Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з вересня 1999 року зареєстрована та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] Ця квартира є однокімнатною та була отримана згідно з ордером № 2506 від 10.09.1991 р. В квартирі зареєстровані також повнолітня донька сторін у справі [PERSON] та колишній чоловік - [PERSON] Відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою не проживає у спірному житловому приміщенні, комунальні послуги не сплачує та залишається там зареєстрованим. Раніше позивач вже двічі зверталася до суду з аналогічним позовом, але рішеннями Зарічного районного суду м. Суми від 07.09.2005 р. та від 04.12.2012 р. їй було відмовлено в задоволенні вимог. Після винесення останнього рішення суду відповідач жодного дня без поважних причин не мешкав в спірній квартирі, комунальні послуги не використовує та не оплачує, його особисті речі щоденного використання в квартирі відсутні. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що квартира є однокімнатною, на даний час, після того, як відповідач створив нову сім'ю, взагалі не можливе їхнє з відповідачем спільне проживання в цій квартирі. В той же час, будь-яких перешкод для мешкання відповідачу вона не створює, він має ключі від квартири і в будь-який час може прийти, але кожного разу під час своїх візитів влаштовує сварки. В квартирі з часу розірвання шлюбу знаходиться майно, яке виділено йому судом при поділі майна подружжя, але особистих речей відповідача повсякденного використання, у тому числі, одягу, взуття, предметів особистої гігієни, в квартирі немає. Всі дії щодо утримання квартири, оплати комунальних послуг, здійснення поліпшень та поточних ремонтних робіт здійснює вона особисто, відповідач в цьому участі не бере. Просила задовольнити її вимоги. Відповідач подав суду письмові заперечення, в яких вказує, що постійно мешкає в спірній квартирі, там знаходяться його речі, але позивачка вчиняє сварки, перешкоджає йому мешкати в квартирі. Від третьої особи надійшла письмова заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутність та вказує, що в квартирі [ADDRESS] вона мешкає разом з батьком - [PERSON], який на даний час працює в м. Бровари, але майже кожних вихідних вони з батьком знаходяться в м. Сумах за вказаною адресою. Суд заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши доводи, викладені в письмових запереченнях відповідача, в заяві третьої особи, та інші матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що згідно з ордером № 2506 від 10.09.1991 р. однокімнатна квартира [ADDRESS] надана для проживання сім'ї у складі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Згідно з довідкою від 26.02.2013 року з місця проживання, в цій квартирі зареєстровані зазначені вище особи. (а.с.9). Шлюб між [PERSON], [PERSON] розірвано в 2002 році, і в 2004 році проведено розподіл спільного майна подружжя, що підтверджується копіями судових рішень. (а.с.21-24). Як вбачається з наданих позивачем копій договорів та квитанцій, [PERSON] особисто сплачує за комунальні послуги, погашає заборгованість за природний газ та здійснює поточний ремонт в квартирі. (а.с.25-33). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.09.2005 року відмовлено за необґрунтованістю в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а також в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, встановлення порядку користування, виселення. (а.с.58-59). Згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.09.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27.09.2012 року, відмовлено за необґрунтованістю в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. (а.с.60-63). Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів перевірки за заявою [PERSON] від 19.04.2013 року, позивач звернулася до Сумського МВ УМВС України в Сумській області із заявою про проведення перевірки з метою з'ясування факту про те, що її колишній чоловік [PERSON] не мешкає в квартирі [ADDRESS] більше шести місяців. За результатами перевірки було встановлено, що з пояснень допитаних сусідів [PERSON] не мешкає в цій квартирі більше ніж півроку. [PERSON], вважаючи що проведення зазначеної перевірки є неповним, звернувся із скаргою від 08.07.2013 року до начальника УМВС України в Сумській області і просив провести з цього приводу детальну перевірку. В ході повторної детальної перевірки було проведено поквартирне опитування мешканців зазначеного будинку, а саме: 48 квартир, з яких було опитано 30 мешканців зазначеного будинку, з яких 24 мешканці не знають [PERSON], а інші підтвердили, що він протягом тривалого час не проживає в цій квартирі. За заявою [PERSON] щодо незаконних дій працівників міліції під час проведення зазначеної перевірки був складений висновок службового розслідування та встановлено, що працівниками міліції при проведенні перевірки за заявою [PERSON] було допущене порушення вимог чинного законодавства в тій частині, що проведення таких перевірок не відноситься до компетенції органів міліції. (а.с.131-134). В судовому засіданні факт не проживання відповідача в спірній квартири більше шести місяців підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зокрема, свідок [PERSON] пояснила суду, що з жовтня 2006 року знайома з позивачкою [PERSON], неодноразово бувала у неї вдома за адресою [ADDRESS], але жодного разу не бачила там її колишнього чоловіка. З пояснень свідка [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що свідок знайома із сторонами у справі близько 20 років, як сусідка. [PERSON] протягом тривалого часу в цій квартирі не мешкає, його речей вона там не бачила. З вересня 2012 року зустрілася з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] лише одного разу, коли була в гостях у [PERSON], а він знаходився в квартирі і викликав по телефону міліцію, повідомивши, що відносно нього вчиняються протиправні дії. Свідок [PERSON] пояснив суду, що близько трьох років знайомий з [PERSON], оскільки працює слюсарем та неодноразово ремонтував в квартирі [ADDRESS] сантехнічне обладнання. [PERSON] завжди була вдома сама, хоча він бував в цій квартирі як в будні дні, так і у вихідні, в різний час дня, зокрема, в жовтні 2012 р. та в листопаді 2012 року. Будь-яких чоловічих речей в ванній кімнаті та в квартирі взагалі він не бачив. Як повідомив суду свідок [PERSON], він знайомий з сторонами у справі з 2006 року як сусід. В гостях у позивачки буває часто, в різний час дня, а тому може стверджувати, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає, але інколи приходить і вчиняє сварки. Будь-яких особистих речей відповідача в цій квартирі він не бачив. Свідок [PERSON] пояснив суду, Що близько десяти років знайомий з [PERSON], декілька разів на місяць заходить до неї в гості, а з її колишнім чоловіком [PERSON] бачився лише двічі в житті. В жовтні 2013 року, коли разом з [PERSON] були в гостях у [PERSON], в цій квартирі знаходився і [PERSON], який без причини викликав міліцію, повідомивши, що в квартирі знаходяться сторонні люди, а після уходу працівників міліції, сам пішов з квартири. Будь-яких чоловічих речей, які могли належати [PERSON], в цій квартирі він не бачив. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР суд може визнати особу такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи без поважних причин понад шість місяців. Таким чином, судом встановлений факт не проживання відповідача в спірному приміщенні більш, ніж шість місяців без поважних причин. Після прийняття рішення Зарічного районного суду м. Суми, яким відмовлено за необґрунтованістю в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 04.09.2013 року та набрання ним законної сили 27.09.2012 року, пройшло більше шести місяців, та суд встановив, що з того часу відповідач не проживає в спірному житловому приміщені, не бере участь у витратах з утримання квартири, сплаті комунальних послуг, тобто позивач має підстави для звернення з вимогами про визнання його таким, що втратив право на користування цим приміщенням. Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved