Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей по 1000 гривень на кожну дитину та на її утримання до досягнення меншим сином трьохрічного віку по 1500 гривень. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем проживають у шлюбі, зареєстрованому 26.02.2011 року за актовим записом №4 у виконкомі Горінчівської сільської ради Хустського району. Від шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], донька Каріна, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Третя дитина народилася у них після подачі даного позову до суду, у звязку з чим позивачка в відповідно до положень визначених ст.31 ЦПК України збільшила свої позовні вимоги. На даний час життя у них з відповідачем не складається, вони проживають окремо один від одного і фактично їхня сімя розпалася. Вона знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки не може працювати, так як зайнята доглядом новонародженої дитини, і самій важко доглядати та забезпечувати ще двох неповнолітніх дітей. Відповідач самоусунувся від виконання свої батьківських обовязків, не дбає про матеріальне забезпечення та виховання їхніх дітей, хоча їздить на заробітки і заробляє достатньо коштів щоб мінімально надавати їй матеріальну допомогу для забезпечення їхніх дітей. Позивачка просить врахувати ту обставину, що в даний час ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Одночасно просила суд у відповідності до вимог ст.84 СК України, стягнути кошти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали вимоги позовної заяви та просили їх задовольнити. Доводи відповідача наведені в заперечені щодо стану його здоровя та його хворобу просили не брати до уваги, оскільки письмові докази надані на підтвердження обставин що мали місце в 2002 році та останнє діагностування проведено в 2009 році. Після останнього діагностування у відповідача констатовано наявність залишкових явищ після перенесеної травми в 2002 році і ніякого діагнозу якого-небудь важкого захворювання не виявлено. Представники відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме розмір аліментів на кожну дитину по 500 гривень. В частині стягнення аліментів на утримання дружини позовні вимоги визнав у розмірі 200 гривень. Заперечуючи позовні вимоги представник відповідача просив суд взяти до уваги ті обставини, що [PERSON] на даний час не має постійного місця праці, однак не дивлячись на його хворобливий стан здоровя відповідач змушений був поїхати на заробітки. Про наявність захворювання відповідача внаслідок отриманої ЧМТ в 2002 році ним до заперечення надані виписки з історії хвороби та останнє діагностування від 13.10.2009 року. З врахуванням наведеного просив суд частково задовольнити позовні вимоги позивачки. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у зареєстрованому шлюбі від 26.02.2011 року за актовим записом №4 у виконкомі Горінчівської сільської ради Хустського району. Від цього шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], донька Каріна, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Дані обставини визнанні сторонами в судовому засіданні та підтверджуються свідоцтвами про народження дітей, виданих органами РАЦСу, якими встановлено що у сторін дійсно народилося троє дітей - син [PERSON], [INFO], донька Каріна, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Згідно довідок виданих Горінчівською сільською радою №1425 та №1426 від 12.12.2016 року, позивачка має склад сімї з двох неповнолітніх дітей яких утримує та доглядає без відповідача. На час звернення до суду позивачка також надавала довідку з Хустської районної лікарні за №330 від 02.12.2016 року, у звязку з перебуванням на лікарняному через вагітність та загрозу втратити дитину. В подальшому позивачка надала до матеріалів справи належні докази про народження третьої дитини, що відображено у її заяві про збільшення позовних вимог. Також встановленим є той факт, що відповідач зобов'язання по утриманню дітей належно не виконує. При розгляді даної справи з пояснень сторін встановлено, що відповідач не має постійного місця роботи, виїжджає на сезонні роботи де отримує мінливий дохід. За поясненнями представника відповідача в судовому засіданні та поданих письмових запереченнях, останній погоджується на виплату мінімальної суми аліментів на кожну дитину по 500 гривень та на утримання дружини на період догляду за дитиною до трьох років по 200 гривень щомісячно. Даючи оцінку твердженням представника відповідача про наявність у відповідача захворювання, через яке він не може працювати, суд вважає їх недоведеними, оскільки посилання на отриману травму в 2002 році та підтвердження цього факту під час обстеження в 2009 році не є доказом або фактом встановленого діагнозу із захворюванням на даний час, які би позбавляв відповідача працювати. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували свій шлюб 26.02.2011 р. і з того часу відповідач їздив на заробітки, де перебуває і на даний час, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімуму в Україні для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня до 30 квітня 2017 р. визначений у розмірі - 1689 грн., з 01 травня до 30 листопада 2017 р. - у розмірі 1777 грн., з 01 грудня 2017 р. - у розмірі - 1860 грн. Суд оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні та вихованні біля позивачки, та потреб для її нормального утримання, забезпечення і виховання, прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги, так як відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобовязаний забезпечити утримання своєї неповнолітньої дитини до досягнення повноліття, що дає суду підставу для вирішення питання про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Разом з цим, суд виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, яким стверджено відсутність у відповідача постійного місця праці та стабільного заробітку, вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, частково задовольнивши вимогу про розмір аліментів, які просила стягнути позивачка. Крім цього, суд вважає доведеними вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь грошової допомоги, на період її перебування у відпустці по догляду за неповнолітньою дочкою, до досягнення нею трьох річного віку оскільки, відповідно до вимог ст.75 СК України таке право надано позивачці, у звязку з її тимчасовою непрацездатністю та потребою в матеріальній допомозі. Така потреба позивачки у матеріальній допомозі, стверджується незначною грошовою допомогою, яку вона отримує за час догляду за дитиною, не маючи інших джерел матеріального забезпечення. А тому відповідно до вимог ст.ст. 80,84 СК України, суд вважає за можливе задовольнити цю вимогу частково, визначивши розмір аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial