Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеними вимогами, мотивуючи тим, що вона з відповідачем, як подружжя, 14.12.2012 року уклала договір з ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія» №13101 про надання медичних послуг з лікування безпліддя ,на проведення запліднення ін. вітро (ЗІВ) і перенесення ембріона у порожнину матки. Вартість послуг становила 48500грн.,додатково було сплачено 7667,47грн. 11.10.2013 року шлюб з відповідачем було розірвано. При зверненні до ТОВ «Надія» про перенос їй крюконсервованих ембріонів, однак отримала відмову, оскільки відповідач написав заяву щодо знищення крюконсервованих ембріонів, а без його згоди на повторне проведення запліднення клініка не може нічого зробити. Також зазначила, що повторна аспірація ооцитів та лікування буде коштувати їй приблизно 19000 гривень, тоді як перенос крюконсервованих ембріонів разом з ліками буде коштувати лише 9900 гривень. Таким чином [PERSON] в односторонньому порядку розірвав договір, і відповідно до вимог Цивільного Кодексу України, позивачка просить стягнути з відповідача витрати за договором про надання медичних послуг з лікування безпліддя з ТОВ»Надія» від 14.12.2012року №13101 в розмірі 34003.43грн.,виходячі з розрахунку 12 частина від суми договору 24250+сума додаткових витрат 7667,47+вартість транспортних витрат 2085,95 грн. Окрім того, діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у значних емоційних,душевних і фізичних стражданнях,пов*язаних з невиконанням відповідачем зобов*язань з договору,втратою значної для неї суми. Просить стягнути на її користь 10000грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, за обставин викладених вище. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснюючи тим, що шлюб між ним та позивачкою розірвано і тому він відмовився на подальше запліднення позивачки і використання частини ембріонів для народження дитини. Вислухавши позивачку та її представника, відповідача та його представника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.12.2012 року між ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія» та позивачкою і відповідачем було укладено договір №13101 на проведення запліднення ін вітро (ЗІВ) і перенесення ембріона у порожнину матки (ПЕ) (а.с.6-12). На час укладення даного договору позивач і відповідач були подружжям і виступали єдиною стороною в договорі. 11.10.2013 року рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області (а.с.20) шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Судом встановлено, що при зверненні позивачки до ТОВ «Надія» з заявою про перенос їй кріоконсервованих ембріонів, вона отримала лист №27111 від 22.11.2013 року (а.с.17) в якому зазначено, що перенесення їй кріоконсервованих ембріонів, отриманих в результаті лікування допоміжними репродуктивними технологіями є неможливим в зв*язку відсутності згоди її чоловіка на перенос вищезгаданих ембріонів. Крім того мало місце звернення [PERSON] з приводу заперечення проти подальшого спільного лікування. Згідно 4.5 п.13.1 Інструкції про порядок застосування допоміжних репродуктивних технологій за добровільною, усвідомленою, письмово оформленою згодою пацієнтів-донорів ці ембріони можуть бути використані для дотації безплідній пацієнтці/подружній парі -реціпієнту, а також жінкам-реціпієнтам, які не перебувають у шлюбі. Враховуючи те, що позивачка та відповідач вже не є подружжям, яке уклало договір №13101 на проведення запліднення ін вітро (ЗІВ) і перенесення ембріона у порожнину матки (ПЕ), строк зберігання продовжено не було, під час якого лише за заявою дружини відповідача (позивачки) було можливе виконання розмороження та переносу їй їх ембріонів та тлумаченням ч.3 п.8 і ч.5 п.13.1 Інструкції про порядок застосування допоміжних репродуктивних технологій, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю. Крім того, слід зазначити, що спірні відносини, які виникли між сторонами не регулюються нормами ЦК України, на які посилається позивачка у позові як на підставу звернення до суду, а саме ст.ст.651, 652, 907 ЦК України. За умовами спірного договору № 13101, [PERSON] та [PERSON] виступали як одна сторона-кліент. Ніяких договорних зобов*язань між собою, як то передбачено ст.64 СК України, сторони не укладали. На підставі Інструкції про порядок застосування допоміжних репродуктивних технологій,

Outcome: dismissed