Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходів ), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову щомісячно і до її повноліття та на її утримання до досягнення дитиною трьох річного віку аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів) щомісячно. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.11 2014 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час їх сім'я фактично розпалась та живуть як чужі один одному люди, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство також не ведуть, проживають на різних житлових площах, вона намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їх малолітню доньку, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного матеріального утримання їхньої дитини, створити їй доброзичливу атмосферу та належні умови для виховання в умовах сімейного тепла та затишку, побудови гідного майбутнього для дитини. Відповідач же ухиляється від належного утримання дитини, що виявляється в тому, що він відмовляється добровільно надавати належну матеріальну допомогу (грошові кошти) на утримання доньки, інтересами сім'ї не цікавиться. Приводом розпаду сім'ї стало те, що у них різні погляди на спільне життя та подружні обов'язки. Відповідач інших стягнень по виконавчим документам не має, має достатній рівень прибутків, працевлаштований і може здійснювати виплату аліментів на утримання дитини в зазначеному розмірі. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, дитина народилась недоношеною,потребує особливої уваги лікарів та особливого медичного догляду, дуже часто хворію, перебуває з дитиною на стаціонарному лікуванні,витрачається дуже багато коштів на придбання для неї ліків, донька потребує також і особливого харчування та догляду, в сучасних умовах утримувати дитину самостійно вона не має можливості і оскільки на момент звернення до суду з цим позовом, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати їх малолітню доньку вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з тих же підстав, обґрунтувавши поясненнями, просить вимоги задовольнити в повному обсязі виходячи з матеріального стану її та відповідача та прожиткового мінімуму, розміру необхідної допомоги на утримання дитини, витрат необхідних для всебічного розвитку дитини та необхідних коштів на її утримання до досягнення дитиною трьох років та просить не враховувати заперечення відповідача при визначенні розміру аліментів. Відповідач в судовому засіданні, надавши письмові заперечення позов визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дитини, обгрунтовуючи заперечення тим, що він вважає вимоги позивачки до нього безпідставними та необгрунтованими, оскільки заперечує повністю проти того, щоб надавати кошти на її утримання, після народження дитини позивачка відмовилась переїжжати за місцем його проживання і йому також і на своє утримання та лікування необхідні кошти. Зазначає, що на утримання дитини надавав по можливості кошти, коли приїжжав до Києва купував необхідні речі та продукти харчування, не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не заперечує щодо стягнення 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини, пояснюючи тим, що на даний час виходячи з матеріального стану та наданих ним суду доказів взмозі здійснювати виплати саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини, а на утримання дружини просить аліменти не стягувати та не згоден з мотивами викладеними позивачкою в позовній заяві та посиланням позивачки на ту обставину, що не надавав матеріальної допомоги, не здійснював піклування про сім'ю, просить вимоги задовольнити частково, враховуючи ту обставину, що має захворювання у зв'язку з чим йому необхідні кошти на лікування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу ) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України - Дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища , за умови , що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З'ясування наявності вищенаведених обставин і вимагає від суду абз. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України - регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Крім того, відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року - статею 3 зазначено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 - Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини - суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. … Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як встановлено в судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2014 року та мають доньку [PERSON],[INFO] (а.с.4-5 ). Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів,на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та діючи виключно в інтересах дитини, виходячи з засад пріоритетності держаної охорони дитинства та діючи у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя дитини, приходить до висновку що позовні вимоги позивачки знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Суд вважає, що відповідно до пояснень сторін, наданих суду матеріалів та доказів, довідки розміру заробітної плати відповідача, враховуючи матеріальний стан як позивачки так і відповідача, підлягає задоволенню стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно,починаючи з моменту звернення і до її повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів ) щомісячно до досягнення дитиною - донькою [PERSON],[INFO] трьох років, тобто, до [INFO], починаючи з 28.11.2016 року Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст. 77, 79, 80, 84, 91, 141, 180-185, 191, 199 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3,

Outcome: approved