Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила розірвати шлюб, зареєстрований 09.10.1993 року Суворовським відділом ЗАГС м. Одеси, актовий запис № 1123; розділити спільно нажите у шлюбі майно - будинок [ADDRESS], з надвірними господарчими будівлями і побутовими спорудами та земельною ділянкою; визнати право власності на одну другу частину будинку та земельної ділянки за [PERSON] Під час шлюбу між позивачем та відповідачем було набуте майно, а саме: житловий будинок загальною площею - 37,6 кв.м., житловою площею - 24,2 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS], який належить на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2013 року [PERSON] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14093425 від 06.12.2013 року); а також земельна ділянка, цільове призначення «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер 5122783000:02:001:0520, загальною площею - 0,2274 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належить на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2013 року [PERSON] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14098047 від 06.12.2013 року). У судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Спільне життя з відповідачем виявилось невдалим, через постійні сварки, скандали та непорозуміння. Вони втратили одне до одного почуття кохання та поваги, мають несумісні характери. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, тому надання строку для примирення є недоцільним, оскільки подальші сімейні відносини неможливі. Позивачка вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому прохає суд задовольнити її позов та розірвати між ними шлюб. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги в частині розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на половину спірного нерухомого майна, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на підставі спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. З цих правових підстав суд приймає визнання відповідачем позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved