Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 51 312 грн. Свій позов обґрунтовувала тим, що рішенням суду від 11 липня 2013 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину, які продовжують навчання. Відповідач неналежно виконує свій обов'язок по сплаті аліментів на утримання дітей, невчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти, тому позивачка просить стягнути з нього пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачки, позивачки, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення пені у зв'язку із простроченням сплати аліментів на утримання дитини. Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 липня 2013 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі 400 гривень (а.с.13-14). Стягнення аліментів розпочато з 18 червня 2013 року. Однак, виконавче провадження з виконання рішення суду відкрито 07.10.2013 року, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивачка не надала суду доказів того, що вона зверталась до відповідача із заявами про виконання рішення суду, а відповідач його не виконував до жовтня 2013 року. Аліменти відповідач сплачував не в повному обсязі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість, а також вказаний факт підтверджується довідкою-розрахунком ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 28.05.2015 року (а.с.11-12). Відповідачем на подано доказів на спростування розрахунку заборгованості, який надано позивачкою. Відповідно до ст. 60 ЦК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз'яснив, що передбачена ст..196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак, відповідачем не надано жодних доказів, які спростовували зменшення нарахування пені. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до наступних, а кількість днів прострочення за аліментами обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено по сплаті певної суми заборгованості. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року по справі № 6-81 цс 13. З врахуванням цього, судом проведено перерахунок пені, з врахуванням кожної суми щомісячного платежу, шляхом множенням суми платежу за місяць на кількість днів місяця та на 1 відсоток суми боргу, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів за період з 01 жовтня 2013 року по 01 січня 2015 року включно, що становить 3 904 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів слід задовольнити частково. На підставі вищенаведеного, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: partial