Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа- Служба у справах дітей Лисичанської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України, без згоди батька, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2008 року. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. З відповідачем шлюбні відносини не підтримують з жовтня 2015р., у зв'язку з чим, вона подала позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. З жовтня 2015 р. відповідач участі у вихованні та догляді з сином не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. Вона намагається забезпечити своїй дитині достатній рівень життя, для забезпечення фізичного, інтелектуального, морального та соціального розвитку. На даний час, виникла потреба на виїзд з дитиною за кордон, а саме до Російської Федерації, для відвідування родичів, однак, відповідач у телефонному режимі повідомив їй, що знаходиться у Російській Федерації, і він не має можливості надати відповідний письмовий дозвіл на виїзд дитини за кордон, тому просить суд постановити рішення, яким надати дозвіл на виїзд за межі України та повернення до України, дитини [PERSON], [INFO] до РФ, в її супроводі, без згоди батька, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. Позивачка у судове засідання не зявилася, позов підтримала, просила справу розглядати у її відсутність, про що зазначила в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань від нього не надходило. Третя особа - представник Служби у справах дітей Лисичанської міської ради Гончарова Н.М.в судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову, про що надала відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29.01.2009 р. відділом РАЦС Перевальського РУЮ Луганської області, [INFO] р. народився [PERSON], про що зроблено актовий запис № 20. Його батьками є : [PERSON] та [PERSON](а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконкомом Артемівської міської ради Перевальського району Луганської області, 11.10.2008 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено запис № 44. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. (а.с.7). Відповідно до ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Пропорядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУвід 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформленняі видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231(із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231(із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків, рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків, рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім, рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним,рішення суду про надання дозволу на виїздза межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядокїї виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно дост. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Так, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували відмову батька дитини, яким є відповідач, надати згоду у встановленому законом порядку на виїзд дитини за кордон, рівно як і не наведено обставин, які б унеможливлювали оформити виїзд дитини за кордон через встановлену законом процедуру, що свідчить про те, що підстави для надання суду дозволу на виїзд дитини з України відсутні. Позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, вказано мета такого виїзду: відвідання родичів, які проживають у РФ, однак конкретне місцезнаходження цих родичів не зазначено, як і період такого виїзду. Відповідно до ч. 3статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею шістнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст.141,157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував нагальної необхідність виїзду дитини за межі України. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Лисичанської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України, без згоди батька, такими що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed