Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі ордеру на житлове приміщення №1374 від 22.02.2011 року вона отримала кімнату №36 в гуртожитку по вул. Шолом-Алейхема, 84 в м. Біла Церква Київської області. Позивачка посилалася на те, що у вказаній кімнаті зазначеного гуртожитку зареєстрований відповідач [PERSON], який являється колишнім чоловіком позивачки. Позивачка вказувала на те, що в березні 2015 року відповідач забрав всі свої речі і у вказаній кімнаті гуртожитку не проживає, а проживає з іншою жінкою і місце проживання відповідача позивачці невідоме. Позивачка також вказувала на те, що відповідач не проводить оплату за комунальні послуги за вищевказану кімнату в гуртожитку, житлом не цікавиться. Позивачка просила в судовому порядку, на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням кімнатою №36 по вул. Шолом-Алейхема, 84 в м.Біла Церква, як такого, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила суд на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловими приміщеннями кімнат №№ 36,38 по вул. Шолом-Алейхема, 84 в м.Біла Церква, як такого, що не проживає у вказаних кімнатах без поважних причин понад шість місяців. Відповідач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належ ним чином, причину неявки суду не повідомив, а тому суд згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи, про що не заперечувала позивачка. Представник третьої особи Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційної контори №6 до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, представник КП БМР ЖЕК №6 надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у відсутності представника КП БМР ЖЕК №6, а також в своїй заяві вказав, що позовні вимоги позивачки підтримує в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 07.06.1992 року був укладений шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] виконавчим коміте том Білоцерківської міської ради 22.02.2011 року виданий ордер на житлове приміщення №1374 серія БЦЕ на право зайняття з сім»єю з 3 чоловік житлового приміщення житловою площею 34,8 кв.м. із двох кімнат в гуртожитку за адресою вул. Шолом-Алейхема, будинок №84, кімната №36,38. В ордері зазначений склад сім»ї: [PERSON] чоловік; [PERSON] син. Наведене підтверджується копією ордеру на житлове приміщення №1374 серія БЦЕ від 22.02.2011 року виданого виконавчим комітетом Білоцер ківської міської ради на підставі рішення виконкому від 22.02.2011 року №55. Судом встановлено, що в кімнатах №36,38 будинку № 84 по вулиці Шолом-Алейхема в м. Білій Церкві Київської області, крім позивачки [PERSON], зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який являється колишнім чоловіком позивачки, що підтверджується копією довідки форма №3 за №693 виданою 11.11.2015 року КП БМР ЖЕК №6. Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 09.10.2012 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказане рішення набрало законної сили 22.10.2012 року. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач з березня місяця 2015 року не проживає у кімнатах №36,38 будинку №84 по вул. Шолом Алейхема в м.Білій Церкві і місце проживання відповідача невідоме. Наведене ствердила в судовому засіданні позивачка, а також вказане підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані свідки також підтвердили у суді, що відповідачу не чиняться перешкоди у проживанні в вищевказаних кімнатах. Крім вказаного, також встановлено, що відповідач витрат на утримання вищевказаних кімнат не несе і комунальні послуги останній не сплачує, а всі вказані витрати несе позивачка. Судом встановлено, що актом приймання-передачі гуртожитку №2 сімейного типу по вул. Шолом-Алейхема, 84 в комунальну власність, який затверджений рішенням міськвикон кому №523 від 11.11.2008 року, виконком Білоцерківської міської ради прийняв гуртожиток №2 сімейного типу по вул. Шолом-Алейхема, 84 в комунальну власність. Наведене підтверд жується копією вказаного акта. Згідно до наказу начальника Управління Житлово-комунального господарства від 27. 11.2008 року №152, наказано з 01.12.2008 року Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради ЖЕК №2 прийняти на баланс сімейний гуртожиток по вул. Шолом-Алейхема, 84 із відповідною документацією, з метою його подальшого обслуговування. Наведене пдтверджується копією наказу начальника Управління Житлово-комунального господарства від 27.11.2008 року №152. Згідно до копії рішення Білоцерківської міської ради від 25.05.2011 року №198-09-VI, припинена діяльність Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК №2 шляхом приєднання до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК №6. Згідно до листа Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служби приватизації державного житлового фонду від 21.03.2016 року за №31, будинок №84 по вул. Шолом-Алейхема має статус гуртожитку і кімнати в ньому підлягають приватизації. Тобто, гуртожиток по вул. Шолом-Алейхема, 84 в м.Білій Церкві є об»єктом права комунальної власності і кімнати в ньому підлягають приватизації. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.08.2013 року «[PERSON] судової практики застосування Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» роз»яснено, що Главою 4 ЖК УРСР не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщен ням. У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК УРСР, зазначене питання врегульоване лише у Примірному положенні про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. У зв'язку з цим можна розмежовувати правовий режим гуртожитків, житлові приміщення у яких підлягають приватизації та правовий режим гуртожитків, які призначені для тимчасового проживання. Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону № 2482-XII, прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР. Щодо мешканців інших гуртожитків, на яких не поширюються гарантії, передбачені Законом № 500-VI, то такі гуртожитки призначені для тимчасового проживання осіб, тому щодо мешканців цих гуртожитків правила статей 71, 72 ЖК УРСР не поширюються, оскільки можливість визнання мешканців таких гуртожитків не передбачена ні у ЖК УРСР, ні у Примірному положенні про гуртожитки. У ст. 130 ЖК України передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору- судом. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підля гають приватизації відповідно до Закону № 2482-XII, прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку при вирішенні спору мають застосовуватися вимоги ст.ст. 71, 72 ЖК України. В Листі Верховного Суду України від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ /Житлове право/» передбачено, якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім»ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення і слід визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловими приміщеннями кімнат №№36,38 по вул. Шолом-Алейхема, 84 в м.Біла Церква, оскільки відповідач [PERSON] не проживає у вказаних кімнатах без поважних причин понад шість місяців, а саме з березня 2015 року. На підставі ст.ст. 71,72,130 ЖК України,

Outcome: approved