Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем, в якому вони перебували з 17.01.2009 року по 22.10.2012 рік у них є двоє неповнолітніх дітей, дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], який є дитиною - інвалідом. Після розірвання шлюбу з відповідачем їх спільні діти залишилася проживати з нею. З травня 2017 року сину [PERSON] необхідне лікування за кордоном, а саме в Міжрегіональному центрі відновлювальної медицини та реабілітації в місті Москва РФ. Однак без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, вона не може виїхати за межі України з дитиною, яка терміново потребує лікування. Таку згоду від відповідача вона не може отримати оскільки, вже довгий час батько дітей не приймає ніякої участі в їх житті, його місце перебування не відоме з 2011 року. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23.05.2013 року [PERSON], як боржника по сплаті аліментів, було оголошено в розшук. В ході розшукових міроприємств до цього часу не вдалося встановити місце його перебування. З огляду на це, просить суд надати дозвіл на тимчасовий неодноразовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], без згоди батька та без його супроводу на протязі 2017-2018 років. До судового засідання позивачка надала письмову заяву якою позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Вивчивши докази, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. У відповідності ст.214 ЦПК України при ухваленні рішення, суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались як вимоги, так і заперечення; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинно бути зазначено встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що сторони знаходилися у шлюбі з 17.01.2009 року. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 22.10.2012 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу у них є неповнолітні діти: дочка - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], які після розлучення батьків залишилися проживати разом з матір'ю. Згідно до медичного висновку №62 КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка» від 22.11.2016 року [PERSON] є дитиною - інвалідом з захворюванням СЦП. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації Міжрегіонального центру відновлювальної медицини та реабілітації в місті Москва РФ від 31.05.2017 року, хворий [PERSON] потребує довготривалого лікування та періодичного огляду в вищезазначеному закладі. Згідно ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Батько дитини - [PERSON] тривалй час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей, не приймає участі у їх житті та в даткових витратах на їх лікування, навчання, тощо. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23.05.2013 року [PERSON], як боржника по сплаті аліментів, було оголошено в розшук. В ході розшукових міроприємств до цього часу не вдалося встановити місце його перебування. В зв'язку з тим, що місце знаходження відповідача не відоме, позивачка не може отримати від нього дозвіл, необхідний для виїзду їх неповнолітнього сина на лікування за межі України. Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно принципу 6 Міжнародної Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і гармонійного розвитку. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст.155 СК України). Пунктом 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Згідно п.п.3 п.2-2 даних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Outcome: approved