Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із дійсною заявою в якій зазначила, що вона зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира є комунальною квартирою, належить до державного житлового фонду. В поданій заяві позивачка зазначає, що у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які з 2000 року в квартирі не мешкають, так як виїхали до іншого місця проживання, їх речей в квартирі немає. За цих підстав позивачка звернулась до суду із заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право на житло, у зв`язку з тим, що відповідачі тривалий час не проживають за зазначеною адресою, так як мають інше постійне місце проживання, ніяких обов`язків по оплаті комунальних послуг не несуть, фінансової допомоги в рішенні цього питання відповідачі їм не надають і тому позивачка у поданій заяві просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням розташоване за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що відповідачі відсутні за зазначеним місцем проживання понад встановлені строк. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у своїй заяві позовні вимоги підтримала, справу просили розглянути без її участі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви позовні вимоги визнали, просили суд розглянути справу у їх відсутність. Представник третьої особи - Виробниче управління житлово-комунального господарства Гірської міської ради - в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутніст ь представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом даного позову являється захист прав на житло, яке не знаходиться у приватній власності позивача, а позивач є наймачем житлового приміщення, що не урегульовано діючим законодавством. А тому, відповідно до положень ст.10 п.9 ЦПК України, враховуючи, що спірні відносини не врегульовані законом, суд вважає необхідним застосувати закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). А саме: На підставі ст.156 Житлового Кодексу Україния члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому, статею 78 Житлового Кодексу УРСР передбачено - що тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім`ї наймача, він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення. На підставі ст.72 Житловго Кодексу УРСР (який є чинним) - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. А так, враховуючи визначені правові підстави, суд зазначає наступне. Згідно довідки Виконавчого комітету Гірської міської ради Попаснянського району Луганської області від 09.02.2018 року, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] ( а.с.10). При цьому, актом обстеження матеріально-побутових умов /а.с.7/, складеним депутатом Гірської міської ради підтверджено, що гр. [PERSON] та [PERSON] з 2000 року і по теперішній час не мешкають за місцем своєї реєстрації, ніяких обов`язків по утриманню житла не несуть, особистих речей відповідачів в квартирі не має. При цьому, судом враховується, що ухилення відповідачів від добровільного зняття з реєстраційного обліку дійсно негативно впливає на матеріальний стан позивача, який змушений нести додаткові витрати на утримання житла та оплату наданих комунальних послуг, а також позбавлений можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Враховуючи надані позивачем докази до позову, суд вважає, що підстав, передбачених ст..78 Житлового Кодексу УРСР щодо зберігання прав на житло при тимчасовій відсутності наймача у данному судовому розгляді - судом не встановлено, так як позивачем доведено, що відповідачі тривалий час не виконують свої обов`язки по належному утриманню житла, без поважних причин, та відсутні у зазначеному житловому приміщенні понад 6 місяців також без поважних причин. При цьому також суд враховує той факт, що відповідачі визнали даний позов, в добровільному порядку та надали суду відповідні заяви. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] . не мешкають в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , т ривалий час, а саме понад шість місяців, а тому на підставі ст.71 ЖК України повиннні бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності їх понад встановлений строк без поважних причин. На підставі ст.ст. 391 ЦК України,71,72,156 ЖК України,

Outcome: approved