Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобовязання, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що відповідачка 26.10.2015 року позичила у неї гроші в сумі 2800 грн. на незначний термін, про що власноруч написала розписку, в якій вказала, що зобовязується повернути позивачці вказану суму до 31.12.2015 року. Однак в зазначений строк гроші позивачці повернуті не були. Не повернула вона грошей і до теперішнього часу. Відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх грошових зобовязань, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідачки на її користь борг за договором позики в розмірі 2800 грн.; 3 % річних від простроченої суми 84,00 грн., та витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. У судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Але від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.10.2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 2800 грн. на незначний термін, про що власноруч написала розписку, в якій вказав, що зобовязується повернути позивачці вказану суму до 31.12.2015 року. Однак в зазначений строк гроші позивачці повернуті не були. Не повернула вона грошей і до теперішнього часу. На пропозиції позивачки віддати їй позичену суму грошей відповідачка ніяк не реагує, ухиляється від виконання своїх грошових зобовязань. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України регламентує обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти таку ж суму або речі, визначені родовими ознаками, таку ж кількість, того ж роду та такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки суму боргу за договором позики в розмірі 2800,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки відсотки за прострочення грошового зобовязання в розмірі 84,00 грн. Із змісту ч. 1 ст. 88 ЦПК України вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягають витрати, повязані з оплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved