Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що, вона є бабусею малолітніх [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Мати та батько дітей батьківської турботи до дітей не виявляють, ухиляються від утримання та виховання дітей, зловживають алкогольними напоями та наркотичними засобами, на підставі чого просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей, призначивши її опікуном дітей та стягнути з відповідачів аліменти на її користь. В судовому засіданні 01.10.2015р. позивач підтримала позов, та, суду пояснила, що, відповідач [PERSON] є її донькою, яка, разом з дітьми проживає в орендованій квартирі по [ADDRESS]. З відповідачем [PERSON] її донька проживає окремо. Коли донька проживала разом із нею, донька регулярно уходила з дому, залишала дітей на неї, і, при цьому, не повідомляла де знаходиться і коли повернеться, що змушувало її, позивача, звертатися до правоохоронних органах та оголошувати розшук доньки. З 2012 року відповідачі припинили утримувати та виховувати дітей. При цьому, відповідач [PERSON] не працює, тривалий час вживає наркотичні засоби, здоров'ям дітей не цікавиться. Відповідач [PERSON] періодично працює по найму, також вживає наркотики. В судовому засіданні 01.10.2015р. відповідач [PERSON] позов не визнала, та, суду пояснила, що, дійсно, з 2011р. по 2013р. вона вживала наркотичні засоби. На теперішній час вона не вживає наркотичні засоби, та, разом із дітьми проживає в квартирі по [ADDRESS]. Батько дітей забирає у неї дітей у вихідні дні. Вона не працює, утримує дітей за рахунок державної допомоги. Протягом розгляду справи відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'являлась, причини неявки суду не повідомляла. В судовому засіданні, призначеному 18.01.2016р., суду пояснила, що, в квартирі по [ADDRESS] вона вже не проживає. За місцем своєї реєстрації вона також не проживає, оскільки не може знайти спільну мову з позивачем. Протягом тривалого часу вона мешкала у подруги. Діти у вказаний період часу мешкали разом із позивачем, або з батьком дітей, та знаходились на їх утриманні. У вказаний період часу вона не приймала участі у вихованні дітей. Просила не позбавляти її батьківський прав. Відповідач [PERSON] позов не визнав, та, суду пояснив, що, він працює, має позитивну характеристику з місця роботи. Протягом тижня він працює, а на вихідні дні забирає дітей мешкати до себе і його матері, яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Він приймає участь у вихованні дітей, водить дітей до школи та до дитячого садочка. З відповідачем [PERSON] він перебуває у зареєстрованому шлюбі, але, більш року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Просив не позбавляти його батьківський прав. В судовому засіданні 01.10.2015р., відповідно до положення ст.171 СК України, суд заслухав думку [PERSON], [INFO], яка суду пояснила, що, мешкає разом із матір'ю та сестрами, а на вихідні дні їх забирає батько мешкати до себе і до бабусі. Її ніхто не ображає, має бажання проживати разом із матір'ю та батьком. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Заводського району м. Дніпродзержинська висловила думку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] визнала недоцільним. Залучений судом до участі у справі прокурор в судовому засіданні зазначив, що, позовні вимоги позивача вважає обґрунтованими в частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], оскільки, відповідач [PERSON] свої батьківські обов'язки не виконує, здоров'ям дітей не цікавиться, вживає наркотичні засоби, притягувалась до кримінальної відповідальності. Відповідач [PERSON] працює, має позитивну характеристику з місця роботи, піклується про дітей, та виконує свої батьківські обов'язки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що, є подругою позивача, і також є знайомою із донькою позивача - відповідачем [PERSON], та відповідачем [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] тривалий час вживала наркотичні засоби, а позивач намагалась лікувати доньку. [PERSON] місяцями не мешкала вдома, та залишала дітей на бабусю - позивача [PERSON], яка займалась вихованням дітей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що, є подругою та сусідкою позивача. Відповідачів знає з дитинства. Вона була свідком конфліктів позивача із донькою. Відповідача [PERSON] бачила у стані алкогольного сп'яніння. Відповідачі завжди конфліктують. Дітьми опікується позивач. Вислухавши учасників процесу, пояснення свідків, думку прокурора, думку малолітньої [PERSON], та, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.258 СК України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до положення ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001р., сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 вищевказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до положення ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, наданих у п.16 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком малолітніх: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі, разом з цим більше року спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, подружніх стосунків не підтримують. При цьому, відповідач [PERSON] зареєстрована за місцем проживання позивача [PERSON] - за адресою: [ADDRESS]; відповідач [PERSON] є зареєстрованим та проживає за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, та, у зв'язку з тим, що, веде асоціальний спосіб життя, неодноразово була оголошена у розшук (а.с.103), а також, неодноразово попереджена працівниками Служби у справах дітей щодо наслідків подальшого невиконання нею своїх батьківських обов'язків. 13.03.2013р. відповідач [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП; 29.01.2013р. була притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.185 КК України (а.с.57, 100). З 2015 року відповідач [PERSON] знаходиться під наглядом у лікаря нарколога, має діагноз: «Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання первітіну» (а.с.80). Згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] працює, має позитивну характеристику з місця роботи (а.с.116), опікується дітьми (а.с.117, 118). З 2013 року знаходиться в консультативній групі нагляду у лікаря-нарколога (а.с.80). Згідно довідки, наданої 05.11.2015р. лікарем-наркологом КЗ «Дніпродзержинська міська лікарня №1», відповідач [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного 04.12.2015р. працівниками Служби у справах дітей, умови проживання відповідача [PERSON] задовільні. 04.12.2015р. відповідач [PERSON] попереджений працівниками Служби у справах дітей щодо наслідків невиконання ним своїх батьківських обов'язків. Притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.198 КУпАП (а.с.84). Згідно Висновку, наданого 25.08.2015р. Виконавчим комітетом Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] Водночас, вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Згідно роз'яснень, наданих у п.17 Постанови Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Фактів душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання у відповідачів - в ході розгляду справи не встановлено. Водночас, як встановлено судом, тривалий час малолітні діти відповідачів мешкають та знаходяться на утриманні бабусі - позивача [PERSON], або відповідача [PERSON] При цьому, відповідач [PERSON] будь-якої участі у вихованні дітей не приймає, здоров'ям дітей не цікавиться, належних умов для розвитку природних здібностей дітей - не створює, медичного догляду дітей не проводить. Крім того, як встановлено судом, відповідач [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, що, в свою чергу, не може позитивно впливати на розвиток та виховання дітей, а також загрожує їх здоров'ю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, відповідач [PERSON], маючи реальну можливість виконувати покладені на неї законом батьківські обов'язки щодо виховання дітей, тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов'язками, що, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку, що, позовні вимоги позивача в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що, на час розгляду даної цивільної справи матеріали справи, у їх сукупності, не містять відомостей, які б давали суду дійти висновку, що відповідач [PERSON] є таким, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Зазначене, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку про відмову у задоволенні позову як в частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], так і в частині призначення позивача опікуном малолітніх дітей відповідачів. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial