Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал», посилаючись на те, що 29.01.2015 року між нею та відповідачем було укладено договір № ПР/441-1 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] та мають такі характеристики: [ADDRESS] кількість кімнат 1, загальна площа 50,57 кв. м., поверх 1, секція 1. Позивачем було виконано всі зобов'язання перед відповідачем щодо сплати грошових коштів визначених п.4.2 Договору, та профінансовано 100% майнових прав на вказаний об'єкт будівництва. Відповідач взяв на себе зобов'язання по закінченню будівництва в 2-му кварталі 2015 року, тобто не пізніше 31.06.2015 року та ввести в експлуатацію об'єкт будівництва в 3-му кварталі 2015 року, тобто 30.09.2015 року. Але всупереч змісту п. 3.3 Договору будівництво не закінчено та відповідно не введено в експлуатацію в передбачені строки, а відтак не передано позивачу за актами прийому - передачі об'єкту нерухомості. Крім того, відповідач набув право щодо продажу майнових прав на підставі договору №26/09/14 про купівлю-продаж майнових прав від 26.09.2014 року з додатком №1 від 26.09.2014 року (передача площ), укладеного між ТОВ «Градострой» та ТОВ «Інтер - Преміал». До суду позивачка звернулась з метою визнання за нею майнових прав на вказаний об'єкт нерухомості у зв'язку із тим, що відповідачем порушені строки виконання укладеного договору, відсутня інформація з боку відповідача про виконання ним зобов'язань по укладеному договору. Поряд з зазначеним існує побоювання, що відповідач в змозі розпорядитися майновими правами, що придбані позивачем, що унеможливить захист права позивача та реалізацію його права власності в подальшому на об'єкти нерухомості. В судове засідання позивачка не з'явилась, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи ТОВ «Градострой» проти задоволення позову заперечував, просив у позові відмовити. При цьому суду пояснив, що 25 червня 2003 року між ТОВ «Градострой» та ДП КДЗ «Буревісник» було укладено Договір № 93/400/40-27 про будівництво житлового будинку та Додаткові угоди до Договору, відповідно до яких ДП ПКДЗ «Буревісник» надав територію для капітального будівництва та доручив ТОВ «Градострой» організувати та профінансувати будівництво, в тому числі шляхом залучення коштів фізичних та юридичних осіб. ТОВ «Градострой» розпочало пошук інвестора, за результатами якого між ТОВ «Градострой» та ТОВ «Інтер-Преміал» був укладений договір про участь у будівництві та передачі функцій Замовника № 13-10/15-ПР від 01.12.2014 р , згідно з п. 2.1 якого, «Предметом даного Договору є розподілення між ТОВ «Градострой» та «ТОВ «Інтер-Преміал» прав та обов'язків щодо Об'єкта будівництва - житлового комплексу, у встановленому договором порядку. Однак сторони за цим договором не виконали обов'язки у встановленому договором порядку, зокрема, не виконали п. 3.4 Укладеного договору, яким передбачено , що термін початку та закінчення виконання ТОВ «Інтер-Преміал» функцій замовникавизначається з моменту підписання сторонами цього договору та передачі ТОВ «Градострой» до ТОВ «Інтер-Преміал» усіх документів, що необхідні ТОВ «Інтер-Преміал» для виконання функцій Замовника на умовах цього Договору;...» ТОВ «Градострой» не передавало до ТОВ «Інтер-Преміал» жодного документу, необхідного для початку виконання функцій Замовника, а ТОВ «Інтер-Преміал» не отримувало жодного документу. Отже не відбулась передача функцій замовника Будівництва від ТОВ «Градострой» до ТОВ «Інтер-Преміал». Таким чином, ТОВ «Інтер Преміал» не мало права укладати договори з фізичними особами та здійснювати передачу майнових прав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ПРЕМІАЛ» було укладено договір № ПР/441-1 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, розташований за будівельною адресою: [ADDRESS] та мають такі характеристики: [ADDRESS] кількість кімнат 1, загальна площа 50,57 кв. м., поверх 1, секція 1. Вищезазначений договір з позивачем відповідачем було укладено на підставі: договору №13-10/15-ПР про участь у будівництві від 13.10.2014 року, з додатком №1 від 13.10.2014 року, укладеного між ТОВ «Градострой» та ТОВ «Інтер - Преміал», а також договору №26/09/14 про купівлю-продаж майнових прав від 26.09.2014 року з додатком №1 від 26.09.2014 року (передача площ), укладеного між ТОВ «Градострой» та ТОВ «Інтер - Преміал». На час розгляду справи вказані договори є чинними та не визнані недійсними за рішенням суду, тому можуть слугувати доказами наявності відповідних правовідносин між відповідачем та третьою особою, та бути підставою для укладення відповідачем договорів з фізичними -особами інвесторами про купівлю майнових прав. Позивачем було виконано всі зобов'язання перед відповідачем щодо сплати грошових коштів визначених п.4.2 Договору№ ПР/441-1, що підтверджується довідкою про фінансування 100 % (сто відсотків) майнових прав від 05.02.2015 року. Відповідачем позивачці було надано план квартири, майнові права на яку вона придбала. Змістом п.п 2.6, 2.7 Договору, відповідач взяв на себе зобов'язання по закінченню будівництва в 2-му кварталі 2015 року, тобто не пізніше 31.06.2015 року та ввести в експлуатацію в 3-му кварталі 2015 року, тобто 30.09.2015 року. Станом на момент розгляду справи, судом встановлено, що будівництво не закінчено та об'єкт будівництва не введено в експлуатацію в передбачені строки. На підставі п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 ст. 190 ЦК України вказується,що майном, як особливим об'єктом, вважаєтьс я окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. На підставі ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України у справах №№ 6 - 72цс13, 6 - 51 цс 13 майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав є не «чуже майно». Не є вони і правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення застави (іпотеки), а тому не може існувати і право власності на нього. На думку ВСУ, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, що засвідчує правочинність цього власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на відповідне майно у майбутньому. Таким чином, майнове право,- це обумовлене право придбання в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові умови, які є необхідними і достатніми для придбання речового права. Таким чином, інвестор, який виконав свої інвестиційні зобов'язання з інвестиційною угодою, повністю сплатив вартість об'єкта будівництва (100% передоплату), здійснив всі дії, необхідні для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або придбання майнових прав на цей об'єкт. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Статтею 346 ЦК України не передбачено такої підстави для припинення права власності, як відчуження майна особою, яка не мала на це права. Главою 29 ЦК України передбачені цивільно-правові способи захисту- права власності. Зокрема, згідно з нормами ст. ст. 387, 388 цього Кодексу власник має право ви требувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача, а у ст. 392 ЦК України передбачене право особи, яка вважає себе власником майна, пред'явити позов про визнання права власності до осіб, які не визнають, заперечують або оспорюють це право власності та не перебувають із власником у договірних або інших зобов'язальних правовідносинах. Така вимога може бути додатковою до іншої - зокрема до позову про витребування майна із чужого незаконного володіння. Згідно ч. і ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка пе мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суцу України від 11.12.2012 р. у справі № 56/68. від 11.10.2011 р. у справі № 5002-8/5447-2010. постанова Вищого господарського суду України від 20.08.2014 р. у справі № 122/146-06/11. Виходячи з викладеного, враховуючи порушені права та інтереси позивача, суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved