Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1847 грн. 25 коп. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.01.2003 року, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Московського районного управління юстиції, актовий запис № 52. 11 жовтня 2012 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова шлюб було розірвано. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини є відповідач. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання. З 26 лютого по 16 березня 2020 року дитина [PERSON] знаходився на лікуванні у сімейного лікаря [PERSON] в КНП «Міська поліклініка № 9» з діагнозом гострий обструктивний бронхіт, ВСД по змішаному типу, а також у лікаря невролога в «Міській дитячій лікарні № 5» з діагнозом вегето-судинна дистонія, пароксизмальна течія, проходив додаткові обстеження, що спричинило значних витрат на лікування дитини і підтверджується записами в амбулаторній картці, виписками та результатами досліджень з лікарні. Відповідач [PERSON] працездатний, аліменти нікому не сплачує, інвалідом не є. На день подання позовної заяви фактично додаткові витрати на дитину складають 3694,5 грн., які підтверджуються чеками. 21.01.2021 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявність особливих обставин, передбачених ст. 185 СК України, які потребують додаткових витрат на утримання сина. Пояснив, що вимоги [PERSON] про стягнення з нього додаткових витрат на дитину в розмірі 1847,25 грн. вважає невмотивованими та не аргументованими. На його думку, позивачка зловживає правом, передбаченим ст. 185 СК України, оскільки консультативний висновок спеціаліста від 06.03.2020 року не є доказом тяжкої хвороби чи постійного лікування сина і погіршення стану його здоров`я. Позивачкою не надано доказів відносно хвороби сина за період з 26.02.2020 року по 16.03.2020 року, також не надано чеки, які б підтверджували придбання ліків на лікування гострого обструктивного бронхіту. У доданих позивачкою до позову чеках не всі ліки були придбані за призначенням лікаря. А лікування сина у сімейного лікаря з діагнозом гострий обструктивний бронхіт та у лікаря невролога з діагнозом вегето-судинна дистонія і надання копій чеків на придбання заспокійливих засобів не є підтвердженням того, що дитина страждає на тяжку хворобу та потребує додаткових витрат. Ухвалою суду від 28.09.2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 21.01.2021 року справа була направлена судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Бабенко Ю.П. для вирішення питання про об`єднання справ. Ухвалою суду від 22.01.2021 року в задоволення клопотання відповідача [PERSON] про об`єднання позовів було відмовлено. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні в зв`язку з його недоведеністю. Зазначив, що позивачка зловживає своїми процесуальними правами, так одночасно з даною позовною заявою вона подала до суду позов про стягнення з нього додаткових витрат на дитину понесених на навчання. При цьому він ніколи не відмовляв сину в матеріальній допомозі. До повноліття дитини він сплачував аліменти на утримання сина, згідно розрахунку, який він просив долучити до матеріалів справи станом на 07.10.2020 року заборгованості по сплаті аліментів не існує, наявна переплата 1530,35 грн. З червня 2020 року по жовтень 2020 року він перебував на обліку у Харківському міському центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правил ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.01.2003 року, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Московського районного управління юстиції, актовий запис № 52. ( а. с. 9) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2012 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а. с. 10) Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьком дитини є відповідач. ( а. с. 8) [PERSON] з 26 лютого по 16 березня 2020 року знаходився на лікуванні у сімейного лікаря [PERSON] в КНП «Міська поліклініка № 9» з діагнозом гострий обструктивний бронхіт, ВСД по змішаному типу, а також у лікаря невролога в «Міській дитячій лікарні № 5» з діагнозом вегето-судинна дистонія, пароксизмальна течія, проходив додаткові обстеження. ( а. с. 12-19) Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст. 76, ч.1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачка, як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що дитина потребує додаткових витрат, а її матеріальне становище не дозволяє самостійно сплачувати додаткові витрати на дитину, в зв`язку із хворобою сина, нею фактично понесені додаткові витрати в розмірі 3694,5 грн. На підтвердження додаткових витрат на лікування дитини позивачкою наданий Консультативний висновок лікаря невролога від 06.03.2020 року, згідно якого [PERSON] встановлений діагноз вегето-судинна дистонія, надані рекомендації- нагляд в ПНД № 5 та психокорекція. За підписом та печаткою лікаря надані відповідні медичні призначення. ( а. с. 12) В центрі сімейної реабілітації у лікаря КФД [PERSON] пройшов реоєнцефалографічне та єхоенцефалографічне дослідження, електроенцефалограму ( а. с. 13-15), згідно фіскального чеку позивачкою сплачено за дослідження 500 грн. ( а. с. 19) Крім того з 26.02.2020 року по 16.03.2020 року [PERSON] знаходився на лікуванні у сімейного лікаря [PERSON] в КНП «Міська поліклініка № 9» з діагнозом гострий обструктивний бронхіт, ВСД по змішаному типу. ( а. с. 16-18) Позивачкою на підтвердження понесених витрат на медичні препарати надані ксерокопії та оригінали чеків щодо вартості ліків, які були призначені дитині, всього на суму 2509,40 грн. ( а. с. 20-22, 79-97). До рахунку судом прийнято лише ті чеки, що підтверджують придбання ліків та відповідають призначенням, що містяться у медичних документах. Таким чином, суд вважає, що відповідно фактично понесених позивачем витрат на лікування дитини підлягають стягненню з відповідача в сумі 1504 грн. 70 коп., оскільки підтверджені відповідними доказами та фактично сплачені позивачкою. Судом було встановлено, що відповідач є працездатною особою, працює, інших аліментних зобов`язань не має, від першого шлюбу в нього є донька, якій виповнилося 26 років, непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, а тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати додаткові витрати на дитину, пов`язані з її хворобою. Відповідачем не надано доказів щодо здійснення ним інших обов`язкових витрат, посилався на розрахунок заборгованості по аліментам, в якому міститься переплата в розмірі 1530,35 грн. Посилання відповідача на те, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат на утримання сина спростовуються консультативним висновком лікаря невролога та амбулаторним оглядом сімейного лікаря з призначеннями на лікування. А понесені витрати підтверджуються оригіналами чеків, які позивачка долучила до матеріалів справи. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем доведені обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог та частково доведено понесення нею додаткових витрат на дитину, з яких відповідач, відповідно до положень статті 185 СК України, зобов`язаний сплатити на користь позивача половину суми - 1504,70 грн. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з урахуванням ставки судового збору на час звернення з цим позовом. З урахуванням викладеного з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial