Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що з липня 2019 року спільне життя із відповідачем не складається, подружжя припинило ведення спільного господарства, проживають окремо. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є відсутність розуміння один одного та втрата почуття любові. Просить розірвати шлюб, зареєстрований Кам`янець-Подільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 802 від 26 листопада 2016 року. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав суду відзив та клопотання в яких просить справу розглянути в його відсутності, просить позов задовольнити, розірвати шлюб. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Кам`янець-Подільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 802 від 26 листопада 2016 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. З липня 2019 року сторони припинили ведення спільного господарства, проживають окремо. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на вирішення сімейних питань. Майнового спору сторони не мають. Відповідач через органи реєстрації актів цивільного стану розривати шлюб не бажає. Дані обставини підтверджуються заявою позивачки, відповідача, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Після розірвання шлюбу прізвище позивача слід замінити на « [PERSON] ». Аналіз положень Сімейного кодексу України дає підстави стверджувати, що в переважній своїй більшості його норми мають явно виражене ґендерне наповнення, тобто він є ґендерно-чутливим за змістом. При цьому, в основному, такі норми є ґендерно-збалансованими, тобто такими, що не містять підстав для дискримінації жінок і чоловіків, у всіх сферах правовідносин, що охоплюються Сімейним кодексом України та відповідають елементам ґендерної рівності. Вказана тенденція прослідковується, починаючи із статті 1 Сімейного кодексу, якою передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. Ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved