Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що їй належить на праві власності 1/2 частина будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.07.2003 року, посвідченого Ірпінською державною нотаріальною конторою. Після придбання у власність 1/2 частини будинку була укладена мирова угода від 18.07.2006 року між співвласниками будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо порядку користування земельною ділянкою. Письмова угода від 18.07.2006 року укладалась у Ворзельській селищній раді в присутності землевпорядника Зборовської М.Я., яка визначила площі ділянок, якою буде користуватись кожна із сторін. За згодою співвласників будинку порядок користування земельною ділянкою був встановлений таким чином, що з тилу ділянки був під'їзд як до її земельної ділянки, так і до ділянки іншого співвласника, а з вулиці П.Комуни є лише спільний прохід до частини будинку співвласника та до її частини будинку. Рішенням Ірпінського міського суду від 30.05.2007 року залишено без задоволення позов [PERSON] про визнання мирової угоди недійсною та про визначення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.09.2007 року рішення Ірпінського міського суду Київської області було залишено в силі. В 2010 році на підставі рішення Ворзельської селищної ради від 28.05.2009 року № 1343-40-5 вона-позивачка приватизувала земельну ділянку біля своєї частини будинку площею 660 кв.м., з яких 500 кв.м. їй передано у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а 160 кв.м. - для ведення особистого селянського господарства. На період приватизації земельної ділянки належна їй ділянка площею 160 кв.м. в межах від В до Г довжиною 10,56 м. межувала із землями запасу селищної ради. Рішенням Ворзельської селищної ради №1896-59-V від 28.09.2010 р. було затверджено гр. [PERSON] проект відведення земельної ділянки в [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Передано гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS], за рахунок земель запасу селищної ради. Передано безкоштовно в приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,100 га за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Незважаючи на те, що вищевказаним рішенням було затверджено проект відведення та передачу у приватну власність земельну ділянку [ADDRESS], [PERSON] приватизувала, на підставі даного рішення, земельну ділянку площею 0,100 га за адресою [ADDRESS] таким чином, що дана земельна ділянка в притул межує з її-позивачки земельною ділянкою, та позбавляє мене під'їзду та виїзду з її земельної ділянки таким чином, що іншого під'їзду до земельної ділянки та до її домоволодіння не існує і його неможливо утворити. [PERSON] приватизувала вищевказану земельну ділянку державний акт серії ЯЛ №361705 та отримала кадастровий номер земельної ділянки 3210945601:01:004:0017, позбавивши мене під'їзду до мого домоволодіння. 11.04.2012року [PERSON] відчужила земельну ділянку по [ADDRESS] гр. [PERSON], яка 11.07.2012 року за договором купівлі продажу відчужила спірну земельну ділянку гр. [PERSON]. Після її звернень до Ворзельської селищної ради рішенням ради від 28.10.2010 року № 1944-60-5 був утворений проїзд загального користування шириною 3.0м довжиною 45.0м для [PERSON] в [ADDRESS] та для [PERSON] [ADDRESS], згідно з додатком № 1. Але цим рішенням лише частково вирішена проблема, тому що утворений проїзд не прилягає до її ділянки, а прилягає лише до земельної ділянки сусіда. З меж її ділянки по державному акту, із зведеного плану земельних ділянок та з додатку до рішення Ворзельської селищної ради про утворення проїзду вбачається, що вона так і залишилась без проїзду до своєї земельної ділянки та до будинковолодіння. На її скарги щодо не вирішення питання про надання можливості під'їзду до ділянки та частини будинку вона отримала відповідь з Ворзельської селищної ради від 09.02.2011 року, що дане питання вона повинна вирішувати із співвласниками мого жилого будинку, а у випадку незгоди - в судовому порядку. Із співвласниками мого будинку вона не може вирішити питання проїзду, тому що земельна ділянка по [ADDRESS] була розділена таким чином, що співвласник зліва також не має виїзду на вул. П.Комуни, а має лише виїзд на вулицю Чкалова, а співвласник справа свою ділянку вигородив та приватизував, побудувавши господарські будівлі таким чином, що вона не зможе мати проїзд через його ділянку. Крім того, під час приватизації земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] не підписувала у неї акт погодження меж земельної ділянки, тому залишається незрозумілим, яким чином [PERSON] отримала вказану земельну ділянку у власність. Відповідно до ДБН 360-92** ширина проїздів з однією смугою приймається 3,5 м, з двома 5,5 м. На одно смугових проїздах передбачаються роз'їзди (п.3.11). Довжина тупикових проїздів повинна бути не більше 150 м. Проїжджа частина тупикових проїздів повинна закінчуватися кільцевими об'їздами радіусом по осі не менше 10 м. або майданчиками для розвороту розмірами 12x12 м. кожна. До житлових і громадських будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м. на відстані не ближче 5 м. від стін, придатні для проїзду пожежних машин. Передаючи земельну ділянку по [ADDRESS] під забудову та при винесенні меж вказаної земельної ділянки в натуру на місцевості не було не тільки дотримано вищевказаних норм, а й взагалі позбавлено її-позивачки будь якого під'їзду до її будинку. Позивачка просить визнати незаконним та скасувати рішення Ворзельської селищної радт від 28.09.2010р № 1896-59-У.Визнати недійсним Державний акт серіїЯЛ № 361705 на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га по [ADDRESS],кадастровий номер 3210945601:01:004:0017. Представник позивачки - Вітошко В у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - позов не визнала,просила у позові відмовити посилаючись на ті обставини,що позовні вимоги позивачки не обгрунтовані,не зазначено які норми закону були порушені відповідачем Ворзельською селищною радою.Крім того,є рішення Ворзельської селищної ради,яким позивачці надано дозвіл на обладнання проїзду до її земельної ділянки.Також,позивачка зверталась до суду із позовом про встановлення їй земельного сервітуту,однак відмовилась оплачувати даний земельний сервітут.Представник звернула увагу,що позивачка пропустила строк позовної давності. Представник відповідача Ворзельської селищної ради у судове засідання не з»явився,про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд,заслухавши пояснення учасників процессу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що позивачці по справі належить на праві власності 1/2 частина будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.07.2003 року, посвідченого Ірпінською державною нотаріальною конторою.(а.с.10-13) 18.07.2006 року була укладена мирова угода від між співвласниками будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо порядку користування земельною ділянкою. Рішенням Ірпінського міського суду від 30.05.2007 року залишено без задоволення позов [PERSON] про визнання мирової угоди недійсною та про визначення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.09.2007 року рішення Ірпінського міського суду Київської області було залишено в силі (а.с.16-20). В 2010 році на підставі рішення Ворзельської селищної ради від 28.05.2009 року № 1343-40-5 позивачка приватизувала земельну ділянку біля своєї частини будинку площею 660 кв.м., з яких 500 кв.м. їй передано у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а 160 кв.м. - для ведення особистого селянського господарства (а.с.21-24). Рішенням Ворзельської селищної ради №1896-59-V від 28.09.2010 р. було затверджено гр. [PERSON] проект відведення земельної ділянки в [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Передано гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,100 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS], за рахунок земель запасу селищної ради. Передано безкоштовно в приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,100 га за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.33). [PERSON] приватизувала вищевказану земельну ділянку та отримала державний акт серії ЯЛ №361705 та отримала кадастровий номер земельної ділянки 3210945601:01:004:0017 (а.с.34-35) . 11.04.2012року [PERSON] відчужила земельну ділянку по [ADDRESS] гр. [PERSON] (а.с.36-38), яка 11.07.2012 року за договором купівлі продажу відчужила спірну земельну ділянку гр. [PERSON] (а.с. 39). Також,у судовому засіданні встановлено,що рішенням Ворзельської селищної ради від 28.10.2010 року № 1944-60-5 був утворений проїзд загального користування шириною 3.0м довжиною 45.0м для [PERSON] в [ADDRESS] та для [PERSON] [ADDRESS], згідно з додатком № 1.(а.с.41-42) Позивачка просить визнати незаконним та скасувати рішення Ворзельської селищної ради від 28.09.2010р № 1896-59-У.Визнати недійсним Державний акт серіїЯЛ № 361705 на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га по [ADDRESS],кадастровий номер 3210945601:01:004:0017. Відповідно до ст..152 ЗК України «Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю,навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.» Відповідно до ст.. 155 ЗК України «У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта,яким порушуються права особи щодо володіння,користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою,такий акт визнається недійсним». Ставлячи питання про визнання незаконним та скасування рішення Ворзельської селищної ради від 28.09.2010р № 1896-59-У та визнання недійсним Днржавного акту на право власності на землю,який був виданий на ім.»я [PERSON] позивачка не зазначила,яким чином порушуються її права даним рішенням та державним актом і які норми чинного законодавства були порушені при прийняття вказаного рішення ради та при видачі вказаного державного акту.Посилання позивачки на ті обставини,що при передачі у приватну власність земельної ділянки [PERSON] із позивачкою не були узгоджені межі як із суміжним землекористувачем, суд вважає надуманим та безпідставним,поскільки з даного приводу суду не було надано жодного доказу. Також,суду не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що позивачка мала під»їзд до своєї земельної ділянки та частини будинку з тилу ділянки,а саме з вулиці Чкалова і даний під»їзд був обладнаний відповідно до чинного законодавства,а саме з дозволу Ворзельської селищної ради. Необхідно звернути увагу,що позивачка є власником 12 частини буд. [ADDRESS],згідно рішення Ворзельської селищної ради №1896-59-V від 28.09.2010 р. [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] і доказів тих обставин,що [PERSON] земельна ділянка була передана у власність за рахунок земельної ділянки ,яка перебувала у користуванні позивачки,суду надано не було. Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що позивачка зверталась із заявами до Ворзельської селищної ради і рішенням Ворзельської селищної ради від 28.10.2010 року № 1944-60-5 був утворений проїзд загального користування шириною 3.0м довжиною 45.0м для [PERSON] в [ADDRESS] та для [PERSON] [ADDRESS], згідно з додатком № 1.(а.с.41-42). Враховуючи викладене суд вважає позов не обґрунтованим та таким,що не підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. 152,155,158 ЗК України,

Outcome: dismissed