Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання її доньки - [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою [ADDRESS], у зв'язку з тим, що остання не проживає за вищевказаною адресою з 1997 року без поважної причини. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності, зареєстрованого Маріупольським БТІ в реєстрі за №35397. Позивачка вказала, що у даній квартирі разом із нею проживала її дочка з часу народження, яка в квітні 1997 року одружилася з громадянином Республіки Туреччина, після чого у вересні 1997 року залишила постійне місце свого проживання та виїхала з території України. З того часу, відповідачка у вказаному житлі не проживає, комунальні послуги не сплачує, при цьому добровільно зніматися з реєстраційного обліку не бажає. Така ситуація створює перешкоди у користуванні позивачкою належним їй об'єктом нерухомості, ускладнює реалізацію її прав як власниці квартири. У зв'язку з цим, [PERSON] вимушена звернутися до суду для вирішення спірного питання. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідачки. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 03 серпня 2001 року виконкомом Маріупольської міської ради народних депутатів, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Із реєстраційного напису на правовому документі вбачається, що право власності за позивачкою було зареєстровано Маріупольським БТІ в реєстрі 03 серпня 2001 року за №35397. Із матеріалів справи суду відомо, що за вказаною адресою разом з [PERSON] проживала її донька - [PERSON], [INFO]. Вказані дані відображено у формі А. 19 квітня 1997 року [PERSON]. зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], внаслідок чого її прізвище було змінено на [PERSON]. Згідно паспорту громадина України, [NUMBER], відповідачка прописана за адресою: квартира [ADDRESS] з 26 вересня 1997 року. Проте, у вказаному житлі з моменту реєстрації відповідачка не проживала, що підтверджується довідкою, виданою ЖБК Іллічівського району «Венера» (КОД ЗКПО - 23767081). Даний факт також підтвердили сусіди позивачки: [PERSON] та [PERSON], вказавши, що відповідачка народилася у місті Маріуполі та проживала у квартирі [ADDRESS] до 1998 року. Із пояснень позивачки вбачається, що її донька залишила територію України та виїхала разом з чоловіком до Республіки Туреччина, а також позивачка надала копію документа, виданого 13 січня 1998 року, який підтверджує перебування [PERSON] у вказаній іноземній державі. Водночас, у листі-відповіді від 10 березня 2005 року Посольством Туреччини в Україні [PERSON] було повідомлено, що будь-які дані про встановлення місця знаходження її дочки не встановлено. За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетинання державного кордону України громадянкою [PERSON] в базі даних не виявлено. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідачка не проживає у квартирі [ADDRESS] понад 18 років, з моменту реєстрації, а відповідно втратила право користування житлом, у зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення її прав, як власниці спірного житла, з боку відповідачки, за захистом яких вона звернулася до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved