Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення позики з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних, шкоди за договором позики та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21 червня 2013 року з [PERSON] вона уклала договір позики, згідно якого останній взяв у неї в борг 12000 грн. Сума позики складалась з 11 500 грн., які були зняті з її карткового рахунку [NUMBER] відкритому на її ім'я в ПАТ «Дельта Банк» 21.06.2013 року та 500 грн., які були надані нею готівкою. Для погашення вищевказаного карткового рахунку вона уклала договір про надання споживчого кредиту № 992519232000 від 27.01.2014 року з ПАТ «УкрСиббанк», в зв'язку з чим існують відсотки, які вона повинна була сплатити за користування вищевказаними кредитними коштами. Згідно укладеного договору позики [PERSON] повинен був повернути кошти 30 липня 2013 року. Добровільно суму боргу відповідач повернути відмовляється. Оскільки згідно договору позики передбачено сплату процентів, які вона повинна сплатити перед банком за користування кредитними коштами, то відповідач також повинен сплатити проценти в сумі 2033,83 грн., які є завданими їй збитками. Також просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 280 грн. та 3000 грн. моральної шкоди, яка була заподіяна їй внаслідок невиконання умов договору позики. Тому просить стягну з відповідача вищевказані кошти. Позивачка в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та місце слухання справи повідомлений своєчасно, що підтверджується повідомленням про отримання ним повістки (а.с. 39), причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Отже, відповідач не з'явився до суду без поважних причин, що дає суду, відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 21.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким останній взяв в борг 12000 грн. та зобов'язувався його повернути до 30 липня 2013 року, що підтверджується розпискою [PERSON] від 21.06.2013 року (а.с.3, 40). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На даний час відповідач борг не повернув. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики від 21.06.2013 року з урахуванням індексу інфляції сума заборгованості з врахуванням індексу інфляції становить 12192,56 грн., 3 % річних становить 280 грн. (а.с.4). Крім основної суми боргу, позивачка просить стягнути з відповідача відсотки, які вона сплачує банку за користування кредитними коштами в сумі 2033,83 грн., оскільки вона вважає, що дані кошти є завданими їй збитками. Однак на підтвердження своїх вимог не надала суду відповідних доказів. Також позивачка просить стягнути з відповідача 3000 грн., у відшкодування моральної шкоди, оскільки невиконання відповідачем своїх зобов'язань призвело до постійного хвилювання, психічних страждань та погіршення сну. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Оскільки достовірно встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань, а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, то позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивачем надані докази, які підтверджують порушення відповідачем своїх зобов'язань по договору позики і відповідачем вони не спростовані. Отже, враховуючи вищевказане, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивачки позика з урахуванням індексу інфляції в сумі 12192 грн. 56 коп., 3 % річних в сумі 280 грн., а також судовий збір, сплачений позивачкою при подачі позову до суду (а.с. 32), відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, в іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial