Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) розміром 1,1 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності колишнього КСП «ім.Кірова» с.Вільховець, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . [PERSON] за життя прийняла спадщину за законом після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , яка за життя була включена у список громадян членів КСП «ім.Кірова» с.Вільховець, проте отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) не встигла, оскільки померла. Позивачка після смерті матері спадщину фактично прийняла, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також, просила суд, встановити факт родинних відносин від якого залежить виникнення майнових прав, а саме те, що позивачка є внучкою [PERSON] по материнській лінії. Вказала, що у документах про народження мати та бабка зазначені, як [PERSON] , а в свідоцтві про смерть зазначені, які [PERSON] , тобто наявна помилка у написанні прізвищ, тому є необхідність у встановленні вказаного факту. Ухвалою суду від 23 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, задоволено клопотання позивачки про витребування у нотаріуса копій спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] . Від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. Інших заяв чи клопотань не надходило. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом про народження від [INFO] матір`ю заявниці записана [PERSON] (а.с.7). Свідоцтвом про народження від [INFO] підтверджується те, що матір`ю [PERSON] записана [PERSON] (а.с.9). Так, із свідоцтв про народження та інших документів вбачається, що відмінність у написанні прізвищ виникла внаслідок невірного перекладу прізвищ з російської на українську мову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, суд вважає, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як рідних внучки та бабки по материнській лінії - підтверджений. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що вимогу належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для позивачки певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). На день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] (а.с.15). Згідно із довідкою виданою Новоушицькою селищною радою від 28 травня 2020 року, [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується доглядом за спадковим майном. Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена (а.с.42). [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). На день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , разом із нею проживала дочка [PERSON] (а.с.45 на звороті). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 05 липня 2017 року за №35-2017 на підставі поданої позивачкою заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.43-63). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ [NUMBER] 076258, виданого Новоушицькою районною державною адміністрацією від 18 вересня 1996 року на ім`я [PERSON] , спадкоємцем якої була [PERSON] , котра прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] , а також у зв`язку з тим, що сертифікат серії [NUMBER] був виданий 18 вересня 1996 року на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто після її смерті, відповідно є недійсним (а.с.11). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду. Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI та норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зазначенні положення закону також містяться у ст.ст.1217, ч. 5 ст.1268 ЦК України. Згідно з ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до повідомлення відділу в Новоушицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та витягу з проєкту землеустрою грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП «ім.Кірова» с.Вільховець, становить 22284,63 грн., розмір паю - 1,1 в умовних кадастрових гектарах (а.с.16). Згідно із копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ [NUMBER] 076258 він виданий 18 вересня 1996 року на ім`я [PERSON] (а.с.14). У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 021, виданого 04 липня 1995 року КСП «ім.Кірова» с.Вільховець, прізвище [PERSON] прописано за №927 (а.с.17, 18). Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в томі числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Зважаючи на викладене, суд вважає, що встановлені обставини по справі дають право позиваці на спадкування за законом право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , яка за життя прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки остання була включена до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю та набула права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Неотримання за життя [PERSON] сертифіката на право на земельну частку (пай) не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі статтею 16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Таким чином суд встановив підставність позовних вимог, тому позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved