Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обгрунтуванні позовних вимог посилається на те що, вона є власницею квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2001 року, реєстровий номер 2441, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М.. У вказаній квартирі окрім позивачки на даний час зареєстровані також її чоловік [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі останні чотири роки, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає, у зв'язку з цим позивачка просить усунути визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивачка та її представник не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Третя особа Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2001 року, реєстровий номер 2441, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М. (а.с. 12). У вказаній квартирі окрім позивачки на даний час зареєстрований її син [PERSON], [INFO], та чоловік [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідно довідкою №6858 від 17.05.2018 року з місця реєстрації про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб (а.с.13). Відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі останні чотири роки, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в квартирі немає, у зв'язку з цим позивачка просить усунути визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Дані обставини підтверджуються актом про непроживання за місцем реєстрації (а.с.14) відповідача [PERSON], складеного у присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затвердженого Головою правління «5 Шолохова», де зазначено, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], із липня 2014 року. Також, відповідно до довідки №126 від 19.11.2018 року (а.с.33), виданої Головою правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «5 Шолохова» та складеної у присутності свідків [PERSON], [PERSON] зазначено, що відповідач [PERSON], з липня 2014 року не проживає в спірній квартирі квартири [ADDRESS] Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 380 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч.1 та ч.2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач по справі втратив право користування спірною квартирою у зв'язку із його непроживанням понад одного року, його особистих речей в квартирі немає, кореспонденцію відповідач за даною адресою не отримує, участі у сплаті комунальних послуг на утримання квартири не приймає, а його реєстрація у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], чинить перешкоди позивачу у вільному володінні, користуванні та розпоряджанні своїм майном, вона змушена нести витрати по сплаті комунальних платежів за кількістю зареєстрованих осіб, окрім цього, дана реєстрація є перешкодою для отримання позивачкою державної допомоги (субсидії) при оплаті комунальних послуг, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved