Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, залишити неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, стягнути з відповідача на її користь витрати із сплати судового збору, при цьому зазначивши, що з 01.06.2005 року вони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Комсомольською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 5. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 01.06.2005 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконкомом Комсомольської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, довідкою Олевської міської ради Житомирської області (а.с. 9 - 12). Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній лікарні, що підтверджується медичною довідкою від 13.03.2018 року (а.с. 13). Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.110,112 СК України з яких слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Місце проживання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], слід визначити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить їх інтересам та інтересам сторін. Позивачка, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1).

Outcome: approved