Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 01 вересня 2012 року - на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул.Набережна, 91 в с.Плавні Василівського району Запорізької області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказаний будинок входить до складу спадкової маси після смерті чоловіка позивачки, проте вона не може оформити спадщину в нотаріальній конторі у звязку з тим, що спадкодавець не здійснив державну реєстрацію договору купівлі-продажу, на підставі якого йому належав будинок. Вказане стало причиною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилися, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представники відповідача та третьої особи Третьої Запорізької державної нотаріальної контори у судове засідання також не зявилися, суду надано заяви про розгляд справи без їх участі. Заперечень проти позову суду не надано. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Василівського РУЮ Запорізької області [PERSON] проти позову заперечень не має, просив вирішити справу на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 01 вересня 2012 року помер [PERSON] у віці 79 років у м.Запоріжжя, що підтверджено свідоцтвом про смерть. Перебування позивачки з 06 вересня 1956 року у шлюбі з [PERSON] підтверджено свідоцтвом про шлюб. Копії свідоцтв є у справі. Відповідно до положень ст.ст.1220-1223 ЦК України після смерті [PERSON] відкрилася спадщина з дня його смерті та з того часу у спадкоємців виникло право на спадкування. Відповідно до договору купівлі-продажу від 10 липня 1988 року [PERSON] купив житловий будинок по вул. Набережна, 91 у с.Плавні Василівського району Запорізької області. Договір був посвідчений секретарем виконкому Камянської сільської ради народних депутатів Василівського району Запорізької області та зареєстрований у виконкомі тієї ї ж сільської ради за №59. Копія договору також є у справі. Відмітка про реєстрацію договору у БТІ у договорі відсутня. Відповідно до технічного паспорта та висновку про вартість будинок на теперішній час придатний до експлуатації та його вартість становить 18000 грн. Відповідно до копії спадкової справи №543-2012, початої 02 листопада 2012 року після смерті [PERSON], та положень ст.1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272, 1296, 1297 ЦК України, позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] Інші спадкоємці спадщину не приймали. Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 04 березня 2013 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого спадкодавця [PERSON], в тому числі і на вказаний житловий будинок, що було мотивовано відсутністю на договорі купівлі-продажу будинку реєстраційного напису. На час укладення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку спадкодавцем був чинним ЦК України 1963 року, яким регулювалися правовідносини щодо виникнення права власності на будинок. Відповідно до ст. 100, 101 цього Кодексу в особистій власності громадян міг бути жилий будинок. Відповідно до ст.128 цього ж Кодексу право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Станом на 1988 рік на час укладення договору купівлі-продажу будинку, питання щодо реєстрації обєктів нерухомого майна регулювалися «Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР. Відповідно до п.1 цієї інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Таким чином, у звязку зі смертю власника нерухомого майна, реєстрація права власності на яке у БТІ, відповідно до діючого на той час законодавства, не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому власнику або наступних власників повинні вирішуватися в судовому порядку. Оскільки отримати свідоцтво про спадщину на вказаний житловий будинок відповідачка не може в нотаріальній конторі, бо спадкодавець не здійснював державної реєстрації свого права власності у БТІ, така можливість на сьогодні втрачена, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування на житловий будинок обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved