Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкову земельну частку (пай)посилаючись на те, що її дошлюбне прізвище [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після настання смерті [PERSON] позивачка зверталась до Новоархангельської державної нотаріальної контори та отримувала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого. Позивачка народилась в сім`ї її батька, коли він був одружений з її матір`ю [PERSON] . Мама померла раніше батька. Деякий час по смерті мами батько проживав один, потім познайомився із вдовою [PERSON] . Кілька років батько співмешкав з нею, а в 1997 році прийняв рішення вдруге одружитися та офіційно зареєструвати свій новий шлюб. Батько не зберіг при своєму житті свідоцтво про укладення другого шлюбу. 13 січня 1997 року [PERSON] одружився з [PERSON] . Будучи його дружиною [PERSON] прийняла родове прізвище - [PERSON] . Вона переїхала до батькового будинку у село Кальниболот зі свого попереднього місця проживання в селі Журівка Новоархангельського району Кіровоградської області. Прізвище [PERSON] приймала під час попереднього шлюбу з [PERSON] . До укладення шлюбу з [PERSON] мала дошлюбне прізвище [PERSON] . У батьківських документах не збереглося також свідоцтво про попередній шлюб [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] від онкологічного захворювання. Батько не зберіг свідоцтва про смерть своєї другої дружини. [PERSON] на підставі вимог ст. ст. 529, 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) прийняв спадщину своєї дружини [PERSON] . Про це свідчить довідка Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 1214 від 12 листопада 2018 року. [PERSON] в числі всього майна померлої дружини прийняв право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «Новоархангельське». Право [PERSON] (прізвища після укладення шлюбів [PERSON] та [PERSON] ) на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «Новоархангельське» було посвідчено сертифікатом про право на земельну частку(пай) серії [NUMBER] . Цей документ покійний батько позивачки при житті не зберіг. [PERSON] до укладення своїх шлюбів довго проживала в селі Журівка Новоархангельського району Кіровоградської області. Все життя вона працювала в колективному господарстві на території Новоархангельської селищної ради. Колгосп мав назву ім. Леніна, а під час розпаювання земель колективної власності називався Колективне сільськогосподарське підприємство «Новоархангельське». Коли колективне підприємство отримувало державний акт про право колективної власності на землю, [PERSON] була колгоспною пенсіонеркою. Вона у віці 58 років вийшла заміж за [PERSON] і мала його прізвище. Є очевидним той факт, що при видачі сертифікатів, що посвідчували право власності працівників господарства на земельну частку(пай) сертифікат серії [NUMBER] з прізвищем [PERSON] видали 07 січня 1997 року [PERSON] , бо вона мала можливість пред`явити документ про зміну прізвища на [PERSON] . Позивачка вбачає, що правовстановлюючий документ [PERSON] - сертифікат серія [NUMBER] - втрачений. При цьому позивачка прийняла всі можливі заходи для розшуку цього документа. Поцікавилась про місце знаходження сертифіката у всіх відомих їй родичів [PERSON] , в Новоархангельській селищній раді, на підприємстві, яке обробляє невитребувані паї колгоспників колишнього КСП «Новоархангельське». Позивачка опублікувала оголошення про втрату в районній газеті «Колос». За час, що збіг після газетної публікації, ніхто не заявляв про місце перебування сертифіката, який посвідчує право померлої дружини батька на земельну частку(пай) у землях колективної власності КСП «Новоархангельське». Позивачка вважає, що прийняла вичерпні заходи для розшуку правовстановлюючого документа спадкодавиці її батька - дружини [PERSON] . Позивачка звернулась до нотаріуса Новоархангельської державної нотаріальної контори із заявою з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку(пай) [PERSON] . Нотаріус власними правами отримала із державних реєстрів актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів [PERSON] та смерті [PERSON] . При цьому позивачці видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Усно нотаріус роз`яснює, що родинні відносини між позивачкою, її померлим батьком та його померлою дружиною доведені. Вимоги ст.ст.529,549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) виконані. Для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку(пай) [PERSON] слід надати до нотаріальної контори оригінал - сертифікат серії [NUMBER] . Цей документ позивачка надати не може, тому їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус пояснює, що згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595 за змінами від 26.12.2012 року за № 1951/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно провадиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Позивачка вважає, що вичерпала усі можливості розшуку втраченого документа та позасудового вирішення її питання. Позивачка змушена просити суд визнати її спадкове право на земельну частку(пай) дружини батька, яку він фактично прийняв, але при своєму житті не оформив у вигляді свідоцтва про право на спадщину. Позивачка надіслала до Новоархангельської селищної ради копії всіх доказів про те, що до складу спадкового майна її спадкодавців входить право на земельну частку(пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Новоархангельське» на території Новоархангельської селищної ради. Адміністрація відповідача не заперечує права спадкування позивачки, але правами органу місцевого самоврядування змінити ситуацію неможливо. Описаним спадкуванням позивачка займається вже тривалий час. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну частку(пай) в землях колишнього КСП «Новоархангельське» згідно сертифіката серії [NUMBER] виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією 07 січня 1997 року, що належав дружині батька та фактично прийнятий ним з усім складом спадкового майна померлої дружини, але втрачений за невідомих позивачці обставин. Позивачка просить суд визнати за нею право приватної власності на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП «Новоархангельське», розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області згідно сертифіката на право на земельну частку(пай) серії [NUMBER] виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 7 січня 1997року [PERSON] , померлої [INFO] , що після настання її смерті фактично прийняв чоловік [PERSON] , але не оформив свого права на спадкування у вигляді свідоцтва на спадщину. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, також не подав відзив, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Відділу у Новоархангельському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). В розумінні ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [INFO] у с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області помер [PERSON] (світлокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ) /а.с.10/ Родинний зв`язок позивачки та померлого підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] народилася [INFO] , де її батьком записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Крім того, 08 березня 1986 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Ямпільській сільській раді (світлокопія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ) /а.с.11/. Відповідно до світлокопії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00021403660 від 09.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13 січня 1997 року у Кальниболотській сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.15/. Раніше у часі, 20 січня 2006 року, позивачка отримувала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , згідно світлокопії даного свідоцтва серії [NUMBER] спадкове майно складається із земельної ділянки площею 4,73 га, що розташована на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області/а.с.12/. [INFO] в с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області [PERSON] померла (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00022653232 від 18 квітня 2019 року) /а.с.47/. Відповідно до довідки Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №1214 від 14.11.2018 року [PERSON] , [INFO] проживала і була зареєстрована з 09.01.1997 року до дня смерті [INFO] по [ADDRESS] . В даному домоволодінні проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON] , [INFO] по 25.11.2004 року. Виписана [PERSON] у зв`язку зі смертю. Кальниболотською сільською радою від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався /а.с.13/ Зі світлокопії довідки Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №402 від 26.02.2016 року [PERSON] , [INFO] проживав і був зареєстрований до дня смерті [INFO] в с. Кальниболота Новоархангельського району Кіровоградської області. В даному домоволодінні проживав сам. Виписаний у зв`язку зі смертю. Кальниболотською сільською радою від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався /а.с.14/. Про втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) позивачка давала відповідне оголошення до місцевої преси, а саме районної газети «Колос», примірник №50 (11048) від 15 листопада 2018 року /а.с.22/ . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00022653633 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 вересня 1991 року /а.с.44/. Своєю постановою державний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу відмовила позивачці у видачі свідоцтва про спадщину за законом - на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії [NUMBER] після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа /а.с.6/. Задовольняючи позовні вимоги суд враховує наступні положення матеріального права. В розумінні положень частин 1, 2, 3 4 ст. 473 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Ст. 41 Конституції України вказує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади, дана норма кореспондується у п. а) ч. 1 ст. 80 ЗК України. Дефініція права власності на землю дана у ч. 1 ст. 78 ЗК України, зокрема право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. З аналізу зазначених норм різних галузей права вбачається, що держава забезпечує охорону та захист відносин власності в України, що має на меті законодавчого врегульований механізм права власності, відновлення порушених відносин власності при цьому беруться критерії рівності усіх суб`єктів права, неможливості позбавлення особи права власності протиправним шляхом, наявність у майбутнього власника вимагати усунення всяких порушень його права. Предметом захисту цивільного права виступають цивільні права та інтереси, які не суперечать загальним засадам цивільного законодавства. В нашому випадку об`єктом позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально не визначеного майна. Предметом позову є вимога позивача про визнання його права на спадкове майно. Однією із сторін у позові є територіальна громада, яка на даний час володіє майном, а саме земельною ділянкою, яка за правом може бути успадкована позивачем. Наступними нормами матеріального права закріплено право та перехід прав та обов`язків від особи, яка померла до спадкоємців. В розумінні ст. 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно ст. 525 ЦК України (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно ст. 526 ЦК України (1963 року)місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Ч. 1 ст. 527 ЦК України вказує, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до приписів ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У ст. 549 ЦК України (1963 року) зокрема зазначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Загалом спадкове право це сукупність цивільно-правових норм, які регулюють відносини, що виникають у зв`язку із спадкуванням та які наведені вище судом до виниклих правовідносин. Саме по собі спадкування являє перехід прав і обов`язків від померлої особи до спадкоємця в разі його згоди на прийняття спадщини. До складу спадщини належать усі права та обов`язки спадкодавця, що він мав при житті або вони виникли після його смерті. Це свідчить про те, що спадкоємець спадкує всі права та обов`язки спадкодавця, за винятком тих, які за своєю природою не можуть бути переданні. Відповідно до положень ст. ст. 80, 81 ЗК України позивачка, як громадянка України, проживаюча на її території, має право набути право власності на земельну ділянку при прийнятті спадщини. Враховуючи вищевказані обставини та викладені норми права, суд приходить до наступного мотиваційного висновку, що позивачка є спадкоємицею права на нерухоме майно, що залишилось після смерті [PERSON] , яке фактично прийняв її померлий батько, бажає успадкувати це право, майно, яке буде успадковане за цим правом, не виключено із цивільного обігу, а тому за даних обставин вона в жодному разі не може бути позбавлена належного їй права та її право підлягає судовому захисту. На підставі наведеного та

Outcome: approved