Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 вересня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися через постійні сварки, втрату почуття любові та взаємоповаги. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Зберігання родини вважає неможливим. Суперечок про поділ спільного нажитого майна на момент вирішення питання про розірвання шлюбу немає. Відповідач перестав надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, в зв'язку з чим вона, просить стягнути на свою користь кошти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття та розірвати шлюб, залишити позивачці прізвище - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2012 року, шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис за № 456. (а.с.3). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], її батьком вказаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім'ї неможливо, строк для примирення не потрібний, що позивач просить шлюб розірвати, відповідач заперечень не надав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з вищевикладеного та обов'язку батьків утримувати дитину до її повноліття, передбаченого ст. 180 СК України, враховуючи обставини відповідно до ст. 183 СК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved