Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість. На підставу своїх вимог спирається на те, що 27 липня 2018 року набрала чинності постанова Апеляційного суду Черкаської області у справі № 22-ц/793/1230/18, якою змінено рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року у справі № 701/1196/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця та визнання права власності, а саме скасовано в частині щодо повного задоволення заявлених вимог та прийнято в цій частині нову постанову, якою задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення незадоволених вимог кредитора в розмірі 19 019 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятнадцять гривень) 63 копійки. Таким чином, Постановою суду визнано обов`язок Відповідача сплатити на користь Позивача кошти в розмірі 19 019 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятнадцять гривень) 63 копійки. Постанова Апеляційного суду Черкаської області від 27.07.2018 року у справі № 22-ц/793/1230/18 є відповідним судовим рішенням, яке підлягає обов`язковому виконанню Відповідачем з дня набрання ним чинності. З моменту набрання чинності Рішенням суду у Відповідача виник обов`язок перед Позивачем щодо сплати коштів у розмірі 19 019 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятнадцять гривень) 63 копійки. У лютому 2019 року, у зв`язку з невиконанням боржником Рішення суду позивачем подано виконавчий лист на примусове виконання до Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. 23.02.2019 року, за заявою позивача державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58471520. Відповідачем в рахунок погашення заборгованості згідно Рішення суду станом на 01.06.2021 року було сплачено кошти у розмірі 5300,98 грн., 20.03.2019 в сумі 300,97 грн., 24.04.2019 в сумі 454,55 грн., 29.05.2019 в сумі 454,55 грн., 28.11.2019 в сумі 1818,18 грн., 11.01.2020 в сумі 1363,64 грн., 07.09.2020 в сумі 454,55 грн., 24.11.2020 в сумі 454,54 грн. Тобто, станом на 01.06.2021 року залишок заборгованості складає 13 718 (тринадцять тисяч сімсот вісімнадцять гривень) 65 копійок, тобто Рішення суду Відповідачем не виконано, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилися, але в своїй позовній заяві просила справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Суд, вислухавши відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27 липня 2018 року набрала чинності постанова Апеляційного суду Черкаської області у справі № 22-ц/793/1230/18, якою змінено рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року у справі № 701/1196/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця та визнання права власності, а саме скасовано в частині щодо повного задоволення заявлених вимог та прийнято в цій частині нову постанову, якою задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення незадоволених вимог кредитора в розмірі 19 019 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятнадцять гривень) 63 копійки (а.с. 9-21). Таким чином, Постановою суду визнано обов`язок Відповідача сплатити на користь Позивача кошти в розмірі 19 019 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятнадцять гривень) 63 копійки. Постанова Апеляційного суду Черкаської області від 27.07.2018 року у справі № 22-ц/793/1230/18 є відповідним судовим рішенням, яке підлягає обов`язковому виконанню Відповідачем з дня набрання ним чинності. З моменту набрання чинності Рішенням суду у Відповідача виник обов`язок перед Позивачем щодо сплати коштів у розмірі 19 019 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятнадцять гривень) 63 копійки. У лютому 2019 року, у зв`язку з невиконанням боржником Рішення суду позивачем подано виконавчий лист на примусове виконання до Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. 23.02.2019 року, за заявою позивача державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58471520 (а.с. 23-24). Відповідачем в рахунок погашення заборгованості згідно Рішення суду станом на 01.06.2021 року було сплачено кошти у розмірі 5300,98 грн., 20.03.2019 в сумі 300,97 грн., 24.04.2019 в сумі 454,55 грн., 29.05.2019 в сумі 454,55 грн., 28.11.2019 в сумі 1818,18 грн., 11.01.2020 в сумі 1363,64 грн., 07.09.2020 в сумі 454,55 грн., 24.11.2020 в сумі 454,54 грн. Тобто, станом на 01.06.2021 року залишок заборгованості складає 13 718 (тринадцять тисяч сімсот вісімнадцять гривень) 65 копійок, тобто Рішення суду Відповідачем не виконано. Інформація щодо залишку заборгованості підтверджується листом Маньківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 16.12.2020 року № 11390 (а.с. 25-26) та Постановою державного виконавця від 31.05.2021 року про передачу виконавчого документа до підприємства, установи, організації. Також, інформацією про виконавче провадження з Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України підтверджується зміна прізвища боржника [PERSON] на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого Нестерівською сільською радою Маньківського району Черкаської області 20.12.2019 року (а.с. 27-31). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від божника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти, в тому числі і рішення суду. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України передбачають, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Адже інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК України. З огляду на те, що рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто грошову суму боргу в розмірі 19019 грн. 63 коп., і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, а тому між сторонами наявні грошові зобов`язання, які відповідач належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за період з 28.07.2018 по 31.05.2021 року та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає сума інфляційних збитків за прострочення грошового зобов`язання на суму 19019 грн. 63 коп., за період з 28.07.2018 року по 19.03.2019 року з урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: (19019,63 х 1,07518% - 19019,63 грн. = 1429,89 грн.), 18718 грн. 66 коп., за період з 20.03.2019 року по 23.04.2019 року з урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: (18718,66 х 1,009% - 18718,66 грн. = 168,47 грн.), 18264 грн. 11 коп., за період з 24.04.2019 року по 28.05.2019 року з урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: (18264,11 х 1,01% - 18264,11 грн. = 182,64 грн.), 17809 грн. 56 коп., за період з 29.05.2019 року по 27.11.2019 року з урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: (17809,56 х 1,006915521% - 17809,56 грн. = 123,16 грн.), 15991 грн. 38 коп., за період з 28.11.2019 року по 10.01.2020 року з урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: (15991,38 х 0,998998% - 15991,38 грн. = - 16,023 грн.), 14627 грн. 74 коп., за період з 11.01.2020 року по 06.09.2020 року з урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: (14627,74 х 1,011974395% - 14627,74 грн. = 175,16 грн.), 14173 грн. 19 коп., за період з 07.09.2020 року по 23.11.2020 року з урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: (14173,19 х 1,01505% - 14173,19 грн. = 213,31 грн.), 13718 грн. 65 коп., за період з 24.11.2020 року по 31.05.2021 року з урахуванням офіційно оприлюднених індексів інфляції: (13718,65 х 1,084903973% - 13718,65 грн. = 1164,77 грн.), всього 3441 грн. 37 коп., а також 3% річних за період з 27.07.2018 року по 19.03.2019 року (19019,63 х 3% х 236 / 365 / 100 = 368,93 грн.), за період з 20.03.2019 року по 23.04.2019 року (18718,66 х 3% х 35 / 365 / 100 = 53,85 грн.), за період з 24.04.2019 року по 28.05.2019 року (18264,11 х 3% х 35 / 365 / 100 = 52,54 грн.), за період з 29.05.2019 року по 27.11.2019 року (17809,53 х 3% х 183 / 365 / 100 = 267,88 грн.), за період з 28.11.2019 року по 31.12.2019 року (15991,38 х 3% х 34 / 365 / 100 = 44,69 грн.), за період з 01.01.2020 року по 10.01.2020 року (15991,38 х 3% х 10 / 365 / 100 = 13,11 грн.), за період з 11.01.2020 року по 06.09.2020 року (14627,74 х 3% х 240 / 365 / 100 = 287,76 грн.), за період з 07.09.2020 року по 23.11.2020 року (14173,19 х 3% х 78 / 365 / 100 = 90,62 грн.), за період з 24.11.2020 року по 31.12.2020 року (13718,65 х 3% х 38 / 365 / 100 = 42,73 грн.), за період з 01.01.2021 року по 31.05.2021 року (13718,65 х 3% х 151 / 365 / 100 = 170,26 грн.), всього 1392 грн. 37 коп. Крім того, суд не вбачає підстав для зменшення розміру інфляційних витрат на суму боргу та трьох відсотків річних. Так, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних витрат за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових витрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, немає на меті встановлення точного їх розміру. З огляду на компенсаційний характер заходів у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд може за певних умов зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Як зазначалось вище, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув кошти, рішення суду, відповідно до якого заборгованість стягнута не виконано, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру інфляційних та 3 % річних на суму боргу. Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суд змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 908 грн., судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved