Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в огрунтування якого вказувала, що з «07» травня 2011 року вона [PERSON], [INFO], перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], [INFO] Шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управлінням юстиції у Полтавській області, актовий запис № 24 від «07» травня 2011 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 18.04.2016 року (справа №548/378/16-ц, провадження №2/548/283/16) шлюб зареєстрований 07.05.2011 року відділом ДРАЦС Хорольського РУЮ Полтавської області, актовий запис № 24, був розірваний. Після розірвання шлюбу малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою (матірю) та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу проживає окремо. Відповідач після розірвання шлюбу перестав добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина, угоди про добровільну сплату аліментів між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Однак відповідач ухиляється від утримання сина, його виховання, не піклується про його здоровя, фізичний та духовний розвиток. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися хоча вчасно і належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи,але подали суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про дату й місце розгляду справи, подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи та врахувавши позиції сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити\~в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що майновий стан позивачки не дає їй можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток сина, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини та розвитку його обдарувань. На день подання позову відповідач має стабільний заробіток, працює на Вишняківському спиртзаводі, МПД Укрспирт, ЄДРПОУ 00374812 (вул.Заводська, 1, с.Вишняки, Хорольского району, індекс 37860). Таким чином, відповідач має можливість надавати допомогу на утримання малолітнього сина. Відповідач аліментів нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей немає. Оскільки були порушені права малолітнього [PERSON], позивачка була вимушена звернутися за правовою допомогою, право на яку гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст. 27 вищевказаної Конвенції \~батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. З матеріалів справи встановлено, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, оскільки він потребує постійного догляду з боку дорослих і є потреба у використанні коштів на його утримання. Відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим порушує вимоги\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повнолітня, тому з відповідача\~необхідно стягнути аліменти\~на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 (одна четверта) частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 20.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. \~ \~ \~Пунктом\~ 2 частини 3 статті 79 ЦПК України визначено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.\~\~\~\~ Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що\~ визначається у відповідному судовому рішенні. Визначення окремим процесуальним діям наведеним у вищевказаному Закону за які відшкодовуються витрати на правову допомогу у цивільному процесі надав пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~у своїй Постанові № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Так, відповідно до пункту 48\~ вказаної Постанови пленуму ВССУ, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено у пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи.\~\~\~ Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката становлять 1000 00 гривень, що підтверджується договором про надання правових послуг\~ № 17/2016-ц від 17.10.2016 року, та розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги, квитанцією про оплату послуг адвоката. Правовою підставою для покладення витрат на послуги адвоката на відповідача, у разі задоволення позовних вимог є\~ ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у якій зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20\~ грн.

Outcome: approved