Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить задовольнити її вимоги до відповідача про виділення їй на праві приватної власності автомобіль марки «КІА PICANTO» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 140000 гривень, а відповідачу виділити на праві приватної власності автомобіль «ALFA ROMEO», 1986 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 20000 гривень, автомобіль «MITSUBISHI MINICAB» 1985 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 25 000 гривень, а також двигун до автомобіля «КІА PICANTO», вартістю 25 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.04.2013 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу ними було придбане майно, яке є предметом позову. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.08.2015 року, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.07.2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було скасоване та прийняте нове рішення, яким визнано за [PERSON] право власності на ? ідеальну долю автомашини «КІА PICANTO» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованої на ім'я [PERSON], інша ? ідеальної долі вищевказаного автомобіля залишено у власності [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2016 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 25.08.2015 року залишено без змін. Позивачка зазначає, що судами не було вирішено питання щодо поділу іншого майна, яке було придбане під час шлюбу з відповідачем, а тому вона просить визнати за нею право власності на автомобіль марки «КІА PICANTO» 2007 року випуску, а інше сумісне майно виділити відповідачу. Відповідач звернувся із зустрічними позовними вимогами до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідачкою не було сплачена компенсація вартості ? ідеальної долі автомобіля «КІА PICANTO» 2007 року випуску, у розмірі 87 500 гривень, яка після ухвалення рішення суду залишилась у відповідачки у користуванні, у зв'язку з чим йому були завдані моральні страждання і просить суд стягнути з відповідачки 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивачки підтримала заявлені вимоги та просила позов задовольнити повністю, зустрічні позовні вимоги вважала безпідставними та просила у зустрічному позові відмовити повністю. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову та просив задовольнити його вимоги за зустрічним позовом. Позивач за первісним позовом з зустрічними позовними вимогами не погодилась, про що зазначила у відзиві. Вислухавши представника позивача та відповідача, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову та зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.04.2013 року Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси було розірвано шлюб між сторонами. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25.08.2015 року було скасовано Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13.07.2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та прийнято нове рішення, яким визнано за [PERSON] право власності на ? ідеальну долю автомашини «КІА PICANTO» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованої на ім'я [PERSON], інша ? ідеальної долі вищевказаного автомобіля залишено у власності [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2016 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 25.08.2015 року залишено без змін. Отже, існує рішення суду, яке набрало законної сили, яким розглянуто питання щодо поділу сумісного майна подружжя, при цьому сторонами під час розгляду вказаної цивільної справи, вимоги стосовно інших транспортних засобів та двигуна, придбаного за час перебування у зареєстрованому шлюбі, не ставились. Задоволення вимог позивачки у заявленому варіанті щодо врахування вартості іншого майна для залишення автомобіля в особистій власності, фактично змінило б рішення суду про поділ майна подружжя, яке набрало законної сили. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом врахування вартості іншого майна при розгляді іншої справи змінить судове рішення, яке набрало законної сили, що є недопустимим. З іншими вимогами про поділ майна, а саме автомобіля «ALFA ROMEO», 1986 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 20000 гривень, автомобіля «MITSUBISHI MINICAB» 1985 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 25 000 гривень, а також двигуна до автомобіля «КІА PICANTO», вартістю 25 000 гривень, зокрема визнання права на частку чи стягнення компенсації, позивачка не зверталась. Згідно зі статтею 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин, вимоги позивачки задоволенню не підлягають. Щодо вимог за зустрічним позовом, суд виходить з наступного. Сторонам у рівних частках належить автомобіль «КІА PICANTO» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що вирішено судом при поділі майна подружжя, пошкодження автомобіля і завдання шкоди позивачеві за зустрічним позовом не доведено жодним належним і допустимим доказом, розмір завданої шкоди позивач визначає як вартість ? ідеальної частки, однак жодного доказу ані розміру завданої шкоди, ані вартості ідеальної частки, не надав, вимоги про припинення спільної часткової власності та стягнення вартості частки у спільному майні - не заявляв. З приводу вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає їх не доведеними, оскільки на підтвердження негативного впливу необхідності вирішення питань про поділ майна на стан здоров'я позивача за зустрічним позовом, а саме нервовий струс, втрата душевного спокою, погане самопочуття, - з вини відповідачки [PERSON], ним не надано жодного доказу. Як визначено ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У судовому засіданні не доведено, що діями відповідачки позивачеві заподіяно моральну шкоду, а тому в задоволенні позову про стягнення 5 000 гривень в якості компенсації моральної шкоди слід також відмовити. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: dismissed