Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) на весь період проживання з нею дитини з інвалідністю. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограду від 08.06.2015 року. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із нею, знаходиться на її утриманні та має інвалідність, у зв'язку з встановленим діагнозом: цукровий діабет 1 типу, важка форма, інсулінозалежний. Дитина потребує постійного стороннього догляду, у зв'язку з чим вона не має можливості працювати та знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати, для домашнього догляду за дитиною. Відповідач працездатний, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання, відповідно до ст. 88 СК України, у зв'язку з проживанням із нею дитини з інвалідністю. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав, викладених у письмовому відзиві, додатково пояснив, що матеріальну допомогу на утримання сина надавав та буде надавати надалі, однак згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини доходів, але не менш ніж 50% для дитини відповідного віку. Проти стягнення з нього аліментів на утримання позивачки заперечував, оскільки він не має змоги надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, так як його заробітна плата є незначною, а єдине наявне в нього житло було пошкоджено в результаті артобстрілу в м. Авдіївці, у зв'язку з чим він несе витрати по його ремонту. З'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограду від 08.06.2015 року /а.с. 5/. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.03.2014 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] /а.с. 3/. З довідки № 1411035113 від 21.04.2016 року вбачається, що позивачка [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, у зв'язку з чим їх фактичним місце проживанням є: [ADDRESS] /а.с. 4/. У судовому засіданні було встановлено, що на даний час неповнолітній [PERSON], [INFO], продовжує проживати разом з матір'ю, дана обставина не заперечувалася відповідачем. Відповідно до виписки № 331 із медичної карти стаціонарного хворого неповнолітньому [PERSON], [INFO], було встановлено діагноз: цукровий діабет 1 тип, вперше виявлений, тяжка форма, субоптимальний глікемічний контроль /а.с. 6-7/. Висновком ЛКК № 10-4/115 від 07.03.2018 року було встановлено, що [PERSON], [INFO], потребує домашнього догляду матері строком до 5 років (по [INFO]), згідно зі с. 179 КЗпП України. Дана обставина також підтверджується довідкою № 10-4/115 від 07.03.2018 року про потребу дитини у домашньому догляді. Відповідно до наказів Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області № 111-в від 15.03.2017 року /а.с. 10/ та № 136-в від 13.03.2018 року позивачці [PERSON], головному спеціалісту сектору страхових виплат відділу роботи з потерпілими Авдіївського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, надані відпустки без збереження заробітної плати для домашнього догляду за дитиною до досягнення нею п'ятирічного віку в періоди з 19.03.2017 року по [INFO] та з 19.03.2018 року по [INFO]. Відповідно до довідки про доходи № 101 від 26.02.2018 року [PERSON] працює молодшим інспектором (титан) Маріупольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Донецькій області та отримує стабільний доход /а.с. 30/. Відповідач [PERSON], згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання № 183 від 26.02.2018 року /а.с. 33/, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], його житло було пошкоджено в результаті артобстрілу в м. Авдіївці, що підтверджується актом від 20.02.2017 року /а.с. 34/, довідкою Покровського ВП № 1584/404/06-2018 від 26.02.2018 року /а.с. 35/. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, зокрема беручи до уваги той факт, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги, що позивачкою не було представлено доказів того, що вона проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, як того вимагає ч. 1 ст. 88 СК України, зокрема не надано документального підтвердження встановлення неповнолітній дитині [PERSON], [INFO], інвалідності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) на весь період проживання з нею дитини з інвалідністю. Одночасно, аналізуючи надані позивачкою докази по справі: висновок ЛКК № 10-4/115 від 07.03.2018 року та довідку № 10-4/115 від 07.03.2018 року, суд вважає необхідним зауважити, що зазначені документи свідчать про потребу неповнолітнього [PERSON], [INFO], у домашньому догляді та дають право матері дитини на відпустку без збереження заробітної плати строком до 5 років (по [INFO]), відповідно до ч. 6 с. 179 КЗпП України. При цьому вищевказані документи не свідчать про наявність чи відсутність у дитини інвалідності. З огляду на вищевикладене, позов у цій частині не підлягає задоволенню, за необґрунтованістю. На підставі ст. ст. 88, 180, 181 СК України,

Outcome: partial