Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача, в якому просить надати їй дозвіл на право оформляти проїзні і візові документи для виїзду за кордон на малолітню доньку [PERSON], [INFO] без нотаріально посвідченої на це згоди батька дитини - [PERSON] та дозволити неодноразові тимчасові виїзди за кордон малолітній дитині у супроводі матері дитини без нотаріально посвідченої на це згоди та супроводу батька дитини терміном до 08.02.2020 року. В обґрунтування вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося і 08.07.2008 року шлюб між сторонами було розірвано. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка після офіційного припинення шлюбних відносин проживає разом з позивачкою. В період з 2016 року по 08.02.2020 року позивачка має намір організовувати дитині поїздки за кордон для тимчасового відпочинку, організації навчання та відвідування екскурсій. Отримати згоду відповідача в добровільному порядку на тимчасовий виїзд доньки за кордон вона не може, оскільки він веде хаотичний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями та наркотичними препаратами, постійно за місцем реєстрації не проживає, з нею та дитиною не спілкується, звязок з родичами також не підтримує. Позивачці лише відомо, що наразі він знаходиться в Російській Федерації. Два роки тому, коли померла мати відповідача, він не зявився на її похорони, якими займалися його брат, вона і її родичі. Тобто, на її звернення щодо явки до нотаріуса у визначений час для вирішення питання про надання згоди, через його брата, відповідач не зявився. У звязку з вищевикладеним позивачка звернулася до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за місцем його реєстрації: [ADDRESS] та за місцем проживання: [INFO] однак до суду повернулися конверти із відмітками: «за зазначеною адресою не проживає», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено наступне. 15 грудня 1999 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Новобогданівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 34, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. /а.с. 6/. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. /а.с. 6/. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано, про що 08 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області зроблено відповідний актовий запис № 80. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, дитина мешкає разом з матірю. Позивачка має намір організовувати поїздки дитини за кордон для тимчасового відпочинку, організації навчання та відвідування екскурсій, що відповідає інтересам дитини. Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон у добровільному порядку позивачка не має можливості, оскільки згідно довідки виконавчого комітету Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району від 2011.2015 року № 1492 [PERSON], [INFO] з 2009 року не проживає за адресою: [INFO]. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд дозволено у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Зважаючи на встановлені обставини й вимоги закону, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved