overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем мають дітей - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що син знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Зважаючи на викладені вище обставини, а також на те, що відповідач не надає регулярно матеріальну допомогу, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частину всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітей повноліття. У судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, що зазначені в заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки, суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що від спільного проживання, сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, яка займається вихованням та матеріальним їх утриманням. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем мають дітей: синів неповнолітнього [PERSON], [INFO] та повнолітнього [PERSON], які проживають з позивачкою. Позивачка зазначає, що неповнолітній син знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Зважаючи на викладені обставини, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частину всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітей повноліття. У судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, що зазначені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав заяву про слухання справи без його участі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Встановлено, що від спільного проживання, сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Дитина проживає з матір'ю, яка займається вихованням та матеріальним їх утриманням, що підтверджується копією довідки КПЖ і КГ Вишгородської міської ради від 20.11.2013 року № 3779. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги повному обсязі на утримання неповнолітньої дитини, а він цього потребує, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, так як позивачкою надана суду квитанція до прибуткового касового ордеру № 90 від 30.12.2013 року не містить печатки ким було отримано саме кошти на суму 200грн., оскільки дані витрати у відповідності до приписів ч. 3 ст. 79 ЦПК України не можна віднести до витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем вона має сина [PERSON], [INFO], який навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання. Посилаючись на ст.199 СК України, просила стягнути з відвідача аліменти на її користь в твердій грошовій сумі по 1 500грн. щомісячно до 30.06.2016р. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглянути справу у його відсутності (заява від 05.03.2014р.). Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Встановлено, що з 17.08.1991р. по 03.02.2011р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Старший син сторін [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання на контрактній основі, спеціальність «Культурологія» Національного педагогічного університету ім.. М.П. Драгоманова; період навчання з 01.09.2012р. по 30.06.2016р. (довідка №833 від 26.11.2013р.). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у фінансуванні освіти дитини, що потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на стаціонарі на контрактній основі і ніде не працює. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги можливість батька надавати матеріальну допомогу на утримання сина, враховуючи матеріальний стан самої дитини, матері, на утриманні якої знаходиться ще одна неповнолітня дитина, їх стан здоров'я та матеріальний стан відповідача і вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітнього сина позивачки, який продовжує навчання має становити 1 500,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. З 03.07.2007р. з її згоди у вказаному будинку проживає відповідач, з яким з січня 2014 року стосунки погіршились. На її вимогу останній у добровільному порядку не звільняє займане приміщення, а навпаки - не дає позивачці можливості проживати там з неповнолітньою дитиною, виганяє з власного будинку та погрожує розправою, через що вона була змушена змінити місце проживання. Просила суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом виселення його з цього будинку. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, оскільки перешкод у користуванні житловим будинком позивачці він не чинить. Вислухавши пояснення позивачки, її представника та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. 17.05.2006р. позивачка на підставі договору купівлі-продажу будинку придбала у власність житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Отже, позивачка є власником вищевказаного домоволодіння, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією технічного паспорта. На вказаній житловій площі зареєстровано, зокрема, і відповідача, що підтверджено копією витягу з будинкової книги. Позивачка зазначає, що вона була змушена змінити місце проживання через те, що відповідач не дає можливості їй з дитиною проживати у будинку. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Власник майна як позивач не зобов'язаний доводити неправомірність дій відповідача. Власник має довести факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном. Крім того, виселення осіб з житлового приміщення допускається на підставах, визначених законом, а таких підстав позивачем не зазначено. Норми закону, на які позивач посилається, виселення відповідача не передбачають. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, зважаючи на ненадання суду належних у розумінні ст.58 ЦПК України доказів порушення прав позивача відповідачем, - недоведеність факту існування перешкод позивачу з боку відповідача у здійсненні користування та розпорядження житловим будинком, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона є опікуном [PERSON], [INFO], мати якої померла, а батько (відповідач по справі) - позбавлений батьківських прав. На даний час [PERSON] навчається на денному відділенні історичного факультету Київського національного університету ім. Т.Г.Шевченка. Посилаючись на ст.199 СК України, з врахуванням вимог ст.184 СК України, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини до досягнення нею 23 років в сумі 2 500,00грн. щомісячно. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково, зазначивши, що має змогу виплачувати аліменти на утримання доньки щомісяця в сумі 500,00грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Встановлено, що за розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації №1062 від 26.08.2009р. позивача було призначено опікуном над [PERSON]. Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07.10.2009р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON], починаючи з 04.09.2009р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Так, [PERSON], [INFO] є студентом першого курсу денної форми навчання історичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, закінчує навчання 30.06.2018р., що підтверджується відповідною довідкою №046/52 від 04.09.2014р. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у фінансуванні освіти своєї дитини, що потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денному відділенні, не працює. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статі 182 цього Кодексу. Отже, при визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги можливість батька надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, враховуючи матеріальний стан самої дитини, опікуна, їх стан здоров'я та матеріальний стан відповідача і вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, має становити 500,00грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона є піклувальником над неповнолітнім племінником [PERSON], [INFO], мати якого померла, а батько (відповідач по справі) - позбавлений батьківських прав. На даний час неповнолітній [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку та перераховувати їх на поточний рахунок. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та представник третьої особи до суду не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач просив розглянути справу у його відсутності, про що до суду надійшла відповідна письмова заява від 17.12.2014р. Причини неявки представника третьої особи суду не відомі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Встановлено, що 02.06.2014р. мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.11.2014р. відповідача позбавлено батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO] та призначено позивача піклувальником дитини. Відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.11.2014р., яке набрало чинності 14.11.2014р., встановлено, що [PERSON] проживає з тіткою [PERSON] , а відповідач, у свою чергу, не вжив заходів щоб дитина проживала з ним, не проявляє про неї турботу, не цікавиться життям та навчанням сина, стосунки батько-син відсутні. Таким чином, наявні підстави вважати, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо матеріального утримання свого неповнолітнього сина. Відповідно до вимог ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, позивач просила перераховувати кошти на поточний рахунок в банку, який відкрито на її ім'я (заява №0987663700 про відкриття та ведення карткового рахунку від 18.11.2014р.). При вирішенні даного спору суд бере до уваги фінансову можливість батька надавати матеріальну допомогу на утримання сина, враховуючи матеріальний стан самої дитини, піклувальника, їх стан здоров'я та матеріальний стан відповідача. Зважаючи на обґрунтованість позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем має спільного сина, який на даний час є повнолітнім і навчається у вищому навчальному закладі. Оскільки відповідач, як батько, зобовязаний брати участь в матеріальному утриманні сина, просить стягнути з нього аліменти у розмірі вісімсот гривень щомісячно до закінчення сином навчання. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та обґрунтувала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що сторони мають спільного сина [PERSON] [INFO] Згідно довідки № 655 від 18.10.2010 року [PERSON] дійсно навчається в Катюжанському ВПУ у групі 33 „ Слюсар з ремонту автомобіля, водій автотранспортних засобів категорії „В,С, машиніст крана автомобільного з 01.09.2010 року по 30 січня 2012 рік. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що відповідач, як батько, зобовязаний брати участь у фінансуванні подальшої освіти сина, який потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на стаціонарі, не працює. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги можливість батька надавати утримання, враховуючи матеріальний стан сина, стан здоровя та матеріальний стан відповідача. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та відповідача, інших обставин, які мають значення у справі, суд задовольняє позов частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 2012 року припинили подружнє життя, мешкають окремо один від одного, спільним побутом та господарством не пов'язані, дитина перебуває на її утриманні, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1 286грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи ухвалою суду було залишено без розгляду позовні вимоги у частині стягнення аліментів. У судовому засіданні позивача позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2007р. (свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER]). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Сторони більше двох років не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, у кожного свій бюджет, - проживають окремо. Позивачка має намір створити нову сім'ю - зареєструвати шлюб у органах РАЦСу. Зважаючи на те, що однією із засад шлюбу є його добровільність, він ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Отже збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки шлюб носить формальний характер і зберегти його неможливо, суд не вживає заходів для примирення сторін. Суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше збереження шлюбу неможливе, з врахуванням інтересів сторін та їх малолітньої дитини, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, удові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають двох спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Оскільки батько дітей у добровільному порядку не виконує свої зобов'язання щодо їх утримання, позивачка просила суд стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 500,00грн. щомісяця на її утримання до досягнення сином трьох років. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справі повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи мається відповідна розписка. Причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони мають спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3) та сина [PERSON], [INFO]. (а.с.4), які фактично проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні (довідка №590 від 20.07.2015р., а.с.13). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у матеріальному утриманні дітей, що прямо передбачено чинним законодавством. Відповідно до вимог ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи стан здоров'я дітей та сторін, відсутність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки батько дітей у добровільному порядку не виконує свої зобов'язання щодо їх утримання, позивачка просила суд стягнути аліменти в сумі 1 000,00грн. на кожну дитину щомісяця у примусовому порядку. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позову не визнав, пояснивши, що працює офіційно у школі і отримує заробітну плату в розмірі 625грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які фактично знаходиться на утриманні позивачки. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у матеріальному утриманні дітей, що прямо передбачено чинним законодавством. Відповідно до вимог ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоров'я дітей та сторін, їх матеріальний стан, а також інші обставини, які мають істотне значення у справі, суд задовольняє позов частково, зважаючи на те, що розмір аліментів в сумі по 700,00грн. на кожну дитину відповідатиме матеріальному становищу відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial