Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що з 26.08.2016 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сторони не проживають разом з лютого 2018 року, спільне господарство не ведеться. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто, дочка [PERSON] перебуває на утриманні матері. Позивачка з урахуванням позовних вимог просить стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини, аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 08.11.2018 року провадження по вищезазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Звенигородського районного суду від 23.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з'явились. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи за адресою місця реєстрації, про що в матеріалах справи наявне підтвердження, повідомлення на ім»я відповідача про виклик в судове засідання, призначене на 28.03.2019 року, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. У зв»язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.08.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Звенигородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №96 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, а саме: [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач записаний як батько (а.с.5). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Стебнівської сільської ради Черкаської області № 987 від 04.10.2018 року, неповнолітня дитина [PERSON], проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Між тим, [PERSON] зазначає про те, що батько дитини [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а вона на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, знаходиться на обліку в Звенигородському РУСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини (а.с.7), у зв`язку із чим її доходів не вистачає для забезпечення нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням вимог діючого законодавства, наданих сторонами письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітня дитина перебуває на утримання своєї матері, яка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а також матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, є працездатною особою, тому в силу ст. 182 СК України з відповідача, який є батьком неповнолітньої дочки [PERSON] слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі ј частки заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви до суду 11 жовтня 2018 року і до повноліття дитини, щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. На підставі 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею документально підтверджені судові витрати за надання професійної правничої допомоги у сумі 250 (двісті п»ятдесят) гривень за складання позовної заяви. На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України та

Outcome: approved