Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що 18 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. посвідчено укладені між [PERSON] і [PERSON] договори купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на статті 202 і 203 ЦК України та відповідні норми сімейного законодавства щодо режиму спільного майна подружжя, позивач вказує, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] , а тому, просить визнати недійсними зазначені договори та скасувати їх державну реєстрацію. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. отримав копію ухвали про відкриття провадження разом із повідомленням про розгляд справи; жодних документів суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2019 року (а.с. 11). Спадкоємцями померлого за законом є його дружина (позивачка по справі) та його діти, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28.10.2003 року та свідоцтвами про право на спадщину за законом від 22.07.2019 року виданими на їх ім`я (а.с. 10, 23 - 24, 25 - 26, 27). 18 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 267 в реєстрі посвідчено укладений між [PERSON] і [PERSON] договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28 - 30). 18 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 269 в реєстрі посвідчено укладений між [PERSON] і [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2500 га., кадастровий номер 3221487301:01:001:0044, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31 - 32). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Норма частини першої статті 24 ЦК України визначає, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Стаття 25 ЦК України передбачає, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи; цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Згідно із нормою частини четвертої статті 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Тобто, станом на дату посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. спірних договорів купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки, [PERSON] не був учасником цивільних відносин, оскільки його цивільна правоздатність фізичної особи припинилась у момент його смерті [INFO] . Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання вимог вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до норм статті 230 ЦК України: -зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оскільки, станом на дату посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. спірних договорів купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки, [PERSON] не був учасником цивільних відносин та його цивільна правоздатність фізичної особи припинилась [INFO] у момент його смерті, суд приходить до висновку, що зміст оспорюваних позивачем правочинів прямо суперечить нормам 24 і 25 ЦК України. Отже, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що укладення між [PERSON] і [PERSON] договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 18 вересня 2020 року - є порушенням частини першої статті 203 ЦК України, а тому відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, існує підстава їх недійсності. Позовні вимоги про скасування державної реєстрації договорів купівлі-продажу, які визнаються судом недійсними, суд вважає безпідставними і такими, що заявлені передчасно у зв`язку із визнанням даним рішенням недійсності спірних договорів. Надалі, у зв`язку із визнанням недійсними вказаних договорів купівлі-продажу, позивач має право звернутися до органів державної реєстрації із даним рішенням суду, яке набрало законної сили для здійснення відповідних записів у державних реєстрах про право власності. Тим самим, на переконання суду, в повному обсязі забезпечуються права позивача щодо спадкування за законом після померлого чоловіка. За таких обставин, позов підлягає задоволенню лише в частині, що є обґрунтованою. Одночасно, на підставі статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог за дві позовні вимоги немайнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: partial