Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на 1/3 частки домоволодіння в порядку спадкування, посилаючись на те, що 22 липня 2010року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, за життя мати залишила заповіт, відповідно до якого спадщина розподілена дітям їй, як позивачці по справі 1/3частка майна та [PERSON] 2/3 частки майна у тому числі 1/3частка, від якої він відмовився, спадшину прийнялм у встановлені законодавством строки. Вказане спадкове майно складається з домоволодіння №92 по вулиці Котовського селища Бабанка Уманського району Черкаської області. Після смерті матері вона виявила відсутність документу на право власності на нерухоме майно, з відповідною заявою вона звернулася в Уманський відділок Черкаського обєднаного БТІ та надала рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради від 05.05.1989року та копію заповіту, після чого 26.04.2012року отримала дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно, який разом з іншими необхідними документами надала нотаріусу. Проте отримати свідоцтво на спадщину не змогла, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, про що державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори [PERSON] 23.07.2015року було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не зявилась, проте від неї до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги позивачки підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте від селищного голови [PERSON] селищної ради Уманського району Черкаської області [PERSON] до суду надійшла письмова заява за №02-11/337 від 21.10.2016року про те, що вони не заперечують щоб цивільнк праву слухати без представника селищної ради та позов [PERSON] задовільнити. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та представника відповідача [PERSON] селищної ради Уманського району. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.07.2010року померла [PERSON] у віці 90років в селищі Бабанка Уманського району Черкаської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія I-СР №145855, виданого 22.07.2010року [PERSON] селищною радою Уманського району Черкаської області, про що 22.07.2010року складено відповідний актовий запис №17, рідна мати позивачки. Позивачка народилася 11.01.1948року, що стверджується копією свідоцтва про народження. 20 листопада 1975року позивачка уклала шлюб з [PERSON] в [PERSON] селищній раді Уманського району Черкаської області, актовий запис №52 та прийняла його прізвище, в 2002 році шлюб було розірвано,що стверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища Згідно матеріалів спадкової справи №350/2010єдиними спадкоємцями за заповітом на майно після смерті [PERSON] є діти [PERSON] 1/3 частка майна та 2/3 частки майна, у тому числі 1/3 частки, від якої відмовився [PERSON] га користь [PERSON], які прийняли спадщину у встановлені законодавством строки. Після смерті матері позивачка виявила відсутність документу на право власності на нерухоме майно. З відповідною заявою вона звернулася до Уманського відділку Черкаського обєднаного БТІ, так як її мати - власник майна померла, відповідно уповноважити довіреністю, згідно положення не представилося можливим. Після чого вона надала БТІ рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Уманського району Черкаської області від 05.05.1989року та копію заповіту 26.04.2012року від працівників БТІ отримала дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Після чого вказаний дублікат надала нотаріусу. Постановою державного нотаріуса Уманського районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 07.07.2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючого документу та через порушення порядку отримання дублыкату правовстановлюючого документу. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Статтею 392 ЦК України встановлено визнання права власності на майно, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статей 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] селищної ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на 1/3 частки домоволодіння в порядку спадкування, оскільки оформити право на спадкове майно у нотаріальному порядку не може у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу - підлягають задоволенню.

Outcome: approved