Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру стягнення аліментів на утриманні дитини, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] в шлюбі, який згодом було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області №2-713/12 від 10.01.2012 року, із [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, рішенням цього ж суду за №2-791/1529/12 від 12.12.2012 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання позивачки у розмірі 280 грн. щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] року. На даний час позивачці стало відомо, що відповідач працює по найму, без оформлення трудових відносин і має досить непоганий заробіток, про що він сам їй повідомляв, однак сплачує їй аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі, а саме 450 гривень, що складає 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позивачка звернулась до суду з позовом про збільшення розміру стягнення аліментів з відповідача, оскільки вона витрачає дуже багато коштів на утримання доньки, а матеріальне становище платника аліментів покращилось, у нього немає на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, тому, на її думку, він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі, а саме 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі, пояснивши, що їй відомо, що відповідач працює на хлібопекарні, крім того займається виловом риби та виготовленням риболовецьких сітей, тому має достатній заробіток щоб сплачувати аліменти у більшому розмірі, а саме по 1000 гривень щомісячно на утримання дитини. Крім того, пояснила, що дитина часто хворіє, на що також потрібні додаткові кошти. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав, пояснивши, що він є безробітним, щойно подав заяву до центру зайнятості щодо постановки на облік, тому це питання ще в процесі перевірки. На даний час він має мінливий, нерегулярний дохід, перебиваючись підробітками за наймом, а тому не може сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі 1000 грн. Крім того, [PERSON] в своїх запереченнях посилається на те, що позивачкою не надано доказів, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили збільшення витрат на дитину та збільшення доходу відповідача, а тому просить залишити незмінним розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] Вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.01.2012 року відповідач сплачує на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2012 року до досягнення нею повноліття, тобто до 30.04.2029 року, що вбачається з копії виконавчого листа по справі №2-713/2012(а.с.5). Заборгованості по аліментам за відповідачем не значиться, що не заперечувалось сторонами по справі. З довідки №326, виданої виконкомом Татарбунарської міської ради Одеської області (а.с.6), слідує, що на утриманні [PERSON], [INFO] знаходиться її дитина - [PERSON], [INFO], яка проживає біля неї за адресою: м.Татарбунари, вул. Космонавтів, 31. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку(доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 Сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази того, що матеріальне становище позивачки з часу ухвалення рішення Татарбунарським районним судом Одеської області від 10.01.2012 року - погіршилося, також відсутні будь-які докази того, що матеріальне становище відповідача [PERSON] - поліпшилося. В судове засідання позивачка також доказів цього не надала, її доказування грунтуються на припущеннях, що є порушенням вимог ч.4 ст.60 ЦПК України. Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Посилання позивачки в своїх поясненнях на те, що дитина часто хворіє та потребує додаткових витрат на лікування, не може бути підставою для зміни встановлених судом аліментів відповідно до вимог ст.192 СК України. При наявності доказів, це може бути підставою для застосування вимог ст.185 СК України, якою передбачено зобов'язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. Однак, з такими позовними вимогами позивачка до суду не зверталася. За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, підстав для задоволення вимог позивачки щодо збільшення розміру стягнення аліментів на утриманні дитини - немає.

Outcome: dismissed