Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши в позові, що від сумісного подружнього життя з відповідачем мають доньку, [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом із нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка доглядає доньку, потребує матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини. В судове засідання позивачка не з'явився, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 169 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що предметом спору в даній справі є сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 20.10.2011 року, в якому зазначено, що відповідач записаний батьком [PERSON], [INFO]. Як вбачається із довідки виданої виконкомом Надлацької сільської ради Новоархангельського району, дитина проживає біля матері та перебуває на її утриманні. За таких обставин, суд вважає, що у позивачки виникло право на стягнення аліментів на утримання дитини. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 216.06.2014 року. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 2 СК України та згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»( п. 17) за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до цієї ж Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що позивачка має на утриманні дитину, а відповідач зобов'язаний також утримувати доньку, але добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання відмовляється, тому з нього необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання дитини. Згідно ст.ст. 1,10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 58 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення, може допустити його негайне виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні стягнення аліментів. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved