Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірною спорудою: огорожею, розташований по вул. Шахтарській, 30 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 19 березня 2001 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 4440/02-14 від 01 листопада 2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав спадкодавиці. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Представник позивачки у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав, згодом до судового засідання не зявився, але подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. Представник Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявився, але надіслав заяву, в якій вказав, що позовну заяву визнає в повному обсязі і просить справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 19 березня 2001 року померла [PERSON] мати позивачки, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірною спорудою: огорожею, розташований по вул. Шахтарській, 30 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 12-17). Позивачка є донькою померлої [PERSON], згідно свідоцтва про народження (а.с. 7), а тому згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) являється спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала з нею по день її смерті та вступила в управління майном, про що свідчить довідка № 3320, видана Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області 03 жовтня 2016 року. 19 жовтня 2016 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 4440/02-14 від 01 листопада 2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав спадкодавиці (а.с. 9). Відповідно до листа КП «БТІ» Одеської міської ради № 4234/02-14 від 19 жовтня 2016 року нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська область Біляївський район с. Нерубайське вул. Шахтарська, 30, згідно архівних матеріалів не зареєстровано (а.с. 18). Той факт, що зазначений житловий будинок при житті належав [PERSON] підтверджується записом в погосподарській книзі с. Нерубайське № 24, особовий рахунок № 2278, відповідно до довідки № 3321, виданої Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області 03 жовтня 2016 року (а.с. 11). Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що спірний житловий будинок побудований у 1956 році і станом на 05 жовтня 2016 року він складається з таких приміщень: 1-1 коридор площею 5,0 кв.м, 1-2 кухня площею 15,5 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 7,3 кв.м, 1-4 житлова кімната площею 15,6 кв.м, з надвірною спорудою: № 1-2 огорожа (а.с. 12-17). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на вказаний житловий будинок на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірною спорудою: огорожею, розташований по вул. Шахтарській, 30 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 19 березня 2001 року.

Outcome: approved