Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь: аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на її утримання у розмірі однієї восьмої частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення сином [PERSON] [INFO] , трьохрічного віку. Крім того, просить суд допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що між нею та відповідачем 14.02.2019 було укладено шлюб. На даний час, вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач після припинення шлюбних відносин ніякої участі у матеріальному утриманні дитини та неї не бере, в зв`язку з чим, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. У поданому відзиві на позовну заяву відповідач просить задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина, в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки, просить відмовити. Зазначає, що позивач для встановлення його платоспроможності сплачувати аліменти, як на дитину так і на колишню дружину до досягнення дитиною трирічного віку взяв до уваги лише факт того, що він офіційно працевлаштований, щомісячно отримує заробітну плату та інших утриманців не має. Як вбачається з довідки про доходи, яка видана йому за період з 08.12.2020 року по 31.03.2021 р, він отримав сукупний дохід (з урахуванням податків) працюючи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на посаді фахівця ділянки 45 492 (сорок п`ять тисяч чотириста дев`яносто дві) грн. 38 коп, тобто в середньому його сукупний дохід за місяць склав - 11 373 (одинадцять тисяч триста сімдесят три) грн. 09 коп. Звертає увагу суду, що він протягом всього часу бере участь у спілкуванні, вихованні та матеріальному забезпеченні свого сина, а з квітня 2021 року, він почав пересилати кошти позивачу на аліменти (платіжне доручення від 12.04.2021 року на суму 1 000.00 гри.), ліки (платіжне доручення від 13.04.2021 року на суму 150.00 грн, та платіжне доручення від 01.06.2021 року на суму 1 200.00 грн), одяг (платіжне доручення від 27.04.2021 року на суму 1 300.00 гри.), щеплення (платіжне доручення від 07.05.2021 року на суму 840.00 грн.), підгузки (платіжне доручення від 28.05.2021 року на суму 250.00 грн.), тощо. Дані докази підтверджують обставини, щодо його матеріальної участі пов`язаною з утриманням мого сина та одночасно спростовують доводи позивача, яка стверджує зворотне. Тобто, він по мірі своєї фінансової можливості, знаючи про потреби свого сина, самостійно пересилає кошти позивачу та не ухиляється від обов`язку закріпленого ст. 180 СК України. Додатково, звертає увагу суду, що його картковий рахунок відкритий в АТ «ПриватБанк», а картковий рахунок позивача на який були здійснені перерахування, відкритий в АТ «Універсал Банк», а тому в платіжних дорученнях які долучені до відзиву на позовну заяву не відображається інформація про отримувача таких коштів. Докази, які підтверджують, що власником карткового рахунку є саме [PERSON] будуть долучені згодом, адже на момент подання відзиву на позовну заяву, вони відсутні. Також, просить суд врахувати під час дослідження доказів, що згідно консультативного висновку №4997 від 03.04.2018 року Національного інституту серцево-судинної хірургії, у нього встановлено діагноз - мінімальний пролапс мітрального клапана, нейроциркуляторна дистонія, який порушує його нормальний стан здоров`я, змушує додатково витрачати кошти на лікування та час від часу звертатися до лікаря. Також, додатковою обставиною, що впливає на його матеріальне становище є оренда житлового приміщення, що підтверджується відповідним договором від 04.01.2020 року. Згідно договору, він щомісячно сплачую 8\~000,00 грн, та додатково сплачує за комунальні послуги, які в середньому складають 1\~000,00 грн, а тому враховуючи всі вищевикладені обставини сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходу), він не має змоги. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, однак оскільки позивачкою жодними доказами не доведено, що він має фінансову можливість для надання їй матеріальної допомоги, а тому відсутня обов`язкова умова, передбачена ч. 4 ст. 84 ЦПК України, для стягнення з нього аліментів на утримання позивачки. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач пару раз перераховував кошти в сумі 1000 грн на ліки дитині. Вона на даний час не працює, проживає зі своїми батьками. Батьки працюють. Відповідач мешкає в квартирі вдвох з братом. Знає, що у відповідача були проблеми з серцем, він вживав корвалмент, але ні стаціонарно, ні амбулаторно не лікувався. Проблеми з серцем не відображалися на можливості відповідача працювати. Представник позивачки адвокат Якименко О.В. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Зазначив, що сину позивачки два роки. Вона не працює, доходів не має. Відповідач лише декілька раз перераховував кошти на лікування дитини. Щодо доводів неможливості сплати аліментів у зв`язку з орендою житла відповідачем зазначив, що відсутні чеки, що відповідач сплачує орендну плату, відсутній акт прийому-передачі житла та не відомо, чи є актуальним є на даний час договір оренди. Відповідач не надав доказів щодо фінансової неможливості сплати аліментів, у тому числі відомостей щодо наявності інших утриманців. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме визнав в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі однієї чверті його заробітку. Заперечував проти стягнення аліментів на утримання дружини. Зазначив, що працює у ТОВ «Нова Пошта», Київський інноваційний термінал, фахівець ділянки. Він надавав аліменти не декілька раз, а кожен місяць. Орендну плату за квартиру вони ділять з братом на двох та комунальні платежі також на двох. Інший утриманців, дітей, в нього нема. Групи інвалідності в нього нема. Суд, заслухавши у судовому засіданні вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, за необхідне позов задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.02.2019 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 10. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31.05.2021 (Єдиний унікальний номер: 379/302/21), яке набрало законної сили 01.07.2021, шлюб розірвано. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями статті 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, згідно довідки про доходи № 70506, виданої 15.04.2021 ТОВ «НОВА ПОШТА», відповідач працює в ТОВ «НОВА ПОШТА» з 08.12.2020. На даний момент займає посаду фахівець (ділянки). Дохід за період з 08.12.2020 по 31.03.2021 склав 56\~512,27 грн. Отже в місяць відповідач отримує 10-11 тисяч гривень. Позивачка потребує допомоги на утримання дитини, тому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка виховує дитину, а також матеріальне становище відповідача - платника аліментів (є особою молодого віку, відсутність в останнього інших неповнолітніх дітей, а також утриманців, працює), рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дітей, матеріальний стан позивача та відповідача. Доводи відзиву щодо оплати оренди квартири у сум 8000,00 грн спростовуються поясненнями відповідача у судовому засіданні, що платять з братом на двох по 4000,00 грн. Суд критично оцінює доводи щодо неможливості надання допомоги за станом здоров`я, оскільки відповідачем надано лише консультативний висновок № 4997 від 03.04.2018. Відповідачем не надано актуальної інформації щодо стану здоров`я та щодо проходження стаціонарного (амбулаторного) лікування, рецептів, чеків. Відповідач не є особою з інвалідністю. Згідно наданих відповідачем платіжних доручень, вбачається, що відповідачем були здійснені перекази на користь позивачки, а саме: 27.04.2021 1300,00 грн, 13.04.2021 150,00 грн, 12.04.2021 1000,00 грн, 01.06.2021 1200,00 грн, 28.05.2021 250,00 грн, 07.05.2021 840,00 грн. Проте, суд звертає увагу, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Викладене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 27.05.2020 справа № 712/4702/19 провадження № 61-929св20. При таких обставинах суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вищезазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених у постанові від 19.01.2018 року по справі № 541/1208/16-ц. Відповідно до частини 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів того, що його стан здоров`я не дозволяє сплачувати аліменти, на його утриманні є інші діти чи непрацездатні батьки, дружина тощо або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Відповідач є працездатною молодою особою, задовільний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю, має офіційний дохід у виді заробітної плати. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років у розмірі однієї восьмої частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. Відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У даному випадку позов подано до суду 16.04.2021. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи клопотання позивачки про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п.1 ч.3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає до стягнення з відповідача на користь держави. Крім того, позивачкою сплачено судовий збір 908,00 грн за другу вимогу позовного характеру (квитанція № 0.0.2085507900.1 від 13.04.2021), який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Крім того, статтею 137 ЦПК України\~визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 3 ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачкою подано: договір № 18/29/21 про надання правничої допомоги адвокатом від 29.05.2021; акт № 18/21/1 виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги адвокатом від 17.08.2021; копію квитанції № 18/19/21 про оплату гонорару за надання правничої допомоги адвокатом від 160.8.2021 у розмірі 2500,00 грн; розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 17.08.2021; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що додані до клопотання докази на підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу, є належним та допустимими, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2\~500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved