Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання зобов'язання за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та відповідачкою 29 лютого 2008 року було укладено договір позики в формі розписки, яка посвідчує отримання [PERSON] від [PERSON] 2000 гривень. Згідно зазначеної розписки [PERSON] зобов'язувалася повернути суму позики через два місяці, тобто 29 квітня 2008 року, проте до цього часу свої зобов'язання не виконала. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь борг по договору 2000 грн., витрати по оплаті правової допомоги в сумі 350 грн., судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. 03 вересня 2014 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області по даній справі ухвалено заочне рішення, позовні вимоги задоволено повністю. 15 вересня 2014 року відповідачкою [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення, ухвалою суду від 15 жовтня 2014 року заяву задоволено, заочне рішення скасовано та цивільну справу призначено до розгляду в загальному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, з підстав, що викладені у позові, просить про їх задоволення. Відповідачка [PERSON] в суді просила в задоволенні позовних вимог відмовити за пропуском строку позовної давності. Крім того, відповідачка посилалася на те, що кошти за договором позики повернула повністю, але за збігом обставин на момент погашення боргу не взяла у позивачки відповідної розписки. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 ЦК України, підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ч.2ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості Відповідно до положень ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, судом було встановлено, що 29 лютого 2008 року позивачкою на користь відповідачки передано у борг суму грошових коштів у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн., про що відповідачкою видано розписку(а.с.6). Відповідно до зазначеної розписки від 29 лютого 2008 року сторони домовились про строк виконання зобов'язання - до 29 квітня 2008 року. Із позовом про стягнення коштів за договором позики [PERSON] звернулась до суду лише 11 серпня 2014 року. Відповідно до положень ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України) Як вбачається з договору позики строк погашення коштів встановлений до 29 квітня 2008 року. Враховуючи, що позивач не надала суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, а судом таких не встановлено, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за сплином строку позовної давності. На підставі ст.ст.15, 16, 256-267, 509, 525-527, 625, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed