Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить суд визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги, право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO], у вигляді ? частини земельної ділянки площею 4,83 га, що розташована на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області. Свій позов обґрунтовує тим, що після смерті батьків вона в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, тому що нею не наданий правовстановлюючий документ. Земельна ділянка площею 4,83 га, розташована на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, належала її батьку [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 997070. Після смерті [PERSON], [INFO], спадщину фактично прийняла його дружина - [PERSON], що мешкала разом із ним на день його смерті. Позивачка [PERSON] є донькою померлих, спадкоємицею першої черги. Отримати дублікат державного акту на земельну ділянку позивачка не може надати нотаріусу державний акт на земельну ділянку на ім'я батька, оскільки дублікат акту, згідно закону, видається лише його власнику. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві і просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги відповідач визнає . Представник третьої особи - Леонтович С.О., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.26). З копії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2013 року, яке набрало чинності 29 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON], померлий [INFO] та [PERSON], померла [INFO] є матір'ю та батьком позивачки [PERSON] (а.с.13). Згідно Державного акту серії ЯА № 997070: [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, розташована території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, розміром 4,830 га, кадастровий номер земельної ділянки 1422084400-06-000-0225 (а.с.5, 19). Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2014 року, яке набрало чинності 15 березня 2014 року, встановлено, що [PERSON], яка на момент смерті свого чоловіка - [PERSON], постійно проживала і була зареєстрована разом з останнім, на підставі ст.1268 ЦК України є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] (а.с.15-16). Згідно із заповітом від 11 березня 2002 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.7, 27). 05 серпня 2013 року [PERSON] звернулась до Другої Добропільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за її матір'ю, померлою [INFO] [PERSON], на підставі чого була відкрита спадкова справа за №44/2013 (а.с.23-73). Постановою нотаріуса від 05 травня 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері [PERSON] відносно земельної ділянки кадастровий № 1422084400-06-000-0225, площею 4,830 га, розташовану на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст. 1225 ЦК - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку, відповідно до ст.125 ЗК України (в редакції станом на 30 серпня 2006 року) виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, згідно ст.126 ЗК України посвідчується державними актами. Відповідно до п.4.14, 4.15, 4.20 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (станом на 11.11.2013 року), який затверджено наказом МЮУ від 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. На підставі наведеного, встановлено, що позивачка не має можливості отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яка належала її матері, і у зв'язку з чим не має можливості оформити свої спадкові справи в нотаріальному порядку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо визнання за позивачою права власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку підлягають задоволенню.

Outcome: approved