Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 листопада 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем. За час шлюбу, 12 серпня 2006 року в них народилась дитина [PERSON], батьком якої є відповідач. З серпня 2016 року позивачка проживає разом з дочкою, а відповідач проживає окремо від своєї сімї та разом з тим не надає допомоги на утримання дочки. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини за минулий час, а саме, за період з серпня 2016 року по липень 2017 року в розмірі 11981 грн. 50 коп., а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ? частини від його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, але надала заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, відмовляється від позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час та підтримує позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі ? частини від заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Відповідач також в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі та визнає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі ? частини від його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Даний спір між сторонами виник із сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182, 192 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження (а.с. 10). З довідки Лебединської міської ради від 12 червня 2017 року №913 (а.с. 8), вбачається, що позивачка проживає разом з дочкою [PERSON] в м. Лебедин Сумської області по вул. Миколаївська, 67. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання дочки. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований, тому він підлягає задоволенню. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та відповідно до вимог ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти слід стягувати в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 191 СК України стягувати аліменти з 28 липня 2017 року. Крім того, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved