Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом і прохає визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], право приватної власності на 1/2 частку господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та, які відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеного ТОВ «Уманське бюро технічної інвентаризації», станом на 18.07.2014 позначено під: «Е» - сарай 1990 року побудови, «З» - сарай 1990 року побудови, «И» - гараж 1991 року побудови. Посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить ряд будівель та споруд за адресою: [ADDRESS]. Будь-яких розпоряджень на випадок своєї смерті [PERSON] Позивачка та її брат [PERSON] являючись спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері звернулися в установлений 6 місячний термін з відповідними заявами до нотаріальної контори та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері та, які зареєстровано в реєстрі за №2161 та відповідно за №2162. У виданих їм свідоцтвах про право на спадщину за законом після смерті матері, не зазначено вказаних вище будівель та споруд, а саме сараїв «Е» і «З» та гараж під «И». Не зазначення у свідоцтвах про право на спадщину за законом після смерті матері, цієї нерухомості, було пов'язане із помилковим її віднесенням до самочинного будівництва, спадкування якого стало не можливим в силу ст. 376 Цивільного кодексу України. Згідно довідки ТОВ «Уманське бюро технічної інвентаризації» від 24.07.2014 №40, дослівно «раніше побудовані: сарай літ. «Е», сарай літ. «З», гараж літ. «И» не належать до самочинного будівництва відповідно до положень розділу 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773 (зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України від 08.01.2013 за №2)». Наразі, постало питання про відчуження цієї спадщини, однак незважаючи на те, що зазначені вище будівлі уже не відносяться до самочинного будівництва, Христинівською районною нотаріальною конторою не вносяться зміни до виданих позивачці та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], відповідно не можливо провести за ними реєстрацію права власності на цю нерухомість. Тому, в даний час у неї виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом так як інакше, як окрім рішенням суду це зробити не можливо. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій прохає справу розглянути в його відсутність, позов визнає повністю. [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі слідуючого. Судом встановлено, [INFO] померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до спадкового майна, окрім іншого, належить також і ряд будівель та споруд розташованих за адресою: [ADDRESS]. Зокрема до цих будівель та споруд належать, та які позначені згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого на наше замовлення ТОВ «Уманське бюро технічної інвентаризації», станом на 18.07.2014, під: «Е» - сарай 1990 року будівництва, «З» - сарай 1990 року будівництва, «И» - гараж 1991 року будівництва. Будь-яких розпоряджень на випадок своєї смерті [PERSON] не залишала. Позивачка та її брат [PERSON], відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері. Спадщину після смерті матері вони в установлений 6 місячний термін шляхом звернення зі відповідними заявами до нотаріальної контори прийняли, про що свідчать видані їм свідоцтва про право на спадщину за законом на належний їй житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS]. Так, позивачці та її брату 09.12.2013 приватним нотаріусом [PERSON], було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та, які зареєстровано в реєстрі за №2161 та відповідно за №2162. У виданих свідоцтвах про право на спадщину за законом після смерті матері, не зазначено таких споруд, а саме: сараїв «Е» і «З» та гараж під «И». Не зазначено у свідоцтвах про право на спадщину за законом після смерті матері, даної нерухомості, було пов'язане із помилковим її віднесенням до самочинного будівництва, спадкування якого стало не можливим в силу ст. 376 Цивільного кодексу України. Згідно довідки ТОВ «Уманське бюро технічної інвентаризації» від 24.07.2014 №40, дослівно «раніше побудовані: сарай літ. «Е», сарай літ. «З», гараж літ. «И» не належать до самочинного будівництва відповідно до положень розділу 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773 (зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України від 08.01.2013 за №2)». Наразі, постало питання про відчуження цієї спадщини, однак незважаючи на те, що зазначені вище будівлі уже не відносяться до самочинного будівництва, Христинівською районною нотаріальною конторою не вносяться зміни до виданих свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а відповідно не можливо провести за позивачкою та її братом реєстрацію права власності на вищевказану нерухомість, а тому право власності за позивачкою на зазначені вище споруди, які були помилково віднесені до самочинного будівництва, можуть бути визнаним тількт за рішенням суду. Таким чином [PERSON] змушена була звернутися до суду, щоб визнати право власності на вказане вище спадкове майно після смерті матері [PERSON] у вигляді ряду будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті матері може бути визнане за позивачкою

Outcome: approved