Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, зазначивши, що з 14.08.2014р. по 20.02.2016р.проживала у цивільному шлюбі із [PERSON] Від спільного проживання вони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], батьком якої є [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи. З 20.02.2016 року заявниця та відповідач не проживають однією сімєю. Донька знаходиться на її утриманні, відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], аліменти на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його доходу, (заробітку) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня предявлення позову до суду, і досягнення донькою повноліття. Витребувати з відповідача копію паспорта та ідентифікаційного номеру. У судовому засіданні позивачка була відсутня, до початку слухання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала. Відповідач також не був присутній у судовому засіданні, згідно з заявою позов визнав в повному обсязі. Прийнявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину про що свідчить свідоцтво про народження від 26.01.2016 року видане відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області.(а.с. 4) Відповідач не виконує в повній мірі покладений на нього обовязок по утриманню неповнолітньої дитини, інших дітей у відповідача не має. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 ч. 2 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Враховуючи те, що відповідач на даний час не працює, інших дітей на немає, стягнень по виконавчим листам з нього не здійснюється, суд вважає, що відповідач зобовязаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, згідно з вимогами ст. 182 ч.2, ст.183 СК України. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved