Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів доходів відповідача. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не виконує свої обов`язки по утриманню дітей. Ухвалою судді від 13 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просить задовольнити. На заочний розгляд справи погодився. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим, суд за згодою представника позивачки постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2009 року, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу та на користь держави судовий збір.

Outcome: approved