Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 5/24 частини домоволодіння [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що [INFO] року померла її бабка [PERSON], яка була матір'ю батька позивачки [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 10/24 частини домоволодіння [ADDRESS], які їй належали на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.1981 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27.04.1985 року за реєстром №1-1194. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася її мати - [PERSON]. Інші спадкоємці: чоловік [PERSON] та син [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися та фактично спадщину не приймали, оскільки проживали окремо за адресою: [ADDRESS]. На день своєї смерті [PERSON] проживала у домоволодінні [ADDRESS] разом зі своїм другим сином - батьком позивачки [PERSON] та своєю бабусею [PERSON], якій на підставі рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.1984 року належить 14/24 частини домоволодіння [ADDRESS] Таким чином, після смерті [PERSON] належним чином спадщину прийняли два спадкоємці: мати [PERSON], яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, та син [PERSON], який фактично прийняв спадщину в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. У зв'язку з цим, кожному зі спадкоємців стало належати по 5/24 частини домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №1893 від 24.10.1995 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 5/24 частин домоволодіння [ADDRESS], із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. 12.07.2014 року до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулись позивачка [PERSON], як донька спадкодавця, та відповідачка [PERSON], як дружина спадкодавця. Постановами №418/02-31 та №419/02-31 від 05.02.2015 року нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після надання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. Посилаючись на те, що на день смерті спадкодавця позивачка була малолітньою, тому фактично прийняла спадщину, а її мати - відповідачка по справі [PERSON] фактично спадщину не приймала, оскільки на день смерті свого чоловіка була зареєстрована за іншою адресою та тільки 12.07.2014 року подала до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, тому [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 5/24 частин домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO] року. Представник позивачки [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, у подальшому у судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутність, про що надав письмову заяву. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечувала, була допитана свідком у судовому засіданні та пояснила, що на день смерті свого чоловіка вони мешкали окремо та вона була зареєстрована за іншою адресою. У подальшому в судове засідання не з'явилась, просила справу слухати у її відсутність, про що також надала письмову заяву. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про день слухання справи повідомлялась належним чином. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав суду копії спадкових справ №638/2014, №88/86 та 153/84, а також письмову заяву, якою просив справу слухати у відсутність третьої особи та постановити рішення згідно з вимогами чинного законодавства. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та спадкових справ, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла бабка позивачки [PERSON] - [PERSON], актовий запис №1875 від 05.10.1983 року, яка була матір'ю батька позивачки [PERSON], який помер [INFO] року. Факт родинних відносин між спадкоємцями та спадкодавцями підтверджується витребуваними актовими записами та матеріалами спадкових справ. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина на 10/24 частини домоволодіння [ADDRESS], які їй належали на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.1981 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 27.04.1985 року за реєстром №1-1194. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася її мати - [PERSON]. Інші спадкоємці: чоловік [PERSON] та син [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися та фактично спадщину не приймали, оскільки проживали окремо за адресою: [ADDRESS]. На день своєї смерті [PERSON] проживала у домоволодінні [ADDRESS] разом зі своїм другим сином - батьком позивачки [PERSON] та своєю бабусею [PERSON], якій на підставі рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.1984 року належить 14/24 частини домоволодіння [ADDRESS] Після смерті [PERSON] належним чином спадщину прийняли два спадкоємці: мати [PERSON], яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, та син [PERSON], який фактично прийняв спадщину в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки проживав разом зі спадкодавцем однією сім'єю на день її смерті. У зв'язку з цим, кожному зі спадкоємців стало належати по 5/24 частин домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №1893 від 24.10.1995 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 5/24 частин домоволодіння [ADDRESS] Із заявами про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. 12.07.2014 року до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулись позивачка [PERSON], як донька спадкодавця, та відповідачка [PERSON], як дружина спадкодавця. Постановами №418/02-31 та №419/02-31 від 05.02.2015 року нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після надання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] року, та на час смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, була малолітньою, тому відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року вважається такою, що спадщину прийняла фактично. Частиною 2 статті 548 ЦК України в редакції 1963 року встановлено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що у судовому засіданні доведено, що [PERSON], який помер [INFO] року, прийняв спадщину у вигляді 5/24 частини домоволодіння [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, а також позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, що також знайшло своє підтвердження в суді та підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на 5/24 частини домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO] року. Оскільки позивачка не ставила питання про розподіл судових витрат, а суд розглядає справу та постановляє рішення виключно в межах заявлених позовних вимог, тому витрати по справі суд вважає віднести на рахунок сторони, що її понесла.

Outcome: approved