Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.01.2000 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який навчається в Маріупольському вищому металургійному професійному училищі, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає не в повному обсязі, вихованням дитини не займається, станом здоров'я дитини не цікавиться, тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку до закінчення його навчання. У судове засідання позивачка не з'явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій вказала, що обставини, зазначені в позові стосовно того, що відповідач не приймає участі у вихованні сина та його оздоровлення не відповідають дійсності, позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи вести у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідача, в якій він визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.01.2000 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03.02.1996 року відповідач, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки № 76 від 12.02.2014 року вбачається, що [PERSON] навчається з 01.09.2012 року в Маріупольському вищому металургійному професійному училищі (а.с.11). З довідки від 27.01.2014 року ТОВ «Житло-22» вбачається, що [PERSON] проживає разом з [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки № 2/67218 від 20.02.2014 року вбачається, що [PERSON] працює машиністом тепловозу в ПАТ ММК ім. Ілліча, локомотиво-крановий цех та отримує стабільну зробітну плату (а.с. 9). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідач позов визнав і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача на утримання [PERSON], підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно на час навчання останнього. Одночасно з цим, суд стягує аліменти на користь [PERSON], а не на користь позивачки, оскільки остання має право лише звернутися до суду з позовом, при цьому право на отримання аліментів має [PERSON], тому як є повнолітньою особою. На підставі ст. 199, 200 СК України,

Outcome: partial