Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про визнання правочинів - договорів оренди землі недійсними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельні ділянки серії [NUMBER] від 20.12.2005 року є власником земельних ділянок площею 4,0038 га та 0,2338 га, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], розташованих на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області. З відповіді Відділу Держгеокадастру у Бобровицькому районі вона дізналась, що Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», зареєстровано договори оренди належних їй земельних ділянок № 274 від 20.06.2012 року та №273 від 03.01.2012 року. Ознайомившись із наданими копіями договорів оренди землі, вона виявила, що вони скріплені не її підписом. Дані договори вона не підписувала та не уповноважувала будь-яких осіб на підписання договорів оренди землі від її імені. Тому просить визнати вищезазначені договори оренди землі недійсними. Представники позивачки в судових засіданнях позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити із підстав, викладених у позові. В подальшому справа розглядалась у відсутності представника, відповідно до наданої ним заяви (а.с.139). Представник відповідача в судове засідання в справі, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки про виклик до суду (а.с. 154). В судових засіданнях заявляв про те, що він позовні вимоги не визнає. Про поважність причини неявки в судове засідання 12.05.2017 року не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Через канцелярію суду надав апеляційну скаргу на ухвалу Бобровицького районного суду від 09 червня 2016 року про відкриття провадження у даній справі. Враховуючи те, що ПП «Агропрогрес», декілька разів звертався до апеляційного суду з апеляційними скаргами на ухвалу судді Бобровицького районного суду Чернігівської області про відкриття провадження у даній справі, на що ухвалами Апеляційного суду Чернігівської області від 06.03.2017 року та 20.04.2017 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, суд вважає, що представник відповідача, направляючи втретє апеляційну скаргу, в порушення приписів ч. 3 ст. 27 ЦПК України зловживає своїми процесуальними правами, намагається затягнути розгляд справи. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Тому, суд вважає можливим продовження розгляду справи по суті без участі представника відповідача на підставі наявних у справі документів. Враховуючи те, що сторони до суду не з'явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слудуючого. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельні ділянки серії [NUMBER] від 20.12.2005 року є власником земельних ділянок площею 4,0038 га та 0,2338 га, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], розташованих на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). 20.06.2012 року та 03.01.2012 року між [PERSON] та ПП «Агропрогрес» укладено терміном на 8 років договори №274 та №273 оренди землі (земельних ділянок) площею 4,0038 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2338 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 04.07.2012 року за № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 53-55,62-64). Звертаючись до суду з вимогами про визнання правочинів недійсними, [PERSON] посилається на те, що вона не підписувала дані договори. З висновку судово-почеркознавчої експертизи №3393-3395/16-24 від 16.12.2016 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] в графі орендодавець в договорі оренди землі №274 від 20.06.2012 року, укладеному терміном на 8 років щодо земельної ділянки площею 4,0038 га, кадастровий номер [NUMBER], який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобровицькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.07.2012 року за № [NUMBER], сторонами якого зазначені: орендодавець - [PERSON], орендар - ПП «Агропрогрес», в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в акті приймання-передачі земельної ділянки; в договорі №273, укладеному терміном на 8 років щодо земельної ділянки площею 0,2338 га, кадастровий номер [NUMBER], який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобровицькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.07.2012 року за № [NUMBER], сторонами якого зазначені: орендодавець - [PERSON], орендар - ПП «Агропрогрес», в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в акті приймання-передачі земельної ділянки до даного договору виконані не [PERSON], а іншою особою. ( а.с.116-126). Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Оскільки [PERSON] вказані договори не підписувала, тобто не виявила свою згоду на укладання правочинів з такими умовами, то такі договори є недійсним в силу ч.1 ст.215 ЦК України. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, позовні вимоги задоволені, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачений судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп. та витрати, пов`язані з оплатою судово-почеркознавчої експертизи в сумі 1409 грн. 60 коп. підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки. Враховуючи те, що інтереси позивачки представляли декілька представників, їх кваліфікацію та те, що вони мають достатній стаж у галузі права, кількість сторінок позовної заяви, додатків до неї, об'єктивно необхідний час на підготовку та складання даного позову, клопотань та заяв по справі, суд вважає, що на складання позовної заяви, надання усних консультацій, копіювання додатків до позовної заяви, підготовку клопотання про забезпечення доказів фактично витрачено менше часу, ніж зазначено в розрахунку та те, що представник позивачки не брав участі в судовому засіданні 06.04.2017 року, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки 2707 грн. 20 коп. витрат на правову допомогу. (а.с. 1, 95, 126-165). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved