Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування вимог посилалася на те, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2006р., по 14.03.2012р. Від шлюбних відносин, [INFO]., вона народила сина [PERSON]. Батьком дитини є відповідач, який після припинення шлюбних відносин, не надає допомоги на утримання дитини, що стало підставою для звернення до суду. Відповідач вимоги позову не визнав частково та зазначив, що не буде надавати допомоги, оскільки мати дитини не витрачає кошти на дитину, крім того перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 2006р., по 14.03.2012р. Від шлюбних відносин, [INFO]., вона народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та не заперечується відповідачем в судовому засіданні. Батько дитини, після припинення відносин, допомогу на утримання дитини не надає. Неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Також встановлено, що відповідач не працює, не є непрацездатним, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружину, батьків на утриманні не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище платника, стан його здоров`я, стягувача аліментів, відсутність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків. Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги вимоги ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» щодо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який батьки зобов'язані забезпечити дитині. З урахуванням обставин, що мають істотне значення, а саме стану здоров'я батька та матері дитини, матеріального становища платника, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача має становити 1/4 частину всіх видів його доходу щомісяця, що забезпечить прожитковий мінімум для дитини. Решту коштів, що перевищує прожитковий мінімум, необхідних для повного забезпечення з утримання дитини, повинна забезпечити мати неповнолітнього. Позивачка не довела до суду, та не надала доказу про отримання відповідачем заробітної плати та про можливість відповідача виплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо можливого нецільового витрачання аліментів матір'ю дитини, оскільки таке твердження не підтверджено жодним доказом. Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо перешкодєжання позивачкою у спілкуванні із дитиною, оскільки відповідач із позовом з цього приводу не звертався, крім того, така обставина не може бути підставою для звільнення батька від утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial