overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому зазначила, що 22 вересня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. За час подружнього життя доньку - [PERSON], [INFO]. Останній місяць позивачка з відповідачем проживають окремо та останній не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання. Позивачка самостійно доглядає доньку та не має можливості працювати. В наступний час відповідач працює в Якимівському управлінні зрошувальних систем. Спільна донька [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. В зв'язку з викладеними обставинами просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та кошти на її утримання у розмірі 600,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття та кошти на її утримання у розмірі 200,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до [INFO] року. В судовому засіданні відповідач уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню за наступними підставами. Згідно ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття, а також за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджуються в долі від доходу його батька або матері у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 84 СК України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною 3-річного віку. В матеріалах справи відсутні відомості щодо будь-яких вищезазначених обтяжень у відповідача у матеріальному або сімейному становищі. Згідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг житло. Таким чином, приймаючи до уваги, сімейний та матеріальний стан сторін, а також ті обставини, що сторони дійшли згоди, щодо розміру аліментів на дитину та коштів на утримання дружини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та вважає за можливе, уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги в судовому засіданні мотивувала тим, що 26.11.2005 року в с. Росільна Богородчанського району Івано-Франківської області помер її батько [PERSON]. Вона є спадкоємцем за заповітом, який батько 02.06.2003 року посвідчив у Росільнянській сільській раді на її користь. Після смерті батька вона прийняла на себе управління спадковим майном, користувалась ним і вважала, що цього достатньо, аби довести факт прийняття спадщини, оскільки такий порядок існував до 2004 року. Однак через те, що вона зареєстрована на постійне проживання за іншою адресою, зокрема у м. Івано-Франківську, то нотаріус не визнав факт спільного проживання зі спадкодавцем як такий, що мав місце і 07.09.2016 року відмовив у оформленні спадкових прав з причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Тривалий час не займалась питанням оформлення спадкових прав через життєві клопоти та поганий стан здоровя. У 2015 році перенесла операцію на серці. З цих причин змушена звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Просила позов задовольнити. Представник Росільнянської сільської ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У звязку з цим судом постановлено провести розгляд справи у порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що позивачка відповідно до ст.1223 ЦК України являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 26.11.2005 року. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 02.06.2003 року секретарем виконкому Росільнянської сільської ради Богородчанського району не змінювався і не скасовувався. Спадковим майном, яке залишилось після смерті спадкодавця фактично заволоділа і користується позивачка, яка добросовісно помилялась з приводу порядку оформлення своїх спадкових прав. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачці слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги в судовому засіданні мотивувала тим, що [INFO] року в с. Грабовець Богородчанського району Івано-Франківської області померла її мати [PERSON]. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, який мати 29.06.2005 року посвідчила у Грабовецькій сільській раді на її користь. Фактично на момент смерті вона проживала з матір'ю в одному будинку, оскільки доглядала її, і вважала, що цього достатньо, аби довести факт прийняття спадщини. Однак через те, що вона зареєстрована на постійне проживання за іншою адресою, зокрема у м. Івано-Франківську, то нотаріус не визнала факт спільного проживання зі спадкодавцем як такий, що мав місце і 06.07.2016 року відмовила у оформленні спадкових прав з причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. З цих причин змушена звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Просила позов задовольнити. Представник Грабовецької сільської ради в судовому засіданні заявлений позов визнала, вказала, що позивачка є єдиним спадкоємцем, який претендує на оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що позивачка відповідно до ст.1223 ЦК України являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], 1929 р.н., яка померла [INFO] року. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався 29.06.2005 року секретарем Грабовецької сільської ради Богородчанського району не змінювався і не скасовувався. Спадковим майном, яке залишилось після смерті спадкодавця фактично заволоділа і користується позивачка, яка добросовісно помилялась з приводу порядку оформлення своїх спадкових прав. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачці слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги в судовому засіданні позивачка мотивувала тим, що 10 травня 2010 року в смт. Солотвино Богородчанського району Івано-Франківської області померла її мати [PERSON]. Вона є спадкоємцем за заповітом, який мати 14 березня 2008 року посвідчила у Солотвинській селищній раді на її користь. Після смерті матері вона прийняла на себе управління спадковим майном, користується ним. Коли вона 04 жовтня 2016 року звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, то державний нотаріус відмовив їй у цьому по тій причині, що нею пропущено термін для прийняття спадщини, визначений законодавством. Тривалий час не займалась питанням оформлення спадкових прав через життєві клопоти та поганий стан здоровя. З цих причин змушена звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Просила позов задовольнити. Представник Солотвинської селищної ради в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. До початку судового розгляду представником селищної ради подано заяву із клопотанням про здійснення розгляду справи у відсутності представника селищної ради та не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що позивачка\~ відповідно до ст.1223 ЦК України являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 10 травня 2010 року. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений 14 березня 2008 року секретарем виконкому Солотвинської селищної ради Богородчанського району, не змінювався і не скасовувався. Спадковим майном, яке залишилось після смерті спадкодавця фактично заволоділа і користується позивачка, яка добросовісно помилялась з приводу порядку оформлення своїх спадкових прав. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України\~ за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачці слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Заявлені вимоги в судовому засіданні представник позивача [PERSON] мотивував тим, що [INFO] в с. Підгіря Богородчанського району Івано-Франківської області померла [PERSON], яка була матірю позивачки та відповідача. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння по [ADDRESS]. [PERSON] має намір прийняти спадщину однак фактично перебуває на заробітках за межами України, а тому не мала змоги у шестимісячний строк подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Змушена звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У звязку з цим судом постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що позивачка відповідно до ст.1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги за законом на майно покійної матері [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті матері позивачка не звернулася вчасно з приводу прийняття спадщини, внаслідок того, що постійно перебувала за межами України на заробітках, а також добросовісно помилялася стосовно діючого порядку оформлення спадкових прав. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи той факт, що ніхто із спадкоємців не подав у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, орган місцевого самоврядування з приводу визнання спадщини відумерлою не звертався, виходячи з досліджених обставин справи, суд вважає, що причина пропуску строку для оформлення прийняття спадщини позивачем може бути визнана судом поважною, а тому [PERSON] слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

- позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просила розділити спільне майно подружжя - будинковолодіння та автомобіль «Мерседес-Віто-112», визнати за нею і відповідачем [PERSON] право власності за кожним на ? ідеальну частину будинковолодіння [ADDRESS] та стягнути з відповідача грошову компенсацію за ? частину вартості автомобіля. В судовому засіданні позивачка пояснила, що з 05.10.1996р. по 2015р. вони проживали в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу за спільні кошти придбали житловий будинок в [ADDRESS], загальною вартістю 193635 грн., що є їх спільною сумісною власністю та автомобіль «Мерседес-Віто-112» державний номер [NUMBER]. В зв»язку з тим, що вони шлюбні відносини припинили, просила визнати за нею і відповідачем право власності на ? ідеальну частину будинковолодіння [ADDRESS]. Від розподілу автомобіля відмовилася. Відповідач в судовому засіданні позов визнав і не заперечує, щоб їхнє спільне майно - будинковолодіння було розділено в рівних частинах, і за позивачкою і за ним було визнано право власності за кожним на ? ідеальну частину будинковолодіння [ADDRESS]. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що спору між сторонами немає, відповідач позов визнав і не заперечує, щоб їхнє спільне майно - будинковолодіння було розділено в ідеальних частинах порівну та за позивачкою і ним було визнано право власності за кожним на ? ідеальну частку будинковолодіння в [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, тому суд вважає можливим розділити спільне майно подружжя - будинковолодіння ідеально в рівних частках і визнати за позивачкою і відповідачем право власності на ? ідеальну частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих в [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст.ст.60,70 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просила розірвати укладений з відповідачем шлюб, поклавши всі судові витрати по справі на неї. Свої вимоги мотивувала тим, що 04.08.2007 року у виконкомі Гузіївської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області вона зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 7. Від даного шлюбу дітей в них немає, спільного майна вони також не нажили. Їхній шлюб виявився невдалим, оскільки у них різні погляди на сімейні обов'язки, спільне життя та ведення спільного господарства. Це привело до того, що сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим, вони спільно тривалий час не проживають і їхня сім'я остаточно розпалась, чоловік виїхав за кордон, однак точне місце проживання їй не відомо. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, а тому звернулася в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, зазначивши, що підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд укладений з відповідачем шлюб розірвати, поклавши всі витрати по справі на неї. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив причини своєї неявки, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи. Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], що видане виконкомом Гузіївської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області 04.08.2007 року (а.с. 4), підтверджує, що сторони по справі 04 серпня 2007 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 7. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення сімейних відносин та розпаду їхньої сім'ї. Позивачка зберегти сім'ю не бажає, наполягає на розлученні, вказуючи, що примирення між ними неможливе, оскільки вже тривалий час вони проживають окремо, жодних відносин не підтримують і їхні сімейні відносини носять суто формальний характер. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задоволити, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб, що зареєстрований виконкомом Гузіївської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області 04.08.2007 року, актовий запис № 7, - розірвати, прізвище дружини після розірвання шлюбу не змінювати. Питання судових витрат суд вирішує згідно зі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 105,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що 12 жовтня 2004 року померла її мати , [PERSON] , яка постійно проживала [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно. Позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом. ЇЇ брат, син спадкодавиці, [PERSON], помер 12 лютого 2015 року. ЇЇ сестра, дочка спадкодавці, [PERSON], померла 10 квітня 2015 року. Інших спадкоємців за законом не має. Однак, отримати в Козятинській державній нотаріальні конторі свідоцтво про право на спадщину за законом вона не може по тій причині, що не мала фінансової можливості оформляти спадщину і вважала, що оскільки фактично після смерті матері користується спадковим майном, то зможе оформити спадщину у будь-який час. Позивачка в судове засідання не зявилася , подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу слухати у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки, визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої 12 жовтня 2004 року [PERSON] . Позивачка з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини оскільки вважала, що оскільки фактично після смерті матері користується спадковим майном, то зможу оформити спадщину у будь-який час. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 1272 ЦК України, яка передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому суд вважає, що позивачці слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а саме, визначити строк терміном два місяці, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала , що 14 лютого 2017 померла її мати, [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке вона бажає прийняти. Вона являється спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої матері. Іншим спадкоємцем за законом є її брат, син спадкодавиці, [PERSON], який спадщину не прийняв і на неї не претендує, про що свідчить нотаріально посвідчена заява від його імені.Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині , не має . Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом вона не може по тій причині, що в зазначений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини , оскільки в період відкриття спадщини вона хворіла. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу слухати у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Козятинського району Вінницької області відзив не подав, в судове засідання не зявився. Подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки, визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої 14 лютого 2017 року [PERSON] . Іншим спадкоємцем за законом є брат позивачки, син спадкодавиці, [PERSON], який спадщину не прийняв і на неї не претендує, про що свідчить нотаріально посвідчена заява від його імені.Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, не має. Позивачка з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки в період відкриття спадщини хворіла , що підтверджується довідкою [PERSON] фельшерського-акушерського пункту Козятинського району Вінницької області від 18.08.2017 року . Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 1272 ЦК України, яка передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому суд вважає, що позивачці слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а саме, визначити строк терміном один місяць, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved