Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду до відповідача з позовом, просить надати їй дозвіл на виїзд сина [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] до досягнення дитиною повноліття, та дозволити їй без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду для супроводу дитини за межі України до країн дальнього та ближнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалась на те, що з 27 жовтня 2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. На підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 31 липня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою. Позивачка вказує, що вона матеріально утримує дитину, займається його вихованням, а відповідач після розірвання шлюбу самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, жодним чином не бере участі у вихованні неповнолітньої дитини, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Позивачка зазначає, що має намір забезпечити повноцінний розвиток, відпочинок сину в країнах ближнього та дульного зарубіжжя, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Крім того, дитина тренується в футбольній секції, команда якої з цього року планує виїжджати на змагання до Болгарії, Угорщини, Білорусі. Для отримання дозволу батька на виїзд дитини за кордон позивачка намагалась знайти відповідача, однак ні близьким родичам, ні друзям невідомо місце його перебування. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначила, що місцезнаходження відповідача невідомо, він після розірвання шлюбу зовсім не спілкується з дитиною. Він зникав і під час перебування сторін у шлюбі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений відповідно до положень ч.9 ст. 74 ЦПК України шляхом оголошення у пресі. Представник Служби у справах дітей Ленінського району управління служб справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає можливим постановити заочне рішення у справі. Вислухавши представника позивачка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] виданий Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, сторони у даній справі є його батьками. На підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 31 липня 2013 року шлюб сторін розірвано. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. Згідно з п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України,затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16 -річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків з за нотаріально посвідченою угодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків їз зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-ріічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, доводи позивачки заслуговують на увагу та відповідають інтересам дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) батька, та дозволити позивачці - матері дитини - без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду для супроводу дитини за межі України до країн дальнього та ближнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved