Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що одружилася із відповідачем 31.08.2013. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними зникло почуття любові та взаємоповаги. Чоловік більше уваги приділяє друзям та товариству, зловживає алкоголем, перебуваючи в стані алкогольного спяніння вчиняє сварки. Всі її намагання зберегти сімю не дали результатів. Кілька останніх місяців вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Відповідач не цікавиться нею та їхніми спільними дітьми, не надає коштів на їх утримання. Подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею та стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, оскільки встановлено, що подружні стосунки сторони фактично припинили, позивачка наполягає на розірваннні шлюбу, а відповідач, проти його розірвання не заперечив. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дітей суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Спору про місце проживання дітей між сторонами немає, а тому їх слід залишити проживати з матірю. Позивачка в судовому засіданні ствердила, що відповідач не цікавиться життям та здоровям дітей, не бажає приймати участі у їх вихованні, жодних коштів на їх утримання не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, оскільки він працездатний, має відповідний заробіток, так як підробляє за приватними замовленнями на сезонних роботах, інших аліментних зобов'язань у нього немає. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч. 2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері , батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, оцінивши досліджені по справі докази, враховуючи матеріальне становище сторін по справі, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити та призначити до стягнення із [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину та судові витрати.

Outcome: approved