Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 600 євро, 3 відсотка річних за просрочку виконання договору позики у розмірі 9,52 євро, а всього 609,52 євро в еквіваленті гривні по курсу НБУ на день ухвалення рішення, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 02 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 11960 грн., що еквівалентно 650 євро по обмінному курсу та день укладення позики, та зобовязався повернути позику в повному обсязі в місті Одеса шляхом перерахування коштів на рахунок № 262087003919441ПАТ «ДельтаБанк» терміном 31 листопада 2014 року. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного договору позики та повернув лише 50 євро. На неодноразові звернення позивачки з проханням повернути гроші, відповідач лише обіцяв повернути залишок боргу. У звязку з викладеним, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні на позові наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, а судові повістки направлені за місцем його реєстрації повернуті до суду в звязку з його не проживанням. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про день розгляду справи належним чином. За згодою позивачки розгляд справи проведено за відсутності відповідача заочно, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 02 жовтня 2014 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 11960 грн., що еквівалентно 650 євро по обмінному курсу та день укладення позики, та зобовязався повернути позику в повному обсязі в місті Одеса шляхом перерахування коштів на рахунок № 262087003919441 ПАТ «ДельтаБанк» терміном 31 листопада 2014 року (а.с.4-5). П. 1.1. договору позики встановлено, що позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в розмірі, визначеному цим договором (надалі позика), а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, в терміни та у порядку, що визначені цим договором. Позивачка свої зобовязання за договором позики виконала в повному обсязі, про що свідчить п. 3.1. договору, при цьому відповідач у визначений термін взяті на себе зобовязання не виконав, до теперішнього часу борг повернув частково у сумі 50 євро, залишок боргу становить 600 євро. Відповідно до ст. ст.\~525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~\~\~\~\~ Ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, виходячи з положень ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У звязку з цим суд вважає, що з відповідача на користь позивачки має бути стягнуто борг у гривневому еквіваленті і оскільки сума, яка має бути стягнута, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу, а станом на 11 листопада 2015 року курс гривні по відношенню до євро становить 2437,9666 грн. за 100 євро, сума заборгованості становить 14640 грн. (600х24,4). При цьому, суд враховує те, що позика надавалася у євро і мала бути повернута у цій валюті, тому застосування 3% річних в даному випадку не відповідає діючому законодавству. Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та стягує з [PERSON] на користь позивачки суму основного боргу 14640 грн., оскільки ці вимоги основані на законі та підтверджуються договором позики, оригінал якого надано в судовому засіданні позивачкою та досліджено в судовому засіданні. Згідно ч. 1 та ч. 2\~ст. 84 ЦПК України\~витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. За надання правової допомоги позивачкою сплачено 2000 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0459127227.1, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до\~ч. 3 ст. 88 ЦПК України\~витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial