Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO] та не може оформити належним чином право на спадщину, яка складається з 2/3 частин домоволодіння [ADDRESS], хоча фактично і своєчасно її прийняла шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, оскільки за свого життя спадкодавець не оформив правовстановлюючого документу на свою долю вказаного домоволодінні, яку він успадкував за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, позивачці було відмовлено нотаріусом в оформлені спадкових прав, що стало підставою для звернення до суду. Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.43). В позовній заяві розглянула клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.2). Відповідач Василівська сільська рада та третя особа [PERSON], до суду не прибули, про час та місце розгляду справи сповіщалися відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.43). Позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі, про що надали відповідні заяви до суду (а.с.53, 54). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору - [PERSON], її син [PERSON] та його дружина [PERSON]. Кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/3 частці вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що підтверджується довідкою № 1192 від 25.05.2009 року, виданою Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.25) про склад і тип двору (відповідно до особового рахунку [NUMBER] погосподарської книги № 6), технічним паспортом (а.с.27-29). Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). Відповідно до пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. За таких обставин [PERSON], [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 року належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] як членам колишнього колгоспного двору у рівних частках, кожному по 1/3 частці. [INFO] померла [PERSON] (запис акту про смерть № 51 від [INFO], складений Василівською сільською радою Болградського району Одеській області) та видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS]. Вказану спадщину прийняв її син [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради № 1192 від 25.05.2009 року (а.с.25). Родинні відносини між ними підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.24) та довідкою Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області від 30.11.2005 року за № 865/03-51 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.115). Статтею 12 Закону України «Про власність» однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року). Таким чином, [PERSON] успадкував 1/3 частину вищезазначеного домоволодіння фактом вступу в управління та володіння майном, про що свідчить спадкова справа № 688/05 щодо майна померлої [INFO] [PERSON], заведена державним нотаріусом Станєвою В.Б. за заявою [PERSON] від 06.12.2005 року, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на сертифікат від 06.12.2005 року (а.с.106-113). [INFO] - помер [PERSON] (запис акту про смерть № 155 від 27.08.2013 року, складений Відділом державної РАЦС реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області) та видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина на належні йому 2/3 частини (1/3+1/3) житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS]. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], посвідченим секретарем Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 17.11.2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 300, є [PERSON], чоловік позивачки по справі (а.с.12). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). [PERSON], спадкоємець за заповітом в лютому 2014 року звернувся до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи № 20/2014 (а.с.56-97), тобто в строк, передбачений законом. Таким чином, [PERSON], як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, [PERSON] набув право на це майно, тобто на 2/3 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями при ньому, розташованого по [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] (запис акту про смерть № 1062 від 18.12.2015 року, складений Відділом державної РАЦС Болградського районного управління юстиції в Одеській області) та видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом першої черги є його дружина [PERSON], позивачка по справі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). На час смерті спадкодавця [PERSON], дружина [PERSON], позивачка по справі, була зареєстрована і проживала в спадковому домоволодінні разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області № 1032 від 07.06.2016 (а.с.16) та копією паспорту позивачки (а.с.3). Відповідно до повідомлення Болградської районної державної нотаріальної контори № 1357/01-16 від 08.07.2016 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] - не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини в Болградську РДНК - не з'являлись (а.с.46). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивачка як спадкоємець за законом, вважається такою, що прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на це майно, тобто на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved