Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не виконує свої обов`язки по утриманню дитини. Ухвалою судді від 19 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.04.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов визнає частково, в частині стягнення аліментів погодився, але не згоден з тим, що не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, в підтвердження чого надав квитанції про переказ коштів. Позивачка у судове засідання не з`явилась, проте у позові просить розглянути справу без її участі. Позов підтримала та просить задовольнити. На заочний розгляд справи погодилась. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, суд за згодою позивачки постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 16.10.2018 року, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved