Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з ПАТ «Херсонський завод карданних валів» на її користь середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку з 26.06.2013 року по 03 квітня 2014 року в сумі 109 882,24 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що з 14.01.2003 року вона була прийнята на роботу до ПАТ «Херсонський завод карданних валів». З 01.02.2008 року призначена на посаду головного бухгалтера. 26.06.2013 року вона звільнилася з ПАТ «ХЗКВ», про що видано наказ № 100-К від 26.06.2013 року. У день звільнення з роботи відповідач повинен був провести остаточний розрахунок, але відмовився, внаслідок відсутності грошових коштів. Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Ігнатенко О.Й. судовим наказом від 17.04.2013 року по справі № 667/2892/13-ц прийняла рішення стягнути з ПАТ «ХЗКВ» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з вересня 2012 року по лютий 2013 року в сумі 29 737,00 грн. Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Радченко Г.А. судовим наказом від 20.06.2013 року по справі № 667/4862/13-ц прийняла рішення стягнути з ПАТ «ХЗКВ» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з березня 2013 року по травень 2013 року в сумі 16 310 грн. На теперішній час їй не виплачена нарахована заробітна плата за період з березня 2013 року по квітень 2013 року в розмірі 11 470,00 грн. Вважала дії боржника незаконними, оскільки виплата всіх сум, що належать працівникові від підприємства, проводиться в день звільнення, а у разі такої не виплати підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вважала, що на день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплати на її користь складає 109 882,24 грн., виходячи з розрахунку: 281 день (кількість днів не проведення розрахунку з урахуванням вихідних та святкових днів) х 391,04 грн. (середньоденна заробітна плата) = 109 882,24 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з заявлених у позові підстав. Пояснила, що заборгованість із виплати заробітної плати при звільненні відповідачем і досі не погашена. На даний момент вона знову влаштувалася на роботу до «ХЗКВ», але заробітна плата їй не виплачується. Щодо наданого відповідачем розрахунку середнього заробітку за весь час затримки при звільненні пояснила, що не вважає його вірним, оскільки при розрахунку кількості днів розрахунку відповідачем враховувалися тільки робочі дні, а розрахунок має проводитися з урахуванням як робочих, так і вихідних та святкових днів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не пояснив, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Проте, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву від представника відповідача, в яких він зазначив, що [PERSON] є дійсним працівником ПАТ «ХЗКВ» на посаді головного бухгалтера і працює на підприємстві станом на 18.04.2014 року, тому вважав, що підстав для задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, немає. Також зазначив, що позивачка не вірно вказала розмір середнього заробітку, адже здійснила не вірний розрахунок середньоденної заробітної плати та кількість робочих днів. Так, час затримки розрахунку при звільненні складає 196 робочих днів, а середньоденна заробітна плата позивачки становить 368,05 грн. У зв'язку із зазначеним, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 72 137,80 грн. Дослідивши докази у справі, заслухавши позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволеню з огляду на таке. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Судом встановлено, що з 14.01.2003 року по 26.06.2013 року позивачка працювала у ПАТ «Херсонський завод карданних валів», що підтверджується наданою нею копією трудової книжки. Згідно довідки № 030/440 від 17.04.2014 року, що надана ПАТ «Херсонський завод карданних валів», заборгованість підприємства перед позивачкою із заробітної плати на момент звільнення складала 11470 грн., а саме: за березень 2013 року - 6070 грн., за квітень 2013 року - 5400 грн. З вказаної довідки також вбачається, що дана заборгованість і досі не виплачена. Відповідно до довідки № 030/441 від 17.04.2014 року, що надана ПАТ «Херсонський завод карданних валів», середньоденна заробітна плата [PERSON] на час звільнення складала 368,05 грн. Кількість днів затримки розрахунку при звільненні з 26.06.2013 року (день звільнення) по 18.04.2014 року (день винесення рішення) становить 207 днів. У зв»язку із зазначеним суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню її середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 76 186,35 грн. виходячи з розрахунку: 368,05 грн. х 207 днів = 76 186,35 грн. При цьому суд визначає зазначену суму без утримання прибуткового податку й інших обов»язкових платежів, оскільки справляння і сплата цього податку є відповідно обов»язком роботодавця та працівника і не входить до компетенції суду. Судові витрати в розмірі 761,86 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial