Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому просить суд встановити факт належності їй, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 61,9 кв.м., вартістю 49194 грн., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці загальною площею 0,25 га, кадастровий номер земельної ділянки: 3224483601:01:009:0057 та визнати за нею (позивачкою) право власності на даний житловий будинок. Позивачка, законний представник та представник позивачки в судове засідання не з'явилися, проте вказала в позові про те, щоб розгляд справи проводився без їх участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, проте надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином оповіщений, про причини неявки суд не повідомив. Суд встановив, що в 1964 році позивачці була виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] Цього ж року на даній земельній ділянці було побудовано житловий будинок та господарські будівлі, загальною площею 61,9 кв.м. вартістю 49194 грн.. З даного часу позивачка постійно зареєстрована та проживає в даному будинку. Так станом на 1964 рік житловий будинок по [ADDRESS] був повістю побудований та придатний до проживання. В грудні 2013 році з метою приватизації присадибної земельної ділянки за адресою [ADDRESS], [PERSON], як законний представник позивачки звернулася до відділу Держземагенства в Таращанському районі Київської області. Проте оскільки на житловий будинок по [ADDRESS] у позивачки було відсутнє право власності, їй було рекомендовано звернутися до Державної реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції в Київській області. Звернувшись до Державної реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції в Київській області у прийнятті вказаних документів [PERSON] було відмовлено та пояснено, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на збудований в 1964 році житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду. Факт належності позивачці на праві власності житлового будинку з господарськими будівелями та спорудами, загальною площею 61,9 кв.м. вартістю 49194 грн., що розташований за адресою [ADDRESS] підтверджується: виписками з по господарської книги Лук'янівської сільської ради Таращанського району Київської області за період з 1991-2013 p.p., довідками виданими Лук'янівської сільською радою Таращанського району Київської області за №534 від 19.11.2013 року, технічним паспортом, який 04.11.2013 року виготовлений КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації», рішенням Лук'янівської сільської ради Таращанського району Київської області від 27.12.2011 року за № 58. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.ч. 1,2,6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані чи будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved