Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 03 березня 2009 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 19 липня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити. З приводу судових витрат зазначив, що згідно умов договору сторони погодили суму витрат на правову допомогу в розмірі фіксованої суми в розмірі 3000 грн.. Додав, що здебільшого витрати на правову допомогу включаючи підготовку позовної заяви, участь в судових засіданнях, проїзд до місця розгляду справи та інше є значно більшими від узгодженої з позивачкою суми, однак, таку суму ним визначено виходячи з скрутного матеріального становища позивачки, яка є матір`ю 5 неповнолітніх дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 березня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Токмацького районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 березня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження від 22 вересня 2009 року, актовий запис № 250, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 грудня 2010 року, актовий запис № 309, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження від 29 листопада 2011 року, актовий запис № 330, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження від 19 червня 2014 року, актовий запис № 151, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження від 29 липня 2015 року, актовий запис № 165. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши надані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позицію представника позивачки, суд вважає необхідним прізвище позивачці залишити теперішнє - « [PERSON] ». Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи заяву позивачки, стягненню на користь позивачки з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачкою доданою до матеріалів справи квитанцією. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3000,00 грн. витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. 29 червня 2021 року між позивачкою та адвокатом Вельможко С.П. укладено договір про надання правової допомоги Згідно квитанцій № 849286 від 29 червня 2021 року, № 849287 від 30.07.2021 року, № 849293 від 01.08.2021 року позивачка здійснила оплату Вельможко С.П. наданих послуг з правової допомоги на суму 1000 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 17.10.2018 року № 301/1894/17 розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом № 4191-VI. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Сторони визначили розмір на правову допомогу у фіксованій сумі, оплату яких здійснено позивачкою, заперечень щодо необґрунтованості саме такого розміру відповідачем не надано, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правову допомогу. З приводу стягнення судового збору в розмірі 917 грн. 60 коп. суд зазначає таке. За подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір в розмірі 908 грн.. Представник позивача надав оригінал квитанції № 038786.01…. від 06.07.2021 року про сплату судового збору в розмірі 908 грн. та комісійну винагороду в розмірі 9 грн. 60 коп.. Встановлення банками обов`язкової оплати за проведення касових операцій є правомірним та зобов`язує особу здійснювати таку оплату. Таким чином, сплата позивачкою комісійної винагороди в розмірі 9 грн. 60 коп. під час проведення банком операції з оплати судового збору не залежало від волі позивачки, а тому, на переконання суду такі витрати слід стягувати з відповідачка. На підставі викладеного,

Outcome: approved