Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей до АРК без згоди батька та оформлення проїзних документів. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона та [PERSON]В перебувала у реєстрованому шлюбі з 24 липня 2004 року, але 29 серпня 2014 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/17074/14-ц шлюб розірвано. Від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітніх синів, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія 1-БК № 147797, яке видано 25 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія 1-БК № 341518, яке видано 15 травня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва. Діти проживають разом з позивачкою. Після розірвання шлюбу відповідач мешкає окремо від дітей і позивачки. Позивачка, до шлюбу [PERSON], з дітьми мають спільне бажання та планують неодноразово в літній період відвідувати рідну мати позивачки [PERSON], а відтак рідну бабцю дітей, яка мешкає в місті Євпаторія Автономної Республіки Крим, що підтверджується відмітками в її паспорті, і яка через свій стан здоровя не має змоги відвідувати онуків у Києві. Також, діти часто хворіють застудними захворюваннями, лор-захворюваннями, мають неврозоподібний стан у формі порушення сну, для лікування та профілактики яких лікар рекомендує оздоровлення влітку в кліматичних умовах Криму, що підтверджується довідками. Відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивачка усно та письмово неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати їх неповнолітнім дітям на літні місяці письмовий дозвіл на тимчасовий виїзд у Крим, у супроводі матері, до бабці, відповіді на своє звернення не отримала. Така бездіяльність відповідача є його відмовою у наданні згоди на виїзд дітей у супроводі позивачки до Криму, оскільки унеможливлює оформлення відповідних документів. Тимчасовий виїзд дітей разом з позивачкою до Криму вочевидь фізично та морально зміцнить їх, матиме позитивний вплив на укріплення родинних стосунків, духовний та моральний розвиток дітей, сприятиме розширенню світогляду дітей, пристосує їх до комунікабельності, розширить їх кругозір, та забезпечить рідній бабці право на спілкування зі своїми неповнолітніми онуками. Оскільки тимчасовий виїзд дітей за адміністративні межі України, а саме до Криму, відповідає їх інтересам, та за своєю метою сприятиме оздоровчому, освітньому та загальному розвитку дітей, відсутність згоди відповідача не відповідає правам та інтересам дітей. У судове засідання позивачка не з`явилась, до суду подала заяву, в якій просить усі наступні судові засідання проводити без її участі, проти заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні відповідач проти позовних вимог заперечує, мотивуючи це тим, що син [PERSON], [INFO], постійно проживає з відповідачем і навчається в 1-му класі Бучанської середньої загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, перебуває на обліку в Бучанській міській поліклініці. [PERSON] захистом своїх та дитини сімейних прав та інтересів, з метою розвязання спору, позивач звернувся до Служби у справах дітей Бучанської міської ради Київської області. 17 листопада 2015 року Бучанська міська рада Київської області прийняла рішення № 453/4 «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з позивачем». А також відповідач звертає увагу на те, що позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження факту її звернення до нього та факту його ухилення від надання згоди на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей до Автономної Республіки Крим без згоди батька та оформлення проїзних документів, позивачка не зазначила конкретний проміжок часу. Відповідач звертає також увагу на те, що позивачка просить про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей до Автономної Республіки Крим. Оскільки на сьогоднішній день не існує Автономної Республіки Крим у складі України, а тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України (стаття 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»), а обмежень на пересування по території України дітям з батьками ані цим Законом, ані іншим законодавством України не передбачено. [PERSON] таких обставин, вказаний позов не підлягає до задоволення, оскільки не відповідає інтересам їхніх дітей та може вплинути на якість їх життя, порушити права дітей, закріплені законами України, Конституцією України та Конвенцією про права дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні відповідач подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити в їх задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, що приймають участь у справі,\~ вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка та [PERSON]В перебували у реєстрованому шлюбі з 24 липня 2004 року, але 29 серпня 2014 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/17074/14-ц шлюб розірвано(а.с.9-10). Від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітніх синів, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія 1-БК № 147797, яке видано 25 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія 1-БК № 341518, яке видано 15 травня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва(а.с.11-12). Позивачка, до шлюбу [PERSON], з дітьми мають спільне бажання та планують неодноразово в літній період відвідувати рідну мати позивачки [PERSON], а відтак рідну бабцю дітей, яка мешкає в місті Євпаторія Автономної Республіки Крим, що підтверджується відмітками в її паспорті, і яка через свій стан здоровя не має змоги відвідувати онуків у Києві. (а.с.14-16). Також, діти часто хворіють застудними захворюваннями, лор-захворюваннями, мають неврозоподібний стан у формі порушення сну, для лікування та профілактики яких лікар рекомендує оздоровлення влітку в кліматичних умовах Криму, що підтверджується довідками.(а.с.19-21). Відповідач проти позову заперечує, мотивуючи це тим, що син [PERSON], [INFO], постійно проживає з відповідачем і навчається в 1-му класі Бучанської середньої загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, перебуває на обліку в Бучанській міській поліклініці(а.с.47-49). [PERSON] захистом своїх та дитини сімейних прав та інтересів, з метою розвязання спору, позивач звернувся до Служби у справах дітей Бучанської міської ради Київської області. 17 листопада 2015 року Бучанська міська рада Київської області прийняла рішення № 453/4 «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з позивачем»(а.с.50). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що позивачка просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей до Автономної Республіки Крим без згоди батька та оформлення проїзних документів. Втім у судовому засіданні відповідач пояснив і це підтверджується наданими доказами син [PERSON], [INFO], постійно проживає з відповідачем і навчається в 1-му класі Бучанської середньої загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, перебуває на обліку в Бучанській міській поліклініці. Позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження її доводів, що вона усно та письмово неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати їх неповнолітнім дітям на літні місяці письмовий дозвіл на тимчасовий виїзд у Крим, у супроводі матері, до бабці. Відповідач в свою чергу пояснив, що позивачка просить про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей до Автономної Республіки Крим. Оскільки на сьогоднішній день не існує Автономної Республіки Крим у складі України, а тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України (стаття 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»), а обмежень на пересування по території України дітям з батьками ані цим Законом, ані іншим законодавством України не передбачено. Згідно із вимогами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Принцип 7 Декларації прав дитини передбачає, що забезпечення інтересів дитини повинно бути керуючим принципом для тих, хто відповідальний за його освіту і навчання; ця відповідальність лягає перш за все на батьків.\~ Суд, проаналізувавши надані позивачкою докази на підтвердження своїх доводів вважає, що надання такого дозволу про який позивачка ставить питання буде обмежувати права відповідача як батька, надані йому законом та фактично унеможливить його участь у вихованні дітей, спілкуванні з ними. Так, суд, вважає, що позивачкою не доведено, що надання їй дозволу виїхати з малолітніми дітьми до Автономної Республіки Крим робиться в інтересах дітей, та за для її лікування та відпочинку, оскільки, основний довід позивачки щодо необхідності отримання нею такого дозволу є її бажання відвідувати рідну матір позивачки та рідну бабцю дітей. Наведені вище факти, свідчать про те, що задоволення позову [PERSON] не відповідає інтересам дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та може вплинути на якість життя дітей та порушити їх права закріплені законами України, Конституцією України та Конвенцією про права дитини. [PERSON] таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачки необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed