міською радою видано державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,0916 га, по вул..Канівській, 11 в м.Чернівці. Згідно цього акту зазначена земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить їй, відповідачам, та [PERSON], який 2 вересня 2011 року помер. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказувала, що чоловік був співвласником земельної ділянки і вона як спадкоємиця звернулася до нотконтори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, однак, 23 липня 2014 року нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Нотаріусом було вказано, що вчинення такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка перебуває у спільній сумісній власності, без визначення частки в цій власності, є неможливим і їй рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Посилаючись на ст..ст.316, 368, 370, 372 ЦК України просила позов задоволити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі в судове засідання не з»явилися, подавши заяву про визнання позову та розгляду справи без їх участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши заяву відповідачів, письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали та мають місце обставини вказані позивачкою в позовній заяві, що стверджено копіями паспортів сторін, свідоцтв про шлюб, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІЯД №120023, свідоцтва про смерть [PERSON] Згідно вимог ст.1226 ЦК України суб»єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі, а зі змісту ст.372 ЦК України випливає, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а у разі поділу спільного майна на частки, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п.224 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» свідоцтво про право на спадщину видається лише після визначення частки померлого у спільному майні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 5 червня 2014 року вона з відповідачем уклала договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Классік» на суму 6\~800 доларів США. Вказувала, що втратила свій примірник договору у зв»язку з чим зверталася до відповідача з письмовим запитом від 8 серпня 2014 року з проханням надати копію договору, але той копію вказаного договору не видав і 16 вересня 2014 року вона звернулася до відповідача з письмовою заявою з проханням повернути депозитні кошти. Крім цього посилалася на вимоги ст..ст. 526, 530, 1058, 1060, ЦК України, ст.. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», п.3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних операцій з юридичними та фізичними особами», проводила розрахунок ціни позову і просила стягнути з відповідача на її користь 6800 доларів США. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просив його задоволити, пояснивши при цьому, що банк не бажає вирішити дане питання в позасудовому порядку і відмовляється від виконання умов договору. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про про час та місце розгляду справи, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали та мають місце обставини, вказані позивачкою в позовній заяві, що стверджено копіями паспорту позивачки, заяви позивачки. Відповідно до вимог ст..526, 651, 1060, 1212 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом договір є відповідно розірваним, а особа яка набула майно або зберегла його себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку має місце відмова від виконання зобовязань в односторонньому порядку з боку відповідача, що є недопустимим, оскільки позивачкою добросовісно виконувалися умови договору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що 6 грудня 2012 року між нею та ПАТ «Дельтабанк» було укладено договір банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти №002-25505-061212, за умовами якого банк зобов»язався відкрити на її ім»я поточний рахунок №26206700175170 у гривнях та здійснювати банківське обслуговування клієнта, своєчасно здійснювати розрахункові операції та інші операції за рахунком у відповідності до вимог чинного законодавства та умов цього договору. Цей договір є безстроковий. 10 червня 2014 року між нею та банком було укладено договір №017-25501-100614 про банківський строковий вклад (депозит) «8 років разом» на 180 днів в національній валюті. Предметом договору є тимчасове розміщення нею у відповідача грошових коштів у сумі 54\~500 грн. на строк з моменту зарахування вкладу на рахунок №2630111179881 по 7 грудня 2014 року включно з виплатою банком на її користь відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 25,5% річних. 10 червня 2014 року вона внесла готівкою на вкладний рахунок №26301111798881 в ПАТ «Дельта банк» 54 500 грн. 5 грудня 2014 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що [ADDRESS] належить їй та доньці [PERSON] та сину [PERSON] Вказувала, що в цій квартирі зареєстровані та проживають вона, її донька [PERSON], онук [PERSON], онука [PERSON], та відповідач, який без поважних причин не використовує цю квартиру, в якій він зареєстрований, як постійне і єдине місце проживання вже більше року. В квартирі відсутні його особисті речі та речі повсякденного вжитку, засоби гігієни, сезонний одяг, продукти харчування. У них з відповідачем немає спільного побуту, спільного господарства вони не ведуть, комунальних послуг він не сплачує, а факт його реєстрації є перешкодою у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своєю приватною власністю на власний розсуд. Крім того вказувала, що відповідачеві не чиниться ніяких перешкод для проживання в квартирі. Посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 319, 379, ЦК України, ст.ст. 150, 156, 162 ЖК України, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кв.№36 в буд.№103Г, по вул.Г.Майдану, в м.Чернівці у зв»язку з відсутністю без поважних причин понад 1 рік та зобов»язати районний відділ державних міграційної служби Шевченківського району м.Чернівці зняти його з реєстраційного обліку. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позову. Відповідач подав до суду заяву про доручення заяви про визнання позову та розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно зареєстрований в квартирі позивачки, але там не проживає протягом більше 1 року, не несе витрат по утриманню даного житла, втратив всілякий зв»язок із ним та не потребує його для власного проживання, про що свідчить та обставина, протягом більше ніж 1 рік у цій квартирі він не проживає і не виявляв бажання повернутися до цієї квартири саме для проживання. Вказані обставини стверджені заявами сторін, копіями свідоцтва про право на спадщину за законом на ім»я позивачки та інших осіб, довідки КЖРЕПу №17, актів №148 від 6 жовтня 2014 року та 16 березня 2015 року КЖРЕПу №17. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а відповідно до вимог ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування жилим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою, або оголошення її померлою. За таких обставин суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення оскільки відповідно до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним, а реєстрація відповідача унеможливлює повноцінне користування та розпорядження своїм майном позивачкою.

Outcome: approved