Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO], адреса реєстрації: [ADDRESS]. В позові зазначає, що з 14.10.2006 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний на підставі заочного рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.06.2013. Фактичні шлюбні відносини, при цьому, припинено з квітня 2011 року, дитина мешкає із позивачкою. Позивачка утримує дитину, піклується про її фізичний і духовний розвиток, створює необхідні для її гідної життєдіяльності умови. Батько повністю усунувся від виховання доньки, не відвідує її, не бере участі в утриманні, з вказаного часу взагалі не цікавиться життєвими обставинами дівчинки. З підстав, передбачених ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 157 СК України, позивачка просить задовольнити позов. В судове засідання представник позивачки адвокат [PERSON] не з'явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи без її участі, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи подала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1984 р.н., відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та заяву про розгляд справи без її участі. Вказані обставини є підставою для вирішення справи у відсутність зазначених учасників справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явився з невідомих причин. Заперечень проти позову та клопотання про вирішення справи на його відсутність не надав. Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди представника позивача, висловленої в її письмовій заяві. Судом ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони у справі з 14.10.2006 по 14.06.2013 перебували у шлюбі, зареєстрованому Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]), який розірваний на підставі заочного рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 03.06.2013 у справі №333/2507/13-ц, пр. 2/333/1656/13. Від шлюбу сторін народилась донька [PERSON], [INFO], на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Дитина проживає із позивачкою, навчається у Запорізькій гімназіі №6 Запорізької міської ради (довідка від 13.04.2018). Крім того, в матеріалах справи міститься висновок районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району від 28.03.2019 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], в якому підтверджено підстави звернення позивачки до суду із позовною заявою. Так, за змістом висновку, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Позивачка займається утриманням, вихованням та навчанням доньки самостійно. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини, не приділяє йому належної уваги, не відвідує і не підтримує з сином родинних стосунків, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться його здоров'ям, навчанням, життям та подальшою долею. Крім того, за матеріалами справи відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на користь позивачки та на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/5636/17 від 14.05.2018 перебуває у розшуку, оголошеному в межах кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, самоусувається від піклування про фізичний та духовний розвиток дитини. Зазначені обставини підтверджені належними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст. 12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин, враховуючи інтереси дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позов у повному обсязі, позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], 2007 року народження. Як передбачено ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Але, враховуючи ту обставину, що це питання вже розглянуто в судовому порядку, як встановлено під час розгляду справи, суд вважає за необхідне роз'яснити, що за нормою ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачкою у сумі 704,80 гривень, підлягає стягненню з відповідача на її користь в повному обсязі.

Outcome: approved