Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], залишивши другу частини вказаної квартири відповідачу [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, обґрунтовуючи це тим, що вона уклала шлюб з відповідачем 04.09.1999 року. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За період зареєстрованого шлюбу позивачки з відповідачем, вони 01.08.2003 року придбали квартиру [ADDRESS], яку на праві власності зареєстровано за відповідачем (відповідно до договору купівлі-продажу). Вартість ? частини квартири складає 255429,00 грн. 03 квітня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення суду, однак між ними не було досягнуто згоди щодо вирішення питання поділу спільного сумісного майна. Від позивачки надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає, просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштова кореспонденція, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 04.09.1999 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с. 11/. Від даного шлюбу у сторін народились діти [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 12/, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 13/. 03.04.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 03.04.2012 р. /а.с. 14/. За час спільного проживання однією сімєю сторонами було придбано квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-подажу від 01.08.2003 року /а.с. 15/, яка на праві власності зареєстровано за [PERSON], що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №36687103 від 23.04.2015 року /а.с. 51/. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 60 СК України\~майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності зі ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. В судовому засіданні встановлено, що вказане майно було набуто сторонами за час шлюбу і являється спільною сумісною власністю подружжя. Суд вважає можливим розділити спірне майно подружжя між ними з урахуванням їх інтересів, користування майном. Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України при поділі майна подружжя суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Аналізуючи зібрані по справі докази відносно придбання сторонами вказаного майна, суд вважає, що позивачка надала суду достатньо доказів, що воно було придбане за спільні кошти у період перебування в шлюбі з відповідачем, а тому слід визнати за позивачкою право власності на ? частину квартири [ADDRESS].

Outcome: approved