Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що вона є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №3313 від 14.09.1978 року, та свідоцтвом про шлюб, актовий запис №261 від 06.08.2011 року. [PERSON], як члену ЖБК №357, на підставі ордеру №855 від 26.10.1984 року була надана двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 45,0 м.кв., житловою - 27,2 м.кв. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу сплатили пай за вказану квартиру, та частки у спільному майні подружжя є рівними, тому після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька - позивачка [PERSON], які прийняли спадщину фактично в порядку ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали разом з ним та були зареєстровані у квартирі [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. від 07.06.2014 року за №2415/02-31 спадкоємцям було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, та неможливість встановлення ступеня спорідненості між померлим [PERSON] та [PERSON] через розбіжності в написанні прізвища у свідоцтві про смерть спадкодавця, де його прізвище зазначено як «[PERSON]» та свідоцтві про шлюб [PERSON], де її дошлюбне прізвище зазначено як «[PERSON]». Також позивачка зазначає, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05.10.2015 року №199/6762/15-ц за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS]: на 1/2 частину як за подружжям, та на 1/4 частину в порядку спадкування після [PERSON]. Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги після померлого [INFO] [PERSON], належним чином прийняла спадщину, тому просила суд встановити, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], та визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, проти позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності, про що надав відповідну заяву. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати в його відсутності, рішення постановити на розсуд суду. Представник третьої особи «Житлово-будівельного кооперативу №357» у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №3313 від 14.09.1978 року, та свідоцтвом про шлюб, актовий запис №261 від 06.08.2011 року. [PERSON], як члену ЖБК №357, на підставі ордеру №855 від 26.10.1984 року була надана двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 45,0 м.кв., житловою - 27,2 м.кв. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05.10.2015 року №199/6762/15-ц встановлено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], однак належним чином не зареєстрували право власності. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], актовий запис №319 від 10.02.2003 року, відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька - позивачка [PERSON], які прийняли спадщину фактично в порядку ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали разом з ним та були зареєстровані у квартирі [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. від 07.06.2014 року за №2415/02-31 спадкоємцям було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, та неможливість встановлення ступеня спорідненості між померлим [PERSON] та [PERSON] через розбіжності в написанні прізвища у свідоцтві про смерть спадкодавця, де його прізвище зазначено як «[PERSON]» та свідоцтві про шлюб [PERSON], де її дошлюбне прізвище зазначено як «[PERSON]». Зазначеним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05.10.2015 року №199/6762/15-ц за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частини квартири [ADDRESS]: на 1/2 частину як за подружжям, та на 1/4 частину в порядку спадкування після [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В силу ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року судам роз'яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно зі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] від 14.09.1978 року, актовий запис №3313, її батьками зазначені російською мовою: «[PERSON]» та «[PERSON]». Після одруження позивачка змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», згідно зі свідоцтвом про шлюб від 06.08.2011 року, актовий запис №261. У свідоцтві про смерть, актовий запис №319 від 10.02.2003 року, прізвище спадкодавця зазначено як [PERSON]. На думку суду, розбіжності у написанні прізвища позивачки та її батька зумовлено невірним перекладом та написанням їх прізвища з російської мови на українську при видачі паспортів громадянина України, тому суд вважає встановити, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], який помер [INFO]. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті батька, належним чином прийняла спадщину, постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у позасудовому порядку вирішити спір неможливо, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved