Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 01.12.1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис №243. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що у них з відповідачем втрачено спільні інтереси, з січня 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивачка в підготовче судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився. Згідно поданої ним заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає та просить суд не надавати строк на примирення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БВ №033515 сторони по справі зареєстрували шлюб 01.12.1999 року у Нетішинському міському відділі реєстрації актів громадянського Хмельницької області, актовий запис №243. Також судом встановлено, що взаємини між сторонами зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили спільні інтереси та з січня 2016 року припинили спільне проживання та ведення домашнього господарства. З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно вимог ст.ст.133, 141 стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають 640 гривень витрат понесених на оплату судового збору. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 200, 206, 259, 265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved