overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, де просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 29 січня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 19. Позов мотивує тим, що 29.01.2010 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх взаємовідносини значно погіршились, через взаємну втрату почуття любові, взаєморозумінні та взаємоповаги один до одного. Спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально. Подальше їх спільне проживання не можливе, так як постійні сварки та скандали не дають можливості зберегти сім'ю. Розірвати шлюб через органи РАЦС вони не можуть, оскільки мають малолітню дитину. Позивач на примирення з відповідачем не згодна. Спору щодо поділу спільного майна немає. Сторони про день, час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4), яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір'ю. Спору щодо місця проживання дитини не мають. Згідно позовної заяви, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, так як спільне життя у них не склалося через втрату почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного через постійні сварки та скандали. Спору щодо поділу майна немає. Позивачка просить не надавати їм строк на примирення, вказавши, що протягом останнього часу ні вона, ні чоловік не намагалися відновити їх відносини, фактично їх сім'я перестала існувати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони припинили сімейні стосунки, заяв про надання їм строку на примирення не подали. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , 3-я особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. На даний час син навчається у Сумському будівельному коледжі, у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки мешкають з матір`ю і перебувають на її повному утриманні, а вона має невеликі доходи. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно на період його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. 16.06.2020 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі і призначено до розгляду на 31.08.2020 року. Справа слуханням відкладалася у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення. Позивачка [PERSON] в письмовій заяві позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Одночасно також був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). На даний час [PERSON] , [INFO] , навчається на третьому курсі денного відділення за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія» у Сумському будівельному коледжі, термін навчання по 30.06.2021 року, що підтверджується копією довідки (а.с.5). Син перебуває на повному утриманні матері. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, на період його навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , 3-я особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. На даний час донька [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, однак навчається у Сумському державному університеті на денній формі навчання, термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. У зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки мешкає з матір`ю і перебуває на її повному утриманні, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання в розмірі 2000 грн. щомісячно на період навчання доньки, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивачка [PERSON] в письмовій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві позов визнав, просить розглядати справу без його участі. 3-я особа: [PERSON] в письмовій заяві просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи зі наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач (а.с.7). На даний час донька [PERSON] , [INFO] , навчається у Сумському державному університеті на денній формі навчання, термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року, що підтверджується копією договору (а.с.12). Дитина перебуває на повному утриманні матері. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у зв`язку з визнанням позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн. щомісячно, на період її навчання, але не більш ніж до 23 років. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON],3-тя особа Орган опіки та піклування Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації про поновлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 24.12.2009р. рішенням Святошинського райсуду м.Києва її було позбавлено батьківських прав стосовно двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. на підставі того, що вона зловживала спиртними напоями, вихованням дітей не займалась. У 2010р. прізвище старшого сина [PERSON], [INFO] було змінено на прізвище батька [PERSON], про що було видане відповідне свідоцтво. Молодший син на даний час проживає з опікуном її братом - відповідачем по справі [PERSON] На даний час вона кардинально змінила свою поведінку, не вживає алкогольних напоїв, влаштувалася на роботу, займається вихованням молодшого сина, з яким на даний час проживає в одній квартирі, зі старшим сином також постійно спілкується. [INFO] вона народила третю дитину сина [PERSON]. Просить поновити її батьківські права відносно дітей. Відповідач [PERSON] позов підтримав. Представник 3-ї особи Органі опіки та піклування позов підтримала, надала висновок, згідно якого позивачка змінила спосіб життя, влаштувалася на роботу, пройшла реабілітаційний курс у реабілітаційному центрі «Відродження», не зловживає спиртними напоями. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день слухання справи, суд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання недійсними договорів оренди, виселення, заборону вчиняти певні дії. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року позов задоволено частково. До суду звернулась [PERSON] з заявою про виправлення описки в резолютивній частині рішення де просила зазначити «виселити з квартири [ADDRESS]» замість « з квартири [ADDRESS]» Крім того [PERSON] звернулась до суду з заявою про витребування ідентифікаційного коду [PERSON], яку слід виселити. Разом з тим на запит суду надійшла довідка, згідно якої Державною податковою службою України надати реєстраційний номер облікової картки [PERSON], [INFO], адреса: [ADDRESS], не має можливості з причини, що фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати. Іншим шляхов встановити ідентифікаційний номер [PERSON] у суду правових можливостей не має. Сторони в судове засідання не з'явилися, суд вважає можливим розглянути зазначене питання у їх відсутності по наявних в справі документах, відповідно до вимог ч.4 ст.219 ЦПК України. Згідно ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановлюється ухвала. Перевіривши матеріали справи, вважаю за необхідне виправити вказану описку як у короткому так і повному тексті рішення Оболонського районного суду м. Києва по цивільній справі за позовом [PERSON], що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання недійсними договорів оренди, виселення, заборону вчиняти певні дії, де в резолютивній частині зазначити «виселити [PERSON],[INFO], з квартири [ADDRESS]» замість «виселити [PERSON],[INFO], з квартири [ADDRESS]».

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком №37 по вул. Чкалова в с. Бараші Ємільчинського району Житомирської області, мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку, який розташований по вул. Чкалова, 37, в с. Бараші Ємільчинського району Житомирської області. В даному будинку зареєстровані відповідачі: її брат [PERSON] та колишній чоловік [PERSON], однак в ньому не проживають: [PERSON] з 2001 року, а [PERSON] з 2011 року. Позивачка зазначила, що зверталася до відповідачів з проханням, щоб вони добровільно виписались з належного їй будинку, на що вони відмовились. На даний час звязок з ними втрачено, місце їх проживання/перебування не відоме. Позивачка вважає, що оскільки відповідачі не користуються житловим приміщенням більше шести місяців вони втратили право користування таким приміщенням. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися належним чином через засоби масової інформації, причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки виданої Барашівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області №1699 від 16.12.2015 року позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO]. Довідкою виданою Барашівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області №1737 від 23.12.2015 року стверджується, що позивачці належить житловий будинок по вул. Чкалова, 37 в с. Бараші Ємільчинського району Житомирської області. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований по вул. Чкалова, 37 в с. Бараші Ємільчинського району Житомирської області. З довідок виданих Барашівською сільською радою Ємільчинського району №1700 та №1701 від 16.12.2015 року слідує, що [PERSON], 30.03.1976 р. н., з 2011 року та [PERSON], 08.02.1976 р. н., з 2002 року на території Барашівської сільської ради не проживають . Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] за адресою по вул. Чкалова, 37 в с. Бараші Ємільчинського району Житомирської області не проживає біля тринадцяти років, відповідач [PERSON] біля чотирьох років, і суд вважає, що вони втратили право на користування житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , мешканців [ADDRESS] , про стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної часткової власності . Позивачка в судове засідання не з? явилася та звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність , не заперечує стсовно розгляду справи у заочному порядку . Відповідачі в судове засідання не з? явилися , не повідомили суд про поважні причини неявки в судове засідання , а тому суд вважає за необхідне розглянути справу у заочному порядку. Судом встановлено , що сторони є співвласниками квартири , яка розташована в [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності. Відповідно до висновку експерта вартість квартири складає 61 344,00 гривень. Оцінка квартири сторонами не оспорювалася . Відповідно до свідоцтв про право на спадщину кожна із сторін має право власності , у вище зазначеній квартирі в розмірі 1/3 частки ( а.с. 5 , 49 , 50 ) . Як убачається з матеріалів справи квартира є неподільною . Відповідно до ст.319 ЦК кожен має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю . В ч.1 ст.355 ЦК зазначено , що майно , яке є у власності двох або більше осіб ( співвласників ) еалежить їм на праві спільної власності ( спільне майно ) . таке майно відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК є спільною частковою власністю . Відповідно до ч.1,2 ст.346 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки із майно , що є у спільній частковій власності . Якщо виділ у натурі частки із спильного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( ч.2 ст. ст.183 ЦК ) співвласник , який бажає виділу , має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки . Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою . право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника . який отримав таку компенсацію , припиняється з дня її отримання . Розглянувши матеріали справи , дослідивши письмові докази та врахувавши пояснення сторін , які останні надавали при розгляді справи , і не заперечували стосовно задоволення позову , суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню у повному обсязі . На підставі наведеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на проживання в [INFO], що в с. Сівка-Калуська Калуського району, посилаючись на те, що даний будинок належить їй на праві власності на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2015 року. Крім неї в даному помешканні зареєстровані її племінниця [PERSON] та її донька [PERSON], які не проживають в даному помешканні більше трьох років та не користуються житловим приміщенням, участі в утриманні будинку не приймають. Оскільки, відповідачі не проживає три роки в її будинку, то просить суд визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідачі про час та місце судового засідання повідомлялися \~належним чином, про що свідчить оголошення в громадсько-політичній газеті Івано-Франківської області «Галичина» (а.с.12), причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивачкає власником будинку №50 по вул. Височана в с. Сівка-Калуська Калуського району, що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2015 року (а.с.4). Як вбачається з довідки про склад сімї від 19.06.2015 року за № 522, відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO] що в с. Сівка-Калуська Калуського району, однак там не проживають (а.с.7). Відповідно до Акту \~обстеження на предмет проживання від 13.11.2014 року складеного в складі депутата сільської ради [PERSON], сусідів обстежуваного господарства [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO] що в с. Сівка-Калуська Калуського району, однак там не проживають протягом останніх трьох років (а.с.5). У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідачі не проживають в будинку по вул. Височана, 50 що в с. Сівка-Калуська Калуського району понад три роки без поважних причин та визнає їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS], також за нею закріплений особовий рахунок квартири. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] її онуки, які зареєстровані в спірній квартирі. Однак в квартирі не проживають, за комунальні послуги не оплачують, у зв'язку з чим позивачка несе значні матеріальні затрати. Просить визнати відповідачів таким, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Шевченківського РВ ГУ ДМС України в м. Києві до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд за згоди представника позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідачів, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що відповідно до довідки КП ЖЕК «Татарка» квартира [ADDRESS] не приватизована. В квартирі [ADDRESS] на даний час, крім позивачки зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], а також дочка [PERSON], син [PERSON], онук [PERSON] (а.с.5). Актами затвердженими комісією КП ЖЕК «Татарка» від 11.11.2013 року та 25.12.2013 року (а.с.6-7) підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають більше 10 років. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі [ADDRESS] більше 10 років, тобто більше встановленого законом строку, суд знаходить необхідним визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Тому вимога позивача щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування в квартирі [ADDRESS] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючи ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 2, 17 КАС України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 169, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: approved