Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.09.2013 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми. Причинами розірвання шлюбу є те, що з липня 2015 року відповідач працює за контрактом у Збройних силах України і періодично перебуває в зоні АТО. З цього часу чоловік змінився, став дуже агресивним та небезпечним. Востаннє був у дома в серпні 2016 року, неодноразово вчиняв насильство в сім`ї із застосуванням фізичної сили. У розмовах по телефону чоловік їй погрожує. Подальше їхнє спільне проживання неможливе, оскільки вона боїться за своє та дітей життя та здоров`я. Участі у вихованні та утриманні дітей відповідач не приймає. Просила шлюб розірвати, термін на примирення не давати, малолітніх дітей залишити їй на виховання, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище та стягнути з відповідача витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі та розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву разом із копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Снятинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 30.06.2010 року, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглянути у його відсутності (а.с. 63-66). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.09.2013 року (а.с. 4). У шлюбі у них народилася двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є малолітніми (а.с. 5, 6). Відповідно до відповіді Тлумацького районного військового комісаріату Івано-Франківської області № 1/685 від 14.05.2018 року на запит суду про надання інформації про те, чи приймався [PERSON] на військову службу за контрактом до Збройних Сил України, на даний час [PERSON] проходить військову службу в складі військової частини пп [NUMBER] (м. Володимир-Волинський Волинської області) (а.с. 48). Сімейне життя у сторін не склалося, між ними постійно виникають непорозуміння та сварки, відповідач працює за контрактом у Збройних силах України і періодично перебуває в зоні АТО, вихованням дітей не займається. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання малолітніх дітей визначити її місце проживання, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що місцем проживання малолітніх дітей: сина дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання їх матері. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до\~положень ч.ч.\~1,\~2,\~8\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи\~покладаються,\~у разі\~задоволення позову,\~на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. (квитанція № 74.49.1/11243554 від 06.02.2018 року та № 77.49.1/11357226 від 12.02.2018 року (а.с. 1, 2)). На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved