Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 07.10.2006 року з відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний запис за №1441. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 09.08.2013 року шлюб між ними був розірваний. 07.08.2008 року у них народилася донька - [PERSON]. З часу припинення сімейних відносин донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини не систематично, хоча має можливість її надавати, оскільки працює на посаді техніка в ПП «Пронет». Просила стягнути на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень шомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка не була присутня, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ромзір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. За ст. 128 КЗпП України та згідно з ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до довідки ЖКП «БРИЗ» ЖЕК №3 від 30.01.2016 р. №432 донька [PERSON], [INFO], мешкає разом зі своєю матірю за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). У звязку з тим, що відповідач позов визнає за обставин, викладених позивачем, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачем в позовній заяві, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень шомісяця, починаючи від дня пред*явлення позову, тобто з 16.02.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved