Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У своєму позові позивачка вказала, що 18.09.2015 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську реєстраційної служби Первомайського МРУЮ у Миколаївській області, був зареєстрований між ними шлюб, актовий запис № 353. Під час шлюбу у них народився син: [PERSON], [INFO] Син проживає разом зі матірю та знаходиться на повному її утриманні. З боку відповідача відсутнє будь-яке матеріальне (грошове) утримання їх дитини, він не приймає участі у її вихованні та розвитку. Відповідач є працездатним, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак не бажає в добровільному порядку виплачувати аліменти. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони по справі надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнав. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18.09.2015 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську реєстраційної служби Первомайського МРУЮ у Миколаївській області, актовий запис № 353, під час якого у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого в Свідоцтві про народження (серії І-ФП № 242865) записаний відповідач [PERSON]. В даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач добровільно достатньої матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатного віку, не є інвалідом, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в судове засідання не надав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, що підтверджується його заявою. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі наведеного, враховуючи, що у позивачки є неповнолітня донька, яка проживає з нею та потребує матеріальної допомоги, відповідно до ст. 180-183, 191 СК України є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісяця починаючи з 10.04.2018 року до повноліття сина. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved