Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду 02 вересня 2014 року, з вимогами до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 14 березня 1984 року на ім,я [PERSON] на отримання грошового вкладу ощадкаси №5323022 м. Одеси на рахунку [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO], залишилася спадщина у вигляді будинку загальною площею 28,3 кв.м., розташованого по [ADDRESS], але цей будинок був перебудований за життя спадкодавця, без відповідних документів, то Свідоцтво про право на спадщину позивачка не отримала, а пред'явила на будинок права у судовому порядку, і їй було відмовлено. На день смерті спадкодавця - це [PERSON], спадкоємцями за законом були її рідні діти: дочка [PERSON], 1929 р.н., дочка [PERSON], 1931 р.н., дочка [PERSON], 1944 р.н., дочка [PERSON], 1940р.н., син [PERSON], 1949 р.н. За домовленістю між дітьми спадкодавця , будинок площею 28 кв.м. залишався [PERSON] , яка доглядала тяжко хвору матір , яка потребувала сторонньої постійної допомоги. Позивач зазначає, що її брат [PERSON] ніколи не претендував на 1/5 частину спадку, який був зареєстрований і мешкав в квартирі старшої сестри [PERSON], у якої крім кімнати площею в 12,6 кв.м., малось ще чотири самовільно збудованої кімнати. Позивачка стверджує, що між спадкоємцями існувала домовленість про те, що після смерті їх матері будинок залишається саме [PERSON], який вона фактично прийняла, тому діти померлої не звертались до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, всі документи померлої матері [PERSON] знаходились у позивачки в домоволодінні матері. В 2012 - 2013 роках, при розгляді іншої цивільної справи за № 1527/17330/12 позивачки стало відомо, що на будинок матері претендує відповідачка [PERSON] з тих підстав, що її батько [PERSON] отримав в 1984 році Свідоцтво про право на спадщину у вигляді грошового вкладу на ощадній книжці. Позивачка вважає, що її брат [PERSON] незаконно заволодів ощадною книжкою матері, для того щоб отримати грошові кошти в сумі 260 рублів, які зберігались на рахунку ощадкнижки, ощадну книжку матері [PERSON] брату не віддавала. Позивач зазначає, що 14 березня 1984 року її брат [PERSON] звернувся з заявою в Четверту Одеську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у вигляді грошового вкладу в сумі 259 руб.96 коп., вказавши , що інших спадкоємців, передбачених законом не має, тобто брат позивачки вніс неправдиві відомості. При цьому в заяві адресою проживання брата значиться [ADDRESS], де він був зареєстрованим і проживав разом з рідною старшою сестрою [PERSON] померлою в 2000 році, а покійна мати мешкала по [ADDRESS], де з нею разом проживали позивачка і її родина. Позивач стверджує, що її брат [PERSON] таємно заволодів ощадкнижкою, яка зберігалася в будинку матері і де проживала [PERSON] , для отримання грошей, оскільки він зловжив спиртними напоями. [PERSON] помер [INFO], а 03 грудня 2012 року його донька [PERSON] - відповідачка, звернулась до Четвертої Одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але 13 січня 2014 року за № 42/02-31 державний нотаріус Бойченко О.Є. виніс постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії. При цьому, в довідковому листі від 13 березня 2013 року за №637/02-14 зазначено, що до складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS]. У зв,язку з зазначеним вище, позивачка просить суд позов задовольнити повністю. В судовому засіданні позивачка і її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги, просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачки адвокат [PERSON] не визнав позовні вимоги в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні. З,ясував обставини справи, заслухав пояснення сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідив та проаналізував матеріали справи № 523/13404/14-ц, оголосив матеріали цивільної справи за № 1527/17330/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та за позовом третьої особи [PERSON] до ОМР і [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що після смерті матері позивачки - [PERSON], померлої [INFO], залишилася спадщина у вигляді будинку загальною площею 28,3 кв.м., розташованого по [ADDRESS], але цей будинок був перебудований за життя спадкодавця, без дозвільних документів, тому Свідоцтво про право на спадщину позивачка вчасно не отримала, а зверталась з позовом до суду в 2012 році. Відповідно до рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 15 липня 2013 року, позов [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування та позов третьої особи [PERSON] до ОМР і [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на будинок [ADDRESS] - залишено без задоволення, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2013 року рішення залишено без змін. (л.с.186-187, 250-253 справа № 1527/17330/12). На день смерті спадкодавця - [PERSON], спадкоємцями за законом були її рідні діти: дочка [PERSON], 1929 р.н., дочка [PERSON], 1931 р.н., дочка [PERSON], 1944 р.н., дочка [PERSON], 1940р.н., син [PERSON], 1949 р.н. 14 березня 1984 року, брат позивачки - [PERSON] звернувся з заявою в Четверту Одеську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у вигляді грошового вкладу в сумі 259 руб.96 коп., вказавши , що інших спадкоємців, передбачених законом не має, тобто надав нотаріусу неправдиві відомості. При цьому в заяві адресою проживання брата значиться [ADDRESS], де він був зареєстрованим і проживав разом з рідною старшою сестрою [PERSON] померлою в 2000 році, а покійна мати мешкала по [ADDRESS], де з нею разом проживали позивачка і її родина. [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 березня 1984 року, що складається з грошового вкладу на рахунку № 9096 (л.с.62). Дані відображені в спадковій справі за №72/1984 на л.с.59-62. [INFO] помер брат позивачки [PERSON], його донька [PERSON] звернулась 03 грудня 2012 року до Четвертої Одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на все майно, в т.ч. житловий будинок [ADDRESS] (л.с.47). 13 січня 2014 року за № 42/02-31 державний нотаріус Бойченко О.Є. виніс постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії.(л.с.58). На сьогоднішній день спадкоємці [PERSON] і [PERSON] померли, залишились три сестри - позивачка [PERSON] та [PERSON] [PERSON], останні допитані в якості свідків. Свідки - сестри позивачки і тітки відповідачки пояснили суду про те, що дійсно між сестрами та братом була усна домовленість, що ніхто з них не претендує на будинок матері по [ADDRESS], окрім [PERSON], оскільки вона одна з дітей проживала разом з матір,ю і декілька років до смерті матері доглядала за нею, яка після перенесених інсультів не могла обслуговувати себе. А також, всі турботи по похованню матері також здійснила [PERSON], сестри тільки допомогли в незначній мірі. Після смерті їх матері залишився будинок і ощадна книжка з невеликою сумою грошей, на відсутність книжки ніхто не звернув увагу, брат не сказав, що він звертався до нотаріальної контори і отримав ті кошти , що були на книжці. Свідки стверджують, що їх брат [PERSON] незаконно заволодів ощадкнижкою покійної матері, коли зникла ощадкнижка пояснити не можуть, їх брат нікому з них не сказав про своє звернення до нотаріуса, про цей факт всі дізнались при розгляді зустрічного позову [PERSON] в межах іншої цивільної справи в 2012-213 р.р. Свідки пояснили, що їх брат незаконно повідомив нотаріусу , що інших спадкоємців не має, а вони з сестрами не звертались до нотаріуса, тому що між собою домовились про відмову від спадку на користь їх сестри [PERSON] а вона не звернулась до нотаріальної контори через відсутність документів на самовільне перебудоване приміщення будинку. Суд вважає доведеним той факт, що позивачка дізналась 2012 - 2013 роках, при розгляді іншої цивільної справи за № 1527/17330/12, що на будинок матері претендує відповідачка [PERSON] з тих підстав, що її батько [PERSON] отримав в 1984 році Свідоцтво про право на спадщину у вигляду грошового вкладу на ощадній книжці, але позивачка не віддавала брату ощадкнижку матері. Про те, що між спадкоємцями існувала домовленість про те, що після смерті їх матері будинок залишається саме [PERSON], який вона фактично прийняла, свідчать пояснення свідків, тому діти померлої не звертались до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, всі документи померлої матері [PERSON] знаходились у позивачки в домоволодінні матері. Згідно рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 15 липня 2013 року встановлено факт того, що [PERSON] «…постійно проживала в спірному будинку, тобто фактично вступила в управління та володіння домоволодінням, а відтак на підставі п.1ч.1 ст.549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину», рішення набрало чинності 19 грудня 2013 року ( л .с.186-187, 250-253 справа №1527/17330/12 ). Суд вважає, що свідоцтво про право на спадщину у вигляді грошового вкладу необхідно визнати недійсним, оскільки не враховані всі п,ять спадкоємців - дітей померлої, кожен з них має право на 1/5 частину спадкового майна у т.ч. і грошового вкладу, оскільки ніхто з спадкоємців не відмовився від спадщини і з відповідною заявою до нотаріуса не звертався, а [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді будинку [ADDRESS]. Померлому [PERSON] належить 1/5 частка в спадковому майні, але відповідачка з відповідним зустрічним позовом не зверталась до суду. Відповідно до статті 561 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом по закінченню 6 місяців з дня відкриття спадщини. Згідно нормам статті 525 ЦК УРСР (1963р.) : «Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця». З урахуванням встановленого, суд вважає вимоги позивачки законними та доведеними, задовольняє їх в повному обсязі.

Outcome: approved