Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінфорс», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачкою вказано, що про вчинення виконавчого напису нотаріуса вона дізналася отримавши поштою постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди постановлені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною 03.03.2021 року ВП № 64700442. Ознайомившись з вказаними постановами приватного виконавця, їй стало відомо, що стягнення заборгованості у розмірі 9 115,26грн. проводиться на користь ТОВ «Фінфорс», а також 669грн. витрати на проведення виконавчих дій та основну винагороду приватному виконавцю у розмірі 911,53грн . У вказаній постанові вказано, що боржник [PERSON] мешкає у [ADDRESS] . Вона ніколи у м. Київ не мешкала, а народилася, проживала та проживає у м. Кам`янське. Ніяких договірних відносин з ТОВ «Фінфорс» вона ніколи не мала. Будь яких листів про те, що має заборгованість перед ТОВ «Фінфорс» не отримувала, їй не зрозуміло з яких підстав останній звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису стосовно незрозумілої для неї заборгованості на користь ТОВ «Фінфорс». Про існування ТОВ «Фінфорс» їй не було відомо до лютого 2021 року, а саме, останній у листопаді 2020 року звертався до приватного нотаріусу, щодо стягнення з неї заборгованості у розмірі 9 115,26грн. На теперішній час в проваджені Баглійського районного суду м. Дніпродзержинськ на розгляді знаходиться цивільна справа № 207/375/21 про визнання виконавчого напису № 5203 від 26.11.2020 року, виданого державним нотаріусом Першої Черкаської нотаріальної контори Починок Ю.В., щодо стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості у розмірі 9115,26 грн. та було подано заяву про забезпечення позову. Вказана заява судом задоволена. Ухвалу суду про забезпечення позову нею було направлено приватному виконавцю Дорошкевич В.Л., але остання дала відповідь, що відповідачем вказаний виконавчий напис повернуто стягувачу згідного його заяви. На запит суду до державного нотаріуса Починок Ю.В. щодо надання суду матеріалів на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 26.11.2020 зареєстрований за №5203, щодо звернения стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості у розмірі 9 115,26грн. нотаріусом надана відповідь, що вказаний виконавчий напис не вчинявся, оскільки заявником не було надано документи, які підтверджують обставини для його вчинення. Але при цьому 02.02.2021 вона отримала копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника постановлену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 25.01.2021 року ВП № 54059816 в бухгалтерії, за місцем своєї роботи. Вважає, що виконавчий напис № 3078 від 23.02.2021 вчинений, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору. Вона не отримувала від ТОВ «Фінфорс» будь-яких листів, якими підтверджується її заборгованість перед ним та не погоджувалася і не погоджуюсь з нею (заборгованістю). Позивач вважає дії відповідача незаконними та необґрунтованими з наступних причин: жодних кредитних відносин між позивачем та ТОВ «Фінфорс» не існувало. Відповідач ніяким чином, ані письмово, ані усно не давав ніякої інформації стосовно існування заборгованості. Тому позивач вважає вимоги відповідача незаконними та не обґрунтованими. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено,\~що 23.02.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3078, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 9\~115,26 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. № 64700442 від 03.03.2021 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] .. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений п.п.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України,\~статей 50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Фінфорс» чи приватного нотаріуса Головкіної Я.В. не отримувала. Позивачка не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з наведеним, заборгованість по кредиту має спірний характер, а виконавчий напис №3078 приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., вчинений 23 лютого 2021 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс», необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Задовольняючи позов повністю, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 454,00 грн. та 454,00 грн..

Outcome: approved