Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач єдиним спадкоємцем за заповітом на спадковий житловий будинок, інші особи, які б мали право на дане нерухоме майно відсутні. В зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, остання звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву та просить розглядати справу без її участі у зв`язку зі станом здоров`я та великим навантаженням при переїзді на великі відстані. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Таращанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнає в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву та просить розглядати справу без її участі. Крім того, зазначила, що її відомо, що її чоловік [PERSON] подавав заяву про прийняття спадщини, після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Будь-яких претензій до оформлення житлового будинку в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] вона не має і в подальшому мати не буде. Цю інформацію може підтвердити по телефону. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи (копії) № 125/1993 рік, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і, співставивши їх з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що за життя, а саме 29.11.1988 мати позивачки - [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори Лосіцькою Л.П., зареєстрований в реєстрі за № 2066, яким вона на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, заповівши належний їй на праві особистої власності жилий будинок, розташований в [ADDRESS] - своїй дочці [PERSON] (а.с.11). [INFO] мати позивачки - [PERSON] померла (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, і на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом. Інші спадкоємці за законом та за заповітом - відсутні. Спадкоємець за законом - [PERSON] помер [INFO] , спадкоємцями на його майно, не надано у встановлений термін до Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області доказу родинних відносин та наявності інвалідності на момент смерті [PERSON] . Так, 02.11.2019 позивачка, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом на спадковий житловий будинок в силу ст. 1223 ЦК України, звернулася до Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадкового майна за заповітом після смерті матері (а.с.7). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок постановою в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. від 01.02.2020 позивачці було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок та запропоновано звернутися до суду (а.с.46). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved