Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору іпотеки від 24.04.2008р. №1471-047І, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №498, а також скасувати запис №40 від 24.04.2007р. в Єдиному реєстрі заборон відчудження об'єтктів нерухомого майна про заборону відчудження житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], який наледить [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В позовній заяві позивачка зазначила, що 24.04.2007р. між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір №1471-047К, за умовами якого відповідач надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 800000,00грн. строком до 22.04.2022р. зі сплатою відсотків за користування за кредитом у розмірі 19% річних. Також, 24.04.2007р. між позивачем, відповідачами 2 та 3 з однієї сторони та відповідачем 1 з іншої сторони, з метою забезпечення повернення кредитних коштів, виданих [PERSON] укладено іпотечний договір №1471-047І, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №498. Вказаний предмет іпотеки належить іпотекодавцям по 1/3 частини кожному, на підставі договору міни від 27.10.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №3694. Позивачка вважає, що підписання даного іпотечного договору стало наслідком недотримання відповідачами положень ст. 65 СК України. В судове засідання позивачка та її представник не з»явились, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно, суду позивачка надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, свій позов підтримує просить його задовольнити. Представник відповідача №1, позовні вимоги не визнав і подав до суду заперечення, в яких зазначив, що іпотечне майно придбано іпотекодавцями за договором міни. Предметом міни виступала приватизована іпотекодавцями квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, в поданих запереченнях відповідач №1 - АТ «Банк Фінанси та Кредит» просив суд застосувати до позовних вимог загальну позовну давність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялись своєчасно, належним чином, тому суд у відповідності до ст.168 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу в їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача №1 - АТ «Банк Фінанси та Кредит», дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступник підстав: 24.04.2007р. між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір №1471-047К, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 800000,00 грн. строком до 22.04.2022р. зі сплатою відсотків за користування за кредитом у розмірі 19% річних. Також, 24.04.2007р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління» АТ «Банк «Фінанси та кредит» з іншої сторони, з метою забезпечення повернення кредитних коштів, виданих [PERSON] укладено іпотечний договір №1471-047І, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №498. Вказаний предмет іпотеки належить іпотекодавцям по 1/3 частини кожному, на підставі договору міни від 27.10.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №3694. Відповідно до ч 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В позовній заяві позивачкою не зазначено, яким чином, порушені безпосередньо її права, а не права та законні інтереси інших осіб, а саме дружини відповідача [PERSON] - [PERSON]. Оскільки доводи на які посилається в позовній заяві [PERSON] стосуються майна подружжя. Відповідно до ч.2 ст.65 СК України дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди якщо цей договір виходить за межі побутового. Тобто, чинним законодавством визначений чіткий перелік осіб, які мають право звернутися до суду (чоловік, дружина) за захистом свого порушеного права, до цього переліку позивачка не відноситься. Крім того, приватизоване майно є особистою приватною власністю тієї особи, яка використала для цього своє право на приватизацію. Цей висновок узгоджується з п.4 ч.1 ст.57 СК України, відповідно до якого особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації, згідно з приписами ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Отримане внаслідок міни особистої приватної власності нерухоме майно в силу п.3 ст.57 СК України також є приватною особистою власністю. До того ж зі сторони відповідача подано заяву про застосування позовної давності, в порядку ст. 257, 267 ЦК України і ця заява підлягає задоволенню, оскільки правочин, який просить визнати недійсним позивачка укладений 24.04.2007р., а позов подано в 07.05.2013р., тобто зі спливом загального 3-х річного строку позовної давності. Поновлення строку звернення до суду неможливе, оскільки відсутні поважні причини. Виходячи з вищевикладеного відсутні підстави для скасування запису за №40 від 24.04.2007 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed