Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнила, та просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що з 17.08.2007 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. У судове засідання позивачка не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просить справу розглянути за його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини від його заробітку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 24, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач є батьком дитини, яка знаходяться на вихованні матері, відповідно до законодавства повинен надавати кошти на її утримання, є особою працездатного віку, інших утриманців не має та з урахуванням обставин, викладених в ст. ст. 182, 184 СК України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн та на користь позивача сплачений нею при зверненні з позовною заявою судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved