Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вимогами про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті 17 червня 1999 року її матері [PERSON] за положеннями ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), у звязку з фактичним прийняттям спадщини, визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на ? частину земельної частки (паю) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах, що належала останньої на підставі сертифікату серії КВ № 0298120 від березня 2000 року, внести зміни до свідоцтва про право на спадщина за законом від 8 грудня 2000 року, посвідченого Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області, за реєстровим № 1243, щодо визнання за її рідним братом [PERSON] право власності на спадщину за законом після смерті їх матері [PERSON] на ? частину вищезазначеної спірної земельної частки (паю). В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, позивачка наполягала на тому, що після смерті матері в м. Харкові за місцем її (заявниці) проживання, саме вона особисто поховала її, прийняла від неї предмети побуту та вжитку, в тому числі, золоті сережки, що були надягнути на неї та предявлені під час розгляду цієї справи, тобто вона стверджувала, що фактично прийняла спадщину в порозумінні ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року). Представник відповідача [PERSON], вимоги позову не визнав, стверджуючи, що позивачка не надала письмових доказів прийняття нею спадщини після смерті своєї матері. Інші співвідповідачі - спадкоємці рідного брата позивача [PERSON], що помер 22 березня 2015 року, в судове засідання не зявилися, надіславши до суду листи про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положення ст.ст. 524, 525, 527, 529, 535, 549 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяв станом на 17 червня 1999 року) зазначають, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування може здійснюватися за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємця за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У відповідності до свідоцтва серії І-ОК № 309381, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00015829857 від 23.09.2015 року, свідоцтва про укладення шлюбу від 8 лютого 1985 року НВЛ № 452855, матірю позивача, що народилася 19 серпня 1945 року, зазначена [PERSON]. Згідно свідоцтва серії І-ОК № 351287, виданого повторно 29 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] померла 17 червня 1999 року в м. Харкові. Як вбачається з довідки № 109 від 4 жовтня 2015 року житлового кооперативу «Салтівський», позивач разом з матірю [PERSON] проживали в м. Харкові по пр.50 річчя ВЛКСМ до часу зняття з реєстрації 22 травня 1990 року. У відповідності до довідки дільниці № 1 комунального підприємства «Жилкомсервис» № 2721 від 13.10.2015 року, виданої позивачеві, [PERSON] була зареєстрована [INFO], з 10 червня 1998 року по 28 липня 1999 року. Як вбачається з сертифікату серії КВ № 0298120 від березня 2000 року, мати позивача - [PERSON], належала земельна частка (пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах в с. Лосятин Васильківського району Київської області. За повторним свідоцтвом серії І-ОК № 355874 від 1 березня 2016 року, [PERSON] помер 22 березня 2015 року. З огляду спадкової справи № 413\\2000 до майна померлої 16.06.1999 року в м. Харкові [PERSON], в заяві від 17 червня 1999 року про прийняття спадщини її син [PERSON] - рідний брат позивача, що був зареєстрований в [INFO], зазначив, що інших спадкоємців, передбачених законом, не має. Як вбачається з постанови Гребінківської державної нотаріальної контори Васильківського району Київської області № 895.02\\31 від 6.10.2015 року, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай) через видачу відповідного свідоцтва про право на спадщину на імя [PERSON] за спадковою справою № 413\\2000, за заявою якого, інших спадкоємців, передбачених законом, на час прийняття спадщини, не було. При цьому суд звертає увагу, що за довідкою Лосятинської сільської ради Васильківського району № 902 від жовтня 2000 року, померла [PERSON] нібито дійсно була зареєстрована та проживала з 1913 року по день смерті 17 червня 1999 року в с. Лосятин по вул. Ватутіна, 34. За свідоцтвом про право на спадщину за законом від 8 грудня 2000 року, посвідченого Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області, за реєстровим № 1243, за [PERSON] визнано право власності на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,55 в умовних кадастрових гектарах, в с. Лосятин Васильківського району Київської області, що належала померлої на підставі сертифікату серії КВ № 0298120 від березня 2000 року. З огляду спадкової справи № 63\\2015 року до майна померлого 22 березня 2015 року [PERSON], його спадкоємцями є відповідачі по зазначеній цивільній справ. Суд, критично ставиться до заперечень представника відповідача [PERSON], щодо відсутності письмових доказів прийняття позивачем спадщини після смерті її матері, оскільки положення ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) наявність саме письмових доказів не передбачає. Також суд зазначає, що заяви представника відповідача [PERSON] про нібито домовленість між дітьми [PERSON] позивачем та її померлим братом [PERSON] щодо поділу майна їх матерії, а саме, через отримання позивачем коштів від продажу будинку матері з відмовою від належної останній земельної частки (паю), в судовому засіданні нічим підтверджені не були. З огляду на наведене, суд приходить до висновку що позивачем та її представником підтверджені обставині фактичного прийняття заявницею спадщини після смерті в м. Харкові її матері, а тому, її вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1\\2 частину земельної частки (паю) підлягають до задоволення, та захист її прав можливий через внесення відповідних змін до свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 грудня 2000 року Гребінківської державної нотаріальної контори на імя [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: approved