overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору дарування від 15.12.2006 року, реєстровий №6642, на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. Донька позивачки [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис №91 від 18.02.2006 року, який був розірваний 30.09.2014 року, актовий запис №187. У будинку за даною адресою є зареєстрованим [PERSON], який у липні 2012 року зібрав свої речі та виїхав з будинку, на теперішній час його особисті речі відсутні, фактично проживає у м. Мукачево. Посилаючись на те, що починаючи з липня 2012 року [PERSON] в будинк не проживає, не сплачує за комунальні послуги, перешкод у проживанні позивачка йому не чинить, тому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. Позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила справу слухати у її відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечувала, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою проти позову не заперечував, справу просив слухати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позовом [PERSON] на підставі договору дарування від 15.12.2006 року, реєстровий №6642, на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. Донька позивачки [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис №91 від 18.02.2006 року, який був розірваний 30.09.2014 року, актовий запис №187. У будинку за даною адресою є зареєстрованим [PERSON], який у липні 2012 року зібрав свої речі та виїхав з будинку, на теперішній час його особисті речі відсутні, фактично проживає у м. Мукачево. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки реєстрація відповідача за вказаною адресою не дозволяє позивачці розпорядитися своєю власністю, крім того, вона змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. Також суд вважає стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору 640,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2004 року, реєстровий №1-1155, на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] У домоволодінні за даною адресою з 09.02.2006 року є зареєстрованим син позивачки [PERSON], який у 2013 року зібрав свої речі та виїхав з будинку, на теперішній час його особисті речі в будинку відсутні, фактичне місце проживання невідоме. Починаючи з 2013 року [PERSON] в будинку не проживає, не сплачує за комунальні послуги, перешкод у проживанні позивачка йому не чинить, тому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS] Позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила справу слухати у її відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечувала, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи сповіщався належним чином - через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №68 від 05.09.2017 року, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2004 року, реєстровий №1-1155, на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] У домоволодінні за даною адресою з 09.02.2006 року є зареєстрованим син позивачки [PERSON], який з 2013 року в будинку не проживає, що підтверджується актом про непроживання від 15.06.2017 року, фактичне місце проживання невідомо. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки реєстрація відповідача за вказаною адресою не дозволяє позивачці розпорядитися своєю власністю, крім того, вона змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS] Також суд вважає стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору 640,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2001 року, реєстровий №241, на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Донька позивачки [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням суду від 04.02.2013 року був розірваний. У квартирі за даною адресою є зареєстрованим [PERSON], який у 2010 року зібрав свої речі та виїхав з квартири, на теперішній час його особисті речі відсутні, фактичне місце проживання невідоме. Посилаючись на те, що починаючи з 2010 року [PERSON] в квартирі не проживає, не сплачує за комунальні послуги, перешкод у проживанні позивачка йому не чинить, тому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила справу слухати у її відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечувала, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи сповіщався належним чином - через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №72 від 19.09.2017 року, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2001 року, реєстровий №241, на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Донька позивачки [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який рішенням суду від 04.02.2013 року був розірваний. У квартирі за даною адресою є зареєстрованим [PERSON], який з 2010 року у даному житловому приміщенні не проживає, що підтверджується актом про непроживання від 20.05.2017 року, фактичне місце проживання відповідача невідоме. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки реєстрація відповідача за вказаною адресою не дозволяє позивачці розпорядитися своєю власністю, крім того, вона змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Також суд вважає стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору 640,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №295 в будинку №29 по вул. Шолохова у м. Дніпрі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.04.2001 року, на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У квартирі за даною адресою є зареєстрованим син позивачки [PERSON], який більше 5 років у квартирі не проживає, його особисті речі відсутні, не сплачує за комунальні послуги, перешкод у проживанні позивачка йому не чинить. Також позивачка зазначила, що відповідач має у власності квартиру [ADDRESS]. де він на теперішній час мешкає, тому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №295 в будинку №29 по вул. Шолохова у м. Дніпрі. Позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила справу слухати у її відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечувала, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову, нотаріально посвідчену заяву від 02.06.2017 року, реєстровий №1322, якою проти позову не заперечував, підтвердив факт того, що в спірній квартирі не проживає більше 5 років, справу просив слухати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.04.2001 року, на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У квартирі за даною адресою є зареєстрованим син позивачки [PERSON], який більше 5 років у квартирі не проживає, його особисті речі відсутні, він не сплачує за комунальні послуги, що підтвердив сам відповідач у своїй нотаріально посвідченій заяві від 02.06.2017 року. Відповідач має у власності квартиру [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою №80278250 від 14.02.2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки реєстрація відповідача за вказаною адресою не дозволяє позивачці розпорядитися своєю власністю, крім того, вона змушена нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, сам відповідач підтвердив факт не проживання у квартирі за місцем реєстрації, тому суд вважає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №295 в будинку №29 по вул. Шолохова у м. Дніпрі. Також суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору 640,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок з прибудовами [ADDRESS]. З 2009 року сторони по справі перебували в не зареєстрованому шлюбі, однак сімейне життя між ними не склалося і сімейні стосунки були припинені. З лютого 2014 року відповідач забравши свої речі почав окремо проживати, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право на проживання. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав викладених у заяві, просять його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належно повідомлений про час та місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'я без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. Позивачка являється власником будинку, що розташований за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором дарування житлового будинку від 23 лютого 2006 року. Відповідач зареєстрований у будинку позивачки, проте фактично в ньому не проживає з лютого 2014 року, що підтверджується актом обстеження на предмет проживання від 24 березня 2014 року складеним представниками Новоушицької селищної ради. Відповідно до довідки, виданої Новоушицькою селищною радою Хмельницької області №840 від 25 березня 2015 року [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але не проживає, що узгоджується з поясненнями позивача. За вказаних обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач без поважних причин з лютого 2014 року не проживає в будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] який належить позивачці, в силу ст. 405 ЦК України, вбачаються підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом, а тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок з прибудовами №8 по вулиці Богдана Хмельницького в с.Песець Новоушицького району Хмельницької області. 09 листопада 1996 року сторони по справі зареєстрували шлюб, однак сімейне життя між ними не склалося і сімейні стосунки були припинені. З 2009 року відповідач забравши свої речі почав окремо проживати, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право на проживання. В судове засідання представник позивачки не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімя без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. Позивачка являється власником житлового будинку по вул.Богдана Хмельницького, 8 в с.Песець Новоушицького району Хмельницької області, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 лютого 2016 року та рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2015 року. Відповідач зареєстрований у будинку позивачки, проте фактично в ньому не проживає більше одного року, що підтверджується довідками виданими Новоушицькою селищною радою №141, 142 від 24 лютого 2017 року, актом обстеження на предмет проживання від 24 лютого 2017 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач без поважних причин більше одного року не проживає в будинку, що розташований за адресою вул.Богдана Хмельницького, 8 в с.Песець Новоушицького району Хмельницької області, який належить позивачці, відтак в силу ст.405 ЦК України, вбачаються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування цим житлом. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання наймача таким, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач по справі є наймачем житлового приміщення у вказаній квартирі на підставі договору найму житлового приміщення з 05.04.2011 р., зареєстрований в спірній квартирі, однак після укладення договору найму в квартиру не поселявся і ніколи в ній не проживав. Оскільки, відповідач зареєстрований в спірній квартирі, на нього нараховуються платежі по ПП «Регіон-Центр». А тому просить визнати його таким, що втратив право на користування нею. Позивачка в судове засідання не з'явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки представник позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач, який є наймачем спірного житлового приміщення, дійсно, зареєстрований, але після укладення договору найму житлового приміщення та реєстрації в ньому, як наймач, в квартиру не заселявся та ніколи в ній не проживав. Спірна квартира належить на праві власності позивачці, а тому позов про визнання [PERSON] Хасан. таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору позики складеного 21 жовтня 2008 року між сторонами, посилаючись на те, що з боку [PERSON] під час укладення вказаного правочину було здійснено на неї тиск у формі погроз щодо її життя. В судове засідання позивачка не зявилася та подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він жодного тиску на позивачку під час укладення успорюваного договору не вчиняв. Зазначена угода була укладена як новація договору позики у звязку із тим, що ним було передано позивачці аванс в розмірі 3000 Євро в рахунок майбутнього продажу квартири в [ADDRESS], однак від укладення вказаної угоди вони відмовилися. Жодних угод з приводу оренди зазначеного житла він із позивачкою не укладав. Вважає поданий позов безпідставним, оскільки рішенням Новоселицького районного суду від 13.01.2010 року по справі № 2-105, яке набрало законної сили, було задоволено його позов до позивачки про стягнення на підставі зазначеного правочину 30000 гривень та у вказаній справі у звязку із поданням заперечення [PERSON] досліджувалося питання щодо здійснення з його боку тиску під час укладення даного договору. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 21.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, відповідно до якого остання отримала позику в сумі 30000 гривень із зобовязанням повернути її в термін 3 місяці. Вказана угода виникла із домовленості сторін укласти договір купівлі-продажу квартири в [ADDRESS], у звязку із чим відповідачем було передано позивачці аванс в розмірі 3000 Євро, про що свідчить розписка позивачки від 03.03.2007 року. У відповідності до ст. 1053 ЦК України сторони домовилися, що переданий аванс, який в переводі на валюту України становить 30000 гривень, буде переведено в боргове зобовязання. Вказані обставини були встановлені в рішенні Новоселицького районного суду від 13.01.2010 року по справі № 2-105, а тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню у звязку із тим, що по справі беруть участь ті ж самі особи. В своїх запереченнях по вищевказаній справі позивачка посилалася на вчинення тиску на неї з боку відповідача, які є аналогічними підставам даного позову. Відповідно до ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 21.04.2010 року по справі №2-105 було встановлено, що [PERSON] не довела факту вчинення насильства з боку [PERSON] під час укладення договору позики. На підставі ст.ст. 203, 215, 1047, 1053 ЦК України, суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним заповіту та свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на ? частину земельної ділянки та її поділ. Позивачка просить визнати недійсним заповіт [PERSON] в частині спадкування [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 12 жовтня 2013 року(реєстраційний №2293) на вказану земельну ділянку, видане [PERSON] в Іванківській районній державній нотаріальній конторі. Визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS] та виділити її в натурі. Так як для складання мотивованої частини рішення необхідно багато часу, тому відповідно до ч.3 ст. 209 ЦПК України слід проголосити вступну та резолютивні частини рішення, надавши право сторонам ознайомитися з повним рішенням 29 січня 2014 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло. Вона послалась на те, що 21.02.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів видане Свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру № 23 в будинку № 140 по пр.. Добровольського в м. Одесі, згідно якого вказана квартира належить в рівних частках позивачці та її чоловіку [PERSON], який помер 19.01.2016 року, та після смерті якого відкрилась спадщина. Позивачка вважає, що її чоловік підробив її підпис в заяві про приватизацію, а тому розпорядження органу приватизації та Свідоцтво про право власності на житло є недійсними. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав наполягав на його задоволенні. Представник відповідача позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, в подальшому в судове засідання не зявився. Представник третьої особи позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.02.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів видане Свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру № 23 в будинку № 140 по пр.. Добровольського в м. Одесі, згідно якого вказана квартира належить в рівних частках позивачці та її чоловіку [PERSON]. [PERSON] помер 19.01.2016 року, та після смерті якого відкрилась спадщина. Судом призначена почеркознавча експертиза підпису позивачки в заяві на приватизацію житла, однак з вини позивачки вказана експертиза не проведена, а тому суд вважає потрібним встановити факт того, що підпис в цій заяві від імені позивачки належить позивачці. Доказів на спростування вказаного факту стороною позивачки суду не надано. Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх членів сімї, які постійно проживають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). При таких обставинах суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог, та про те що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed