Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона є пенсіонером та людиною з інвалідністю III групи, проживає саме у належній їй на праві власності однокімнатній квартирі на другому поверсі по [ADDRESS] . 19.05.2019 р. близько 15 години вона перебувала вдома одна, онука у цей день була у від`їзді. У цей час у двері подзвонили молоді чоловік і жінка, які представились представниками фірми, що виграла тендер та замінюють вікна людям похилого віку та людям, що мають пільги з 30% знижкою. Попросили дозволу зайти у квартиру, після чого стали пропонувати дозволити заміряти вікна та укласти з ними договір, на що позивачка їм відповіла, що у квартирі буде проживати онука і потрібно з нею узгодити це питання. На це жінка відповіла, що потрібно заплатити лише 100 грн. за заміри та підписати договір, щоб їм другий раз не приходити. На пропозицію цих людей позивачка погодилась. Далі жінка попросила дати їй пластикову карту Приватбанку, щоб перевірити, чи діє рахунок, на який прийде знижка за вікна у 30%. Позивачка дістала конверт з пластиковою картою, і жінка взяла карту з її рук і провела нею по якомусь пристрою, який підключили у розетку. Потім мужчина зателефонував комусь, і через короткий проміжок часу прийшло ще двоє мужчин, які заміряли віконні отвори у кімнаті та кухні. За заміри вікон позивачка передала готівкою 100 грн. Коли через добу прийшла до неї онука та вивчила документи, то повідомила, що заміну вікон на пластикові насправді було оформлено кредит в AT «Приватбанк», а касовий чек не на 100 грн., а про списання коштів з її банківської карти у розмірі 1/3 від 4500 грн. на користь «Максимус», вул. Котлова, буд. 7. Ознайомившись з договором, встановила, що договір позивачка уклала з ФОП [PERSON] про надання послуг по замовленню вікон. При цьому, у порушення вимог закону, договір не містить повних реквізитів виконавця, особи, яка буде виготовляти вікна (MAXIMUS), відсутня характеристика товару, паспорт на вироби, відповідність виробів державним стандартам тощо. Що стосується договору з мужчиною, який обміряв вікна - ФОП [PERSON] , то він не є договором на замір віконних отворів, у ньому не зазначені їх розміри, а фактично є договором на покупку (встановлення) пластикових вікон. Тобто, зміст цього договору не відповідає фактично виконаним по ньому роботам. 22.05.2019 р. спільно з онукою позивачка подала у поліцію заяву про вчинення злочину та отримала талон - повідомлення № 000052. Крім того вважає, що були порушені норми Закону України «Про захист прав споживачів» щодо порядку укладення договорів поза офісними приміщеннями у частині не допущення дій, які спонукають споживача до укладення договору, який за інших обставин він би не уклав, та були порушені інші права споживача як то надання повної інформації, його властивості та характеристики, повних відомостей про виробника товару, порядок пред`явлення претензій тощо. За таких обставин вона змушена звернутись до суду і просить визнати недійсними договір індивідуального номеру замовлення FC00237 від 19.05.2019 р., укладений між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , договір - угоду про завдаток на покупку (встановлення) металопластикових вікон або ролетних систем від 19.05.2019 р., укладений між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , а також стягнути у солідарному порядку з відповідачів на свою користь завдані збитки у сумі 1630 грн. 50 коп. списаних коштів з банківської карти, 100 грн. 00 коп. сплачених коштів за замір вікон та 500 грн. судових витрат, а всього 2230 грн. 50 коп. До початку судового засідання представники позивача за довіреністю - Пономаренко [PERSON] . [PERSON] . та [PERSON] надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від них не надійшло заяви про розгляд справи у їх відсутність, письмових заперечень суду не надано. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. 19 травня 2019 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір індивідуального номеру замовлення FC00237, відповідно до якого позивач замовив виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій на суму 14852 грн. Крім того, фізична особа-підприємець [PERSON] отримала завдаток у сумі 4500 грн. (а.с.5). Того ж дня, тобто 19 травня 2019 року, позивачка підписала угоду про завдаток на покупку (встановлення) металопластикових вікон або ролетних систем, укладену між фізичною особою-підприємцем [PERSON] , відповідно до якої останній отримав завдаток у сумі 100 грн. (а.с.6). В укладеному договорі відсутня характеристика товару, паспорт на вироби, відповідність виробів державним стандартам, не зазначено повні реквізити виконавця, а також порядок пред`явлення претензій у разі неякісного виконання робіт, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Тобто укладений договір не був спрямований на настання реальних наслідків. 22.05.2019 р. позивачка звернулась до органів поліції із заявою про вчинення злочину (а.с.14) Крім того, в подальшому [PERSON] не отримала від виконавця належного виконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Статтею 627 ЦК України, передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору..., у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бут досягнуто згоди. Статтею 203\~ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема відповідно до частин 1, 3, 5 зазначеної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. На підставі ч. 1ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно з ч. 1ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Частинами 5, 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Відповідно до ч. 9 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог, підтверджуються наданими суду письмовими доказами, обраний спосіб захисту її права, відповідає змісту суб`єктивного права та характеру його порушення, а позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону, яким урегульовано спірні правовідносини, та умовах договору, укладеному між сторонами. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню в дольовому порядку судовий збір за розгляд справи по 384,20 грн. з кожного.

Outcome: approved