Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позов про поділ майна подружжя шляхом визнання за [PERSON] Ѕ частини квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з 07 серпня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У жовтня 2018 ролку шлюбні відносини були припинені, відповідач вигнав позивачку з зазначеної квартири, у зв`язку з чим позивачка з дітьми вимушена була переїхати проживати до родичів. Під час шлюбу на спільні кошти подружжя була придбана квартира, у якій зроблено поточний ремонт та придбано техніку, яка також наразі залишилась у користуванні відповідача. У позасудовому порядку вирішити питання про поділ квартири не вдалось, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину спірної квартири та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 9500,00 грн. 18.11.2019 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] про розподіл майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності, шляхом визнання за [PERSON] 4/5 часток квартири [ADDRESS] , за [PERSON] 1/5 частки зазначеної кваритири. На обґрунтування зазначив, що 24.06.2010 року [PERSON] став власником однокімнатної квартири [ADDRESS] . 07.08.2010 року він з [PERSON] зареєстрували шлюб, та з метою покращення житлових умов, 17.11.2012 року він продав зазначену квартиру, вартість якої становила 70000,00 грн. Того ж дня 17.11.2012 року ними була придбана квартира [ADDRESS] за 120000,00 грн. Таким чином, на придбання спірної квартири було витрачено кошти в розмірі 70000,00 грн., які були отримані від продажу квартири, яка перебувала у власності [PERSON] , та спільні кошти подружжя в розмірі 50000,00 грн. Виходячи з наведеного, [PERSON] не погоджується, що частки у спірній квартирі можуть бути визначені у розмірі Ѕ. Також [PERSON] зазначив, що після припинення шлюбних відносин з січня 2019 року, він пішов жити до батьків, залишивши дружину з дітьми проживати у спірній квартирі, де вони мешкають по час подання даної позовної заяви. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги вартість спірної квартири та попередньої квартири позивача за вторинним позовом, [PERSON] вважає за можливе визнати за ним 4/5 часток спірної квартири та 1/5 частку спірної квартири за [PERSON] . Ухвалою суду від 28.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.01.2020 року об`єднано в одне провадження зустрічний позов (справа № 263/16999/19) [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя що є об`єктом спільної сумісної власності шляхом визнання права власності на частку у спільному майні\~до розгляду з первісним позовом (справа № 263/14090/19) представника позивача [PERSON] яка діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя що є об`єктом спільної сумісної власності шляхом визнання права власності на частку у спільному майні,\~номер справи залишити №263/14090/19 (Провадження № 2/263/508/2020). Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Від позивачки за первинним позовом надійшла позовна заява про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягла, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач за первинним позовом, надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що не погоджується із заявленими позовними вимогами з наступних підстав. По-перше, позивачка не зверталась до нього у позасудовому порядку з метою досудового врегулювання питання поділу майна. По-друге, вона з дітьми проживає у спірній квартирі, а те, що вона проживає у родичів не відповідає дійсності та не підтверджено жодними доказами. Також не можна погодитись із запропонованим позивачкою поділом, оскільки спірну квартиру частково придбано за кошти від продажу особистої квартири відповідача. Тому [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали\~місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07 серпня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 07 серпня 2010 року, актовий запис №567. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 18 січня 2011 року, та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 18 січня 2011 року. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 17 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М., [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №12139575 від 17.11.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації». Згідно п.3 зазначеного договору купівлі-продажу, вищезазначена квартира продана за 125000,00 грн. Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» №26512145 від 24.06.2010 року, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності на підстава свідоцтва про право власності [NUMBER] від 24.06.2010 року. Зазначене узгоджується з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно Маріупольської міської ради від 24.06.2010 року. 17 листопада 2012 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М., зареєстрованого в реєстрі №1217, продав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 3 зазначеного договору передбачено, що вищевказана квартира продана за 70000,00 грн. Згідно зі\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку ( доходу). Вважається,\~що кожна\~річ,\~набута під\~час шлюбу,\~крім речей\~індивідуального користування,\~є об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, з винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1\~ст. 61 СК України). Здійснення права спільної сумісної власності регламентовано\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжям. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~ст. 69 СК України. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 ЦК України). Згідно роз`яснень п.п.23,24постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.ч.2,3ст.\~325\~ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю\~норму права (\~ст. 60 СК України) та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя ( постанова ВСУ від 25.11.2015 року № 6-2333цс15). При розірванні\~шлюбу право спільної сумісної власності на житло, набуте під час шлюбу,\~не припиняється. Розпорядження\~цим\~житлом здійснюється\~співвласниками виключно за взаємною\~згодою, відповідно до\~ст. 369 ЦК України. За правилом, встановленим ч.1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Проте згідно ч.2,3\~ст.70 СК України\~при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Таким чином, враховуючи, що спірну квартиру було частково придбано за кошти [PERSON] від продажу його особистої квартири, придбаної до укладення шлюбу з [PERSON] , суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Вартість спірної квартири, визначена договором купівлі-продажу становила 125000,00 грн., із яких 70000,00 грн. особисті кошти [PERSON] , 55000,00 грн. (125000,00 70000,00 грн.) спільні кошти подружжя. Таким чином, частки [PERSON] у придбанні спірної квартири становила 27500,00 грн., що складає 4,5 частину вартості (125000,00 грн. : 27500,00 грн.). \~ \~ \~ \~Суд бере до уваги, що з позивачкою за первісним позовом проживають двоє неповнолітніх дітей, що не заперечується сторонами, та з урахуванням вимог ч.2, 3 ст.70 СК України, вважає за доцільне здійснити поділ спірної квартири, виділивши [PERSON] ј частку, а [PERSON] ѕ частки квартири, частково задовольнивши позовні вимоги за первісним та вторинним позовами. Відповідно до\~ст.141 ч.1 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача за первісним позовом слід стягнути на користь позивачки за первісним позовом судовий збір в розмірі 384,2 грн. Також, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог за зустрічним позовом, необхідно стягнути з відповідачки за зустрічним позовом судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4556,12 грн. ( із розрахунку задоволення позовних вимог [PERSON] на 95,95 %). Шляхом взаємозаліку, стягнути з [PERSON] суму судового збору в розмірі 4171,92 грн. ( із розрахунку 4556,12 грн. 384,2 грн.). Щодо вимоги позивачки за первісним позовом [PERSON] про стягнення витрат на правничу допомогу, то суд зазначає, що нею не надано жодних доказів на підтвердження зазначеної суми.

Outcome: partial