Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON], 3-тя особа орган опіки та піклування у справах дітей Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав В обгрунтуванні позовних вимог покликається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON], батьком якої являється відповідач [PERSON]. 09.03.2007 року відповідач покинув її з донькою і більше до них не повертався, впродовж восьми років відповідач уникає виконання своїх батьківських обовязків, матеріально доньку не утримує не цікавиться життям та здоров'ям дитини. 27.08.2009 року вироком Яворівського районного суду Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700грн.. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснення надали аналогічні викладеним в позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO], проти постановлення заочного рішення не заперечують. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликавшись на висновок №3394/16 від 29.09.2015 року Яворівської районної державної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки і піклування, відповідно до якого Яворівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань про розгляд справи у його відсутності суду не надіслав. Відповідно до ст.169 та ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, та на підставі наявних в матеріалах справи документів та доказів постановити заочне рішення, проти чого не заперечила позивач та її представник. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З копії свідоцтва про народженя виданого Наконечнянською сільською радою Яворівського району Львівської області серії [NUMBER] від 01.12.2006 року, актовий запис №25, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] її батьками значаться: батько- [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно довідки № 1234 від 30.07.2015 року виданої Наконечнянською сільською радою Яворівського району Львівської області, малолітня [PERSON], проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з висновку №3394/16 від 29.09.2015 року Яворівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її здоров'ям, матеріально не допомагає та тривалий час свідомо нехтує обов'язками по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини. Згідно вироку від 27.08.2009 року Яворівського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.164 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700грн.. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Беручи до уваги п. 16 Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30.03.2007 р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З пояснень позивача її представника та матеріалів справи, вбачається, що відповідач не виконує обов'язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, не забезпечує дитину матеріально, не піклується про її життя та здоров'я, не дбає про її фізичний та моральний розвиток. У зв'язку з цим, суд приходить до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість батька до дитини та про його небажання цікавитися життям малолітньої доньки та виконувати свій батьківський обов'язок, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved