Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину в розмірі 2000 гривень з [PERSON] щомісячно, на утримання сина [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 21 вересня 2011 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №751, був зареєстрований шлюб між сторонами. У шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження сина батьком записаний [PERSON]. Син проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні та вихованні. Як зазначила позивачка, знаючи, що малолітній син потребує постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивач вказує, що між сторонами сімейне життя не складається, сторони спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини не підтримують з 2013 року. Примирення між ними не можливе. Шлюб фактично розпався та носить формальний характер, тому підлягає розірванню. Позивачка також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 2000 гривень з індексацією відповідно до закону, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання [PERSON], [INFO], до його повноліття, тобто до [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду клопотання в якому просила справу розглядати у її відсутності, підтримала позов повністю та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив. (а.с. 25,26). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Першому Суворовському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №751. (а.с.5). У шлюбі народився син - [PERSON], [INFO]. (а.с.11). Син проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні та вихованні. Між сторонами сімейне життя не складається, сторони спільного господарства не ведуть та шлюбні відносини не підтримують з 2013 року. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 01 серпня 2016 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 01 серпня 2016 року. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 1300 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, проте не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку щомісячно, до його повноліття. Також, відповідно до положення ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial