Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про зобов'язання вчинити певні дії, усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2015 року, реєстровий №1073, укладеного з [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. Перед укладенням вказаного договору 24.04.2015 року був укладений попередній договір з відповідачем [PERSON], за умовами якого позивачка сплатила відповідачу аванс у сумі 1000,00 доларів США та основний договір мав бути укладений до 15.06.2015 року. Також [PERSON] за умовами попереднього договору зобов'язався зняти з реєстрації усіх зареєстрованих членів сім'ї. Позивачка зазначає, що з метою зареєструватись у придбаній квартирі [ADDRESS] вона 27.04.2015 року знялася з реєстрації за своїм попереднім місцем проживання: [ADDRESS], однак звернувшись до КЖЕП «Центральний» вже після укладення договору купівлі-продажу дізналась, що у вказані квартирі 19.05.2015 року було зареєстровано сина відповідачки [PERSON] - [PERSON], [INFO], та у підтвердження цього була надана довідка від 09.06.2015 року №369. В той час, коли при посвідчені договору [PERSON] була надана довідка КЖЕП «Центральний» №312 від 29.05.2015 року про зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS], згідно з якою зареєстрованими був тільки він, як власник, та відповідачка [PERSON]. Також у п. 9 зазначеного договору купівлі-продажу продавець стверджував, що малолітні/неповнолітні особи не мають право власності та право користування у квартирі. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не у повному обсязі виконав умови договору купівлі-продажу від 29.05.2015 року, а реєстрація [PERSON] та її сина [PERSON], [INFO], не дозволяє вільно розпоряджатися своєю власністю, тому просила суд зобов'язати [PERSON] вчинити дії щодо зняття з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] [PERSON], [INFO], та її сина [PERSON], [INFO]; усунути їй перешкоди у користуванні власністю - квартирою [ADDRESS], та визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. Позивачка у судове засіданні не з'явилась, надала суду письмову заяву, якою підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили, про день слухання справи повідомлялись належним чином, заперечень на позовну заяву не надали, тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2015 року, реєстровий №1073, укладеного з [PERSON], належить квартира [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER]. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У зазначеній квартирі продовжує бути зареєстрованим відповідачка по справі [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою від 09.06.2015 року №369. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Виходячи з буквального тлумачення ч. 1 ст. 405 ЦК України, право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом виникає за наявності водночас таких умов: 1) особа повинна бути членом сім'ї власника житла; 2) член сім'ї власника житла повинен проживати разом із ним. Щодо останньої умови, то очевидно, що особа повинна проживати разом із власником житла постійно. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цим приміщенням та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника права власності на цю квартиру, а відтак - припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім'ї на користування цим приміщенням. Таким чином права членів сім'ї власника квартири на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Передбачаючи право власника квартири на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника квартири. Суд звертає увагу на те, що умовою права на користування члена сім'ї власника житла є спільне проживання з ним, а враховуючи, що [PERSON] провів відчуження належного йому житла - квартири [ADDRESS], тому, на думку суду, перехід права власності на квартиру до іншої особи є підставою для припинення права користування житловим приміщенням членів сім'ї попереднього власника. З огляду на викладене, суду вважає усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, визнати [PERSON] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В той же час звертає увагу на те, що в п.9 договору купівлі-продажу зазначено, що малолітні/неповнолітні особи не мають право власності та право користування у квартирі [ADDRESS], про що свідчить довідка КЖЕП «Центральний» №312 від 29.05.2015 року про зареєстрованих осіб у квартирі. Даний договір купівлі-продажу відповідачкою [PERSON] не оспорювався. Також суд вважає зобов'язати [PERSON], як продавця за договором, вчинити дії щодо виконання п.п. 9, 10 договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 29.05.2015 року, реєстровий №1073., а саме щодо зняття з реєстраційного обліку в квартирі зареєстрованих, на час укладення договору, осіб. Також суд вважає стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 243 гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved