Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що з 04.08.2009 року по 04.03.2015 року вона працювала в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод». Наказом № 103-у від 04.03.2015 року була звільнена за п. 1 ст. 40 КзпП України. У день звільнення, в порушення вимоги ст. 116 КзпП України, роботодавець не провів з нею повного розрахунку, заборгованість по заробітній платі становить 17 209,27 грн. В отриманні довідки про заборгованість по заробітній платі їй було відмовлено, видали лише трудову книжку. На підставі ст. 117 КзпП України відповідач повинен їй виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідачем порушено відносно неї ст. 43 Конституції України, якою закріплено її право на своєчасне отримання винагороди за працю, чим заподіяно моральну шкоду в сумі 2 000 грн. Просила суд стягнути з відповідача - ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 17 209,27 грн., зобов'язати відповідача виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.03.2015 року по день проведення остаточного розрахунку, стягнути моральну шкоду в сумі 2 000 грн. В судовому засіданні позивачка уточнила заявлені вимоги в частині, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.03.2015 року по день проведення остаточного розрахунку, в іншій частині позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому суд за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку на підставі ст. 224-233 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», працювала начальником бюро праці та заробітної плати у цеху 01 електродвигунів асинхронних, провідним інженером з організації та нормування праці у відділі організації праці та заробітної плати, звільнена з посади на підставі ст. 40 ч.1 КзпП України за скороченням штату 04.03.2015 року. З розрахункових листів слідує, що станом на час звільнення заборгованість позивачки по заробітній платі становить 17 209,27 грн., заборгованість існує з квітня 2014 року. На час розгляду справи заборгованість по заробітній платі позивачці відповідачем не виплачена, тому вона має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КзпП України, починаючи з часу звільнення 05.03.2015 року до часу постановлення рішення суду 27.05.2015 року в сумі 5 302,24 грн., виходячи з середньоденної заробітної плати, обрахованої з посадового окладу, зазначеного в розрахункових листах за березень, лютий 2015 року - 1941 грн., оскільки підприємством не надано довідки про розмір середньої заробітної плати позивача для проведення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 1941 грн. Х 2 / 41 роб. день Х 56 роб. дні (період затримки розрахунку при звільненні) = 5 302,24 грн. з подальшим утриманням податків та обов'язкових платежів. Враховуючи те, що з позивачкою не проведено остаточного розрахунку в день звільнення, за період роботи на підприємстві заробітна плата виплачувалася несвоєчасно, що стало підставою для нарахування їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивачка вказує на моральні страждання в зв'язку з порушенням її трудових прав, потребою грошових коштів на лікування після операції, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачці становить 1000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі ст. 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: partial