Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2014 року, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинили, дитина знаходиться на її утриманні. Вказувала, що відповідач сплачує їй на утримання доньки щомісяця 400 грн., а оскільки вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та несе додаткові витрати на утримання малолітньої дитини, то їй цих коштів не вистачає. При цьому дитина часто хворіє на простудні захворювання. Додавала, що відповідач є працездатним, однак не працює офіційно. На підставі переліченого, оскільки у неї немає інших доходів, то просила суд з відповідача стягнути аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1000 грн. від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, бо відповідач ухиляється від надання їй такої допомоги. Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні поданого позову, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додавши, що вона отримує від держави допомогу у розмірі 800 грн. на дитину та від [PERSON] - 400 грн. на місяць. Оскільки вона змушена мешкати на зйомній квартирі разом із малолітньою донькою, бо у квартирі її батьків не вистачає місця, то батько оплачує їй оренду такої квартирі та допомагає придбанням продуктів харчування. Однак батьки є пенсіонерами, тому не можуть багато допомогти. Дитина натомість часто хворіє, на що необхідні ліки. На підставі цього у неї не має жодних коштів на своє утримання, адже вона не може покинути малолітню дитину та піти на роботу. При цьому батько дитини не надає їй жодної допомоги. Таким чином, оскільки відповідач має змогу надавати їй допомогу на її утримання, просила суд задовольнити позов повністю. Представник позивачки, яка діє на підставі договору, у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала повністю, підтвердивши доводи [PERSON], додавши, що відповідач має змогу надавати допомогу позивачці, бо до цього часу періодично надавав таку допомогу, поки мешкав із позивачкою разом. Зазначала, що [PERSON] не є інвалідом, інших дітей не має. Тому, зважаючи на обов'язок відповідача утримувати [PERSON], просила суд стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно від доходів останнього. Відповідач в судовому засідання повністю заперечуючи проти вимог [PERSON], вказував, що він офіційно не працює, постійного доходу не має, існує за рахунок збережень, шо мав до цього. При цьому до пред'явлення до нього позову він надавав регулярно допомогу позивачці та дитині. Однак тепер у нього закінчились гроші, тому він не має можливості надавати допомогу відповідачці на її утримання. Просив відмовити у задоволенні позову. Згідно із наданими відповідачем письмовими запереченнями на позов [PERSON] вбачається, що, не визнаючи заявлені до нього вимоги, [PERSON] зазначав, що він з часу народження дитини допомагав як малолітній [PERSON], так й відповідачці, придбаючи продукти харчування, ліки, дитячі іграшки та їжу. Стверджував, що загалом з грудня 2015 року витратив таким чином близька 17000 грн., що складає близька 4000 грн. на місяць. При цьому не маючи роботи він щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини в сумі 400 грн. Зазначав також, що він мешкає разом із батьками, які є пенсіонерами, які отримують мінімальну пенсію, яку вистачає на оплату комунальних платежів та придбання лише необхідних ліків, оскільки вони мають низку захворювань. Внаслідок цього він змушений витрачати свої гроші також на допомогу батькам. Крім цього він сам має захворювання, які потребують лікування. Просив відмовити у позові. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 543 від 11 листопада 2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11 листопада 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 1004 від 11 листопада 2014 року, вбачається, що [PERSON] народилась 5 листопада 2014 року, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON]. Респіраторні захворювання малолітньої [PERSON], 2014 р. н., підтверджуються копією медичної картки дитини. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 листопада 2015 року, яке набуло чинності, з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2015 року та до повноліття дитини. В свою чергу з фіскальних чеків відповідача вбачається, що [PERSON] сплатив на виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] загалом 3850 грн. З наданих відповідачем в судовому засіданні копій квитанцій та чеків за період з грудня 2015 року по травень 2016 року також видно, що ним були витрачені значні кошти на придбання ліків, продуктів харчування, оплату інтернет зв'язку, дитячих іграшок, одежі, засобів гігієни та продуктів. При цьому з трудової книжки відповідача вбачається, що [PERSON] з 28 травня 2015 року по теперішній час не працевлаштований офіційно. Наявність у [PERSON] захворювань шлунково-кишкового тракту та хребта підтверджується відомостями медичного закладу «Код Здоров'я» від 2 липня 2013 року та від 23 жовтня 2014 року. Факт проживання [ADDRESS] разом із відповідачем його батьків, [PERSON] та [PERSON], підтверджується копіями паспортів останніх та довідкою з житлової організації. При цьому батьки [PERSON] є пенсіонерами, що вбачається з копій їх пенсійних посвідчень, та які отримують пенсію в розмірі 1208,39 грн. на місяць - [PERSON], та в розмірі 1411,59 грн. - [PERSON] Також суд встановив, що мати відповідача, [PERSON], має захворювання на цукровий діабет, є інсулінозалежною, а також має низку інших супутніх захворювань, що вбачається з виписки з її медичної картки. Витрати на придбання ліків матері відповідача, [PERSON], підтверджуються копіями товарних чеків та квитанцій. Відповідно до ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі ч. 4 ст. 84 СК право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому за ч. 2 ст. 91 СК жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84 СК. За ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. На підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд таким чином за наслідком розгляду справи встановив, що позивачка фактично мешкає одна, утримуючи дитину, 2014 р. н., не маючи самостійного доходу, що свідчить про те, що вона потребує від батька дитини допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні натомість було встановлено, що відповідач, який хоча не працює офіційно та не має стабільного заробітку, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, з якою мешкає малолітня [PERSON], бо є працездатним та має змогу витрачати значні кошти щомісяця на придбання ліків, продуктів харчуванні та інше, який за словами самого відповідача витрачав близька 4000 гр. щомісяця. Матеріалами справи також було встановлено, що відповідач сплачує за рішенням суду 400 грн. аліментів на утримання спільної із позивачкою доньки, мешкає разом із батьками-пенсіонерами, які отримують мінімальну пенсію. При цьому як відповідач, так й його мати мають низку захворювань, які потребують затрат на лікування та придбання медикаментів. На підставі того, що відповідач не має регулярного офіційного доходу, однак має змогу надавати допомогу позивачці на її утримання, суд вважає за необхідне у такому випадку визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, визначаючи розмір аліментів, що повинні стягуватись на утримання позивачки з відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів у сумі 400 грн. щомісячно від доходів відповідача, оскільки вказаний розмір аліментів буде відповідати інтересам, як малолітньої дитини, [INFO], так й її батьків. Таким чином суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячя до досягнення малолітньою [PERSON] трирічного віку. За ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню також судовий збір на користь держави у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial