Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні і мотивує його тим, що з 07.07.2011р. вона працювала в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на різних посадах. Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 18.01.2017р. її було звільнено з посади начальника бюро технічного контролю управління якості та контролю, за власним бажанням у зв'язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі.05.04.2017 р. відповідачем була вплачена їй заборгованість. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день проведення розрахунку. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, направив суду письмові пояснення, де зазначив, що заробітна плата, належна позивачці до виплати у день звільнення, була виплачена 05.04.2017 року в повному обсязі, крім того, згідно наказу від 21.03.2014 року №75, у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлений триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Також надав довідку, згідно якої середньоденна заробітна плата позивачки без вирахування податків складає 210 грн. 90 коп. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] з 07.07.2011р. працювала в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки.(а.с. 5-11) Наказом ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» від 18.01.2017р. [PERSON] було звільнено з посади начальника бюро технічного контролю управління якості та контролю за власним бажанням у зв'язку з невиконанням відповідачем умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. (а.с. 4) При звільненні відповідач не виплатив [PERSON] заборгованість по заробітній платі, яка станом на 18.01.2017 р. становила 28564 грн. 20 коп., сума заборгованості була виплачена лише 05.04.2017 року. Згідно довідки відповідача від 28.04.2016р., середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 210 грн. 90 коп. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються КЗпП України. Згідно ст.ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов'язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Нетривалий час роботи працівника на підприємстві й незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті заробітної плати також не є підставою для звільнення роботодавця від зазначеної відповідальності. Зазначену правову позицію висловлено у постановах Верховного Суду України № 6-64 цс13 від 03.07.2013 р., та № 6-76цс14 від 02.07.2014 р., які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що позивачка була звільнена 18.01.2017р., а розрахунок з нею проведений лише 05.04.2017 року, за таких обставин, середній заробіток за час затримки розрахунки при звільненні в розмірі 6748 грн. 80 коп. за період з 18.01.2017р. по 05.04.2017р., що складає 32 робочих дня (враховуючи триденний робочий тиждень) при середньоденній заробітній платі 210,90 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. У відповідності з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved