Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів. [INFO] померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений 27.08.2007 року за № 109, відповідно до якого все своє майно заповіла їй, [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Спадщину за заповітом прийняла позивачка, подавши до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори у визначений термін заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, не має. З метою оформлення спадщини вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову, оскільки правовстановлюючий документ на будинок втрачено. З приводу втрати документу нею подане оголошення в газету «ЗР-інформ». Просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Івано-Франківської області. В судове засідання позивачка подала письмове клопотання, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вимоги позовної заяви визнав та просив справу слухати у відсутність представника. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання позивачки та представника відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 20.05.1989 року виконкомом Коломийської районної ради згідно рішення № 101 від 10.05.1989 року, що стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів від 06.12.2018 року № 63099 (а.с.5). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Рунгурської сільської ради 27.08.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 109, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, та належні їй права, які належать їй на момент складання заповіту, і які належатимуть їй в майбутньому, заповіла своїй племінниці [PERSON], [INFO], яка є позивачкою по даній справі (а.с.27). [INFO] померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.26). Згідно довідки Печеніжинської селищної ради ОТГ № 1542 від 19.12.2018 року за [PERSON] числиться житловий будинок в [ADDRESS], тип двору робітничий. На момент смерті [PERSON] в спадковому будинку ніхто не проживав. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Рунгурської сільської ради 27.08.2007 року за № 109, не змінювався і не скасовувався (а.с.25). 06.05.2009 року позивачка звернулася до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 32). З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], однак отримала відмову у зв'язку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON], правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок відсутній (а.с. 34). Про втрату правовстановлюючого документу позивачкою було подано оголошення в газету «ЗР - Інформ» (а.с. 23). У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності дост.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Представник відповідача подав до суду письмове клопотання, в якому не заперечує щодо позовних вимог позивачки і просить їх задовольнити. Згідно даних технічного паспорту, в [ADDRESS] Івано-Франківської області розташовані: житловий будинок «літ. А», навіс «літ. Б», стайня «літ. Г», стодола «літ. В», криниця «№», огорожа «№ 1, 2» (а.с. 20-22). Згідно висновку про вартість майна від 12.12.2018 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Івано-Франківської області становить 151 241,00 грн. (а.с.6-19). За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі ст.16,328,346,347,392,1217,1234,1268ЦК України та,

Outcome: approved