overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача по справі такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, посвідченого 26 листопада 1994 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори, житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. належить [PERSON]. В даному будинку зареєстрований відповідач по справі, який в ньому не проживає, так який вибув на інше місце проживання. Особистих речей відповідача в будинку не має, але він залишаються зареєстрований за вказаною адресою. У судове засідання позивачка не з'явилася, але на адресу суду надіслала листа у якому просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча був повідомлений про день слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, посвідченого 26 листопада 1994 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 291 від 10.08.1016 року виданої виконавчим комітетом Біляївської міської ради про склад сім'ї та реєстрацію, в будинку який розташований за адресою: [ADDRESS], прописані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] являється колишнім чоловіком позивачки( шлюб розірвано за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року, справа №496/3993/15-ц). Згідно акту від 12 жовтня 2015 року, відповідач по справі зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично з лютого 2013 року в даному будинку не проживає. Також цей акт підтверджується актом від 08.08.2016 року складений депутатами Біляївської міської ради, підписати сусідів та скріплено печаткою міськради. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на праві власності. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач зареєстрований у вищевказаному житловому будинку, але там не проживає, його особистих речей немає. Позивачка до судового засідання не з'явилась, але на адресу суду надійшла заява в якій вона наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила справу слухати у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча був повідомлений про день слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці, на підставі свідоцтва про право власності, серія [NUMBER] від 26.11.2009 року, належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно акту обстеження від 12.03.2015 року відповідач за даною адресою не проживає з січня 2014 року та особисті речі відсутні. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в України має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки - шість місяців, провадиться у судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: [ADDRESS], який належить їй на праві власності. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач зареєстрований у вищевказаному житловому будинку, але тривалий час там не проживає, його особистих речей немає. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS], згідно договору дарування від 16.11.2010 року. Відповідно до довідки Березанської сільської ради Біляївського району № 630 від 03.06.2013 року у спірному будинку зареєстрований [PERSON], [INFO]. Відповідно до атів про не проживання від 18.05.2012 року та 05.07.2013 року відповідач за даною адресою не проживає з 04.06.2011 року та по теперішній час. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки - шість місяців, провадиться у судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], яке належить їй на праві власності. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач прописаний в вищевказаній квартирі, але там не проживає, його особистих речей немає. У судовому засіданні позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, хоча був повідомлений про день слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою позивачки суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло № 176 від 15.03.1994 року належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Крім позивачки та її членів сім'ї на вказаній житловій площі зареєстрований відповідач [PERSON]відповідно до довідки (виписки по господарської книги про склад сім'ї та прописку) від 31.03.2014 року № 155 виданої Хлібодарським ВУЖКХ. Відповідно до довідки № 156 від 31.03.2014 року Хлібодарського ВУЖКГ відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але не проживає з 04 лютого 2011 року по теперішній час. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї від 11.09.2013 року та 24.04.2014 року відповідач за даною адресою не проживає та особисті речі відсутні. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в України має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки - шість місяців, провадиться у судовому порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області 14 грудня 2005 року їй належить зазначений житловий будинок. У будинку зареєстрований колишній чоловік її онуки - відповідач по справі [PERSON], але не проживає в ньому з 2010 року, так як вибув на інше місце проживання, його особистих речей у будинку немає. Вказує, що наявність реєстрації відповідача у будинку перешкоджає їй вільно розпоряджатись нерухомим майном, у зв'язку з чим вона звернулася з даним позовом до суду. Позивачка до судового засідання не з'явилася, але подала заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області 14 грудня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2891 та витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4, 5). Відповідач по справі - колишній чоловік онуки позивачки, зареєстрований у зазначеному будинку, але не проживає в ньому з 2010 року, його особистих речей у будинку немає, про що свідчить акт про не проживання від 13 лютого 2017 року (а.с.7). Відповідно до довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 567 від 20 лютого 2017 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] Разом з нею зареєстровані: [PERSON] - онука, [PERSON] - донька, [PERSON] - онука, [PERSON] - колишній чоловік онуки не проживає за даною адресою з 2010 року (а.с.6). З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач, який є колишнім чоловіком онуки позивачки, не проживає у будинку понад один рік без поважних причин, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Верхня, 68 с. Дачне Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 04 серпня 2010 року їй належить зазначений будинок з надвірними спорудами. У будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але не проживає в ньому з 2010 року. На даний час місце його мешкання їй невідоме, його особистих речей у будинку немає, у звязку з чим вона звернулася з позовом до суду. Позивачка до судового засідання не зявилася, але подала заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Верхня, 68 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 04 серпня 2010 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12885899 від 15.11.2013 року (а.с.7). Відповідач [PERSON] зареєстрований у даному житловому будинку, але не проживає в ньому з 2010 року, його особистих речей у будинку немає. Викладене підтверджується актами про не проживання від 09 лютого 2016 року та 30 вересня 2016 року, складеними депутатом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.8, 9). Правовідносини сторін врегульовані статтею 167 ЖК України, згідно якої у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у будинку з 2010 року, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Центральна (колишня: вул. Дзержинського), 16 с. Курган Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 155, посвідченого Березаньським сільським головою [PERSON] 14 грудня 2007 року їй належить зазначений будинок з надвірними спорудами. У будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але не проживає в ньому з моменту реєстрації, тобто з 14 травня 2013 року. На даний час місце його мешкання їй невідоме, його особистих речей у будинку немає, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню домоволодіння він не несе, у звязку з чим вони звернулися з позовом до суду. Позивачка до судового засідання не зявилася, але подала заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Центральна (колишня: вул. Дзержинського), 16 в с. Курган Біляївського району Одеської області, згідно свідоцтва про право власності на житло № 155, посвідченого Березаньським сільським головою 14.12.2007 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17982727 від 05.03.2008 року (а.с.5, 6). Відповідач [PERSON] зареєстрований у даному житловому будинку, але не проживає в ньому з моменту реєстрації, тобто з 14 травня 2013 року, місце його мешкання невідоме, його особистих речей у будинку немає. Викладене підтверджується актом про не проживання від 19 грудня 2016 року та довідкою Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1130 від 20.12.2016 року (а.с.7, 8). Правовідносини сторін врегульовані статтею 167 ЖК України, згідно якої у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. У відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у будинку з моменту раєстрації, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Біляївка Одеської області вул. Шевченко, 81, а також примусово зняти його з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за вказаною адресою. Відповідач, який є її колишнім чоловіком, зареєстрований у будинку, але не проживає з 2007 року, оскільки виїхав на інше постійне місце проживання. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. У судовому засіданні позивачка та її представник на задоволенні позову наполягали і пояснили, що відповідач з 2007 року у будинку не проживає, його особистих речей у будинку немає, а тому вважають, що є підстави для задоволення позову. Відповідач у судовому засіданні позовну заяву визнав повністю і пояснив, що у спірному будинку він не проживає, виїхав на інше постійне місце проживання, оскільки шлюб між ним та позивачкою було розірвано. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок по вул. Шевченко, 81 в м. Біляївка Одеської області, згідно договору міни від 15 липня 1997 року (а.с. 8). Про це також свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач по справі є колишнім чоловіком позивачки, шлюб між ними розірвано 06 липня 2007 року (а.с. 7). Він зареєстрований у будинку з 20.08.1997 року, але не проживає з 2007 року. Факт не проживання відповідача у вказаному будинку підтверджується актом про не проживання від 02.04.2013 року (а.с. 13). Цю обставину відповідач також підтвердив у судовому засіданні. За ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~У відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню. В частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: partial