Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що вона працювала слюсарем з виводів та обмоток електричних машин 2 розряду на обмотувально-ізольованій дільниці в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» з 04.08.2009 року. Наказом №161-у від 17.07.2014 року була звільнена відповідачем на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. При розрахунку в день звільнення їй не виплатили заробітну плату за період із січня 2014 року по липень 2014 року, вихідну допомогу, компенсацію за невикористану щорічну відпустку, всього в сумі 4119,51 грн. Оскільки розрахунок з нею проведено несвоєчасно, тому відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 17 липня 2014 року до дня проведення фактичного розрахунку. Крім того, діями відповідача, що виразилися у незаконній відмові своєчасно виплатити заробітну плату та інші виплати, передбачені законом, їй заподіяно моральної шкоди в сумі 3 000 грн. Моральну шкоду обґрунтовує моральними стражданнями, яких вона зазнала внаслідок відсутності коштів для утримання себе та родини, неможливістю реалізувати свої життєві плани, приниженням своєї гідності, необхідністю звертатися за відновленням своїх прав за юридичною допомогою. Просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 4119,51 грн., зобов'язати відповідача виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 17.07.2014 року по день проведення остаточного розрахунку, моральну шкоду в сумі 3 000 грн. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 17.07.2014 року по день проведення остаточного розрахунку, в іншій часині позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати в її відсутність, з наданих заперечень слідує, що відповідач частково визнав позовні вимоги, вказавши, що заборгованість із заробітної плати позивачки на час розгляду справи складає 2715,88 грн. з утриманням податків та інших обов'язкових платежів, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 6110,60 грн. після утримання ПДФО - 15 % та військового збору - 1,5 %. З моральною шкодою представник відповідача не згоден, оскільки через скрутне матеріальне становище підприємства у зв'язку з відсутністю замовлень та погіршенням політичної та економічної ситуації в Україні, неможливим стало виплачувати своєчасно заробітну плату працівникам, в тому числі і позивачці. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», працювала слюсарем з виводів та обмоток електричних машин 2 розряду на обмотувально-ізольованій дільниці в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» з 04.08.2009 року. Наказом №161-у від 17.07.2014 року була звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. З розрахункових листів за січень - травень, серпень 2014 року, довідки про заборгованість по заробітній платі слідує, що позивачу нараховувалася заробітна плата, проте в повному обсязі не виплачена, заборгованість станом на 04.12.2014 року складає 2715,88 грн., з якої утримані податки. З розрахунку середнього заробітку позивачки, наданого представником відповідача слідує, що середньогодинна заробітна плата позивачки складає 9,24 грн. Станом на 04.12.2014 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає 7318,08 грн., після утримання військового збору - 1,5 % та ПДФО - 15 % , до виплати 6 110,60 грн. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позивачка була прийнята на роботу в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» 04.08.2009 року слюсарем з виводів та обмоток електричних машин другого розряду та звільнена 17.07.2014 року за п.1 ст. 40 КзпП України за скороченням штату. Заборгованість по заробітній платі на час розгляду справи складає 2715,88 грн., проти чого не заперечувала позивачка. Внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати позивачці, підприємство повинно сплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КзпП України. Суд дослідивши розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача, зроблений представником відповідача вважає, що він відповідає вимогам п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та не суперечить ст.117 КзпП України, оскільки обрахований, виходячи з заробітку за останні два місяці роботи позивача - травень 2014 року та червень 2014 року та кількості відпрацьованих в цих місяцях робочих годин : (891, 43 грн. + 734,61 грн.) : 176 год. = 9,24 грн. за 1 год. роботи, з чим погодилася позивачка. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] складає - 7318,08 грн. ( 9,24 грн. Х 792 год.). З них утримано 15% податку з фізичних осіб та 1,5 % військового збору, до виплати 6 110,60 грн. Враховуючи те, що з позивачем не проведено остаточного розрахунку в день звільнення 17.07.2014 року, на час розгляду справи заборгованість по заробітній платі існує, на підприємстві заробітна плата виплачувалася несвоєчасно, що стало підставою для нарахування [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивачка вказує на моральні страждання в зв'язку з порушенням її трудових прав, неможливість забезпечити себе та родину, приниження у зв'язку неможливістю своєчасно отримати зароблені гроші, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди завданої позивачу становить 500 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: partial