Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 18.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який в подальшому розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , які за їх з відповідачем домовленістю, проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вказує, що на час їхнього спільного проживання та на даний час відповідач працював та працює на двох роботах, а саме на підставки лікарем рентгенологом в Діагностичному центрі «Вітамед», де займається Магнітно-резонансною терапією «МРТ» в м. Одеса, а також на підставки в Медичному центрі «АРТ» на Комп`ютерній томографії (КТ) в м. Біляївка Одеської області. Крім того, її колишній чоловік отримує доплату за ургентування в сумі 500 грн. за кожен виїзд. У сукупності середня заробітна плата відповідача за кожен місяць його роботи становить близько 80000 грн., іноді і більше. При цьому відповідач за вказану роботу офіційно отримує мінімальну заробітну плату та кожного місяця отримує доплату «в конверті» готівковими коштами. Станом на теперішній час вона працює лікарем-анестезіологом-реаніматологом КНП Біляївська багатопрофільна лікарня, де отримує заробітну плату в середньому близько 6000 грн., свого житла не має, а проживає з сином в будинку, право власності на який зареєстроване за відповідачем. Відповідач має відносин з іншою жінкою та наполягає на тому, щоб вона з сином покинули його будинок. Враховуючи вказані обставини, вона змушена шукати та винаймати квартиру для проживання в м. Біляївка, вартість якої з комунальними послугами становить не менше 4000 грн. Крім того, кожного року для оздоровлення сина вона везе його на море, витрачаючи при цьому кошти на дорогу та продукти харчування в розмірі не менше 300 грн. за один день. Також вона здійснює купівлю одягу, канцелярських товарів, зошитів, підручників, продуктів харчування, оплачує дитині спортивні секції та несе інші витрати на транспортування та обслуговування дитини. Всі зазначені витрати, а також рівень життя (харчування, одягу, дозвілля та навчання) її дитини потребують поповнення матеріальних ресурсів, що є не співмірним з її заробітною платою. В свою чергу, відповідач має відмінний стан здоров`я, значний заробіток в сфері медицини, інших утриманців не має, у його власності перебуває будинок, нещодавно придбаний автомобіль марки «Кia Сeed», а тому, на її думку, він в змозі сплачувати на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка зауважує, що саме такий розмір стягуваних аліментів буде доповненням до її внеску, як матері, на утримання дитини та зможе забезпечити її нормальний фізичний, моральний та духовний розвиток, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 18.10.2021 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Чумаченко С.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить позов [PERSON] задовольнити частково та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що сукупний дохід відповідача підтверджується довідками, долученими позивачкою до позовної заяви, та становить 11884,34 грн. щомісяця, а її припущення про великі доходи відповідача з якихось неіснуючих джерел додаткових доплат є безпідставними. З метою отримання доходу, більшого за середню заробітну плату й можливість надання належного утримання сина, відповідач вимушений працювати на двох роботах. Доводи позивачки про придбання відповідачем автомобіля марки «Кia Сeed» не відповідають дійсності та не підтверджені відповідними доказами. Відповідачу дійсно належить автомобіль, але не марки «Кia Сeed», а марки «Hyundai», який було придбано ще в 2016 році. Твердження позивачки про те, що відповідач нібито вимагає її виселення з власним сином із будинку є цинічними припущеннями з метою встановлення у суду хибного уявлення про особу відповідача. Зважаючи на те, що відповідач зобов`язаний та має бажання приймати участь в утриманні свого сина, останній визнає аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку 2510 грн. щомісяця. Позивачка та її представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, а від його представника адвоката Чумаченко С.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2012 року, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Подружнє життя сторін не склалося і рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року їх шлюб було розірвано (а.с.7-8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.9). З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється те, дитини проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді лікаря-анестезіолога-реаніматолога в КНП Біляївська багатопрофільна лікарня та отримує заробітну плату у розмірі 5300 грн. Цих коштів недостатньо для належного утримання сина та забезпечення його всім необхідним. В свою чергу, відповідач працює на двох роботах, отримує доплату за ургентування в сумі 500 грн. за кожен виїзд, а тому у сукупності його неофіційний дохід складає близько 80000 грн. щомісяця. Крім того, відповідач володіє житловим будинком, а нещодавно придбав автомобіль марки «Кia Сeed». На підтвердження своїх доводів позивачка надала довідку ПП «Медичний центр «АРТ», з якої вбачається, що [PERSON] працює в ПП «Медичний центр «АРТ» та його заробітна плата з лютого 2021 року по липень 2021 року становить 2415 грн. щомісяця (а.с.11). Згідно довідки ПП «Вита-мед І», наданої позивачкою, [PERSON] дійсно працює в ПП «Вита-мед І» на посаді лікаря-рентгенолога і його заробітна плата з лютого 2021 року по липень 2021 року складає в середньому 9500 грн. щомісяця (а.с.13). У відповідності до положень п. 1 ст. 27 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а п. 2 вказаної статті передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) \~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року становить 2510 гривень. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, заперечуючи проти стягнення з нього на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини аліментів у зазначеному позивачкою розмірі вказує, що з урахуванням його щомісячного сукупного доходу у розмірі 11884,34 грн., він має змогу сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у розмірі 2510 грн. щомісяця. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою суду надано докази на підтвердження доходу відповідача, сукупний розмір якого становить в середньому 11900 грн. щомісяця, з огляду на що суд приходить до висновку про спроможність останнього сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3500 грн. щомісяця. При визначенні розміру аліментів суд враховує також те, відповідач є молодою особою, фізично здоровим, працездатний, є власником житлового будинку та автомобіля марки «Hyundai», 2011 року випуску, являється батьком неповнолітньої дитини та в силу закону зобов`язаний утримувати дитину та забезпечувати їй належний рівень життя. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлений судом розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дитини. Окрім того, з урахуванням загальновідомих обставин про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку встановлений судом розмір аліментів є справедливим. При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов неповнолітнім дітям. Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язку щодо її утримання, з урахуванням того, що позивачкою не доведено дохід відповідача, з огляду на який можливо було би дійти висновку, що він має змогу сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмірі, враховуючи згоду відповідача сплачувати аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який становить 2510 гривень, яких вочевидь не може вистачити на нормальне забезпечення неповнолітнього сина сторін, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 3500 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення нею повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial