overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO].н. мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO].н Неповнолітня донька знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2015р. В судовому засіданні позивачка та її адвокат Сергієнко О.П. підтримали свої вимоги, просили їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся про судове засідання належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, її адвоката Сергієнко О.П., дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зарестрованому шлюбі з 16.03.2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача [PERSON] Відповідач ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м. Черкаси на користь [PERSON] на утримання неповнольтньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усих видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 23 липня 2015 р. до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], 02.06.2015р.н мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 02.06.2015р.н Неповнолітній син знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2015р. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги та просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11. 2015р. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів на утримання доньки. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 02.06.2015р.н, батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки [PERSON] Відповідач ухиляється від утримання сина, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд, вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що грунтуються на законі та підлягають до задоволення, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [INFO], уродженця [INFO], працюючого ТОВ «Торгоснова» (супермаркет «МОЛЛІ») , ПІН [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усих видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 12.11.2015 р. до досягнення дитиною повноліття. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача [PERSON] підлягає на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON],[INFO]. мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітній син знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2015р. В судове засідання позивачка не з»явилась, направила суду листа про розгляд справи у її відсутність,. підтримала свої вимоги, просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся про судове засідання належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зарестрованому шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28.07.2014року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача [PERSON] Відповідач ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнольтнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усих видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 01.09.2015 р. до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] мотивуючи свої вимоги тим, що сторони шлюб розірвали 18.11.2014року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Неповнолітній знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2016 р. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримала вимоги та просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2016 р. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважає, що розмір заявлений позивачкою є великим, оскільки він не працює, стабільного заробітку не має. Крім того на даний час перебуває у шлюбі та має на утриманні вагітну дружину. Вважає, що взмозі сплачувати аліменти в розмірі ? частини його доходу . Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебували у зарестрованому шлюбі з 22.09.2011 року. 18.11.2014року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки [PERSON] Відповідач ухиляється від утримання сина, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд, вважає, що позивачкою не доведено в судовому засіданні вимогу, щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі заявленому позивачкою, та враховуючи позицію відповідача, який вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усих видів його заробітку (доходів) суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] [INFO], уродженця м. Черкаси, ПІН [NUMBER] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]., у розмірі 1/4 частини з усих видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 14 січня 2016 р. до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 08.04.2011р.н мотивуючи свої вимоги тим, що сторони не перебувають у шлюбі, від шлюбних відносин мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Неповнолітня знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.02.2016 р. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги та просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2016 р. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. При винесені рішення просив врахувати, що додатково в добровіьному порядку сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], 1999 р.н. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони не перебували у зарестрованому шлюбі. Від шлюбних відносин мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки [PERSON] Відповідач ухиляється від утримання доньки, добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивачка вимушена звернутися з заявою до суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м.Черкаси, проживаючого за адресою: [ADDRESS], не працюючого, ПІН [NUMBER] аліменти на користь [PERSON], на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усих видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 23 лютого 2016 р. до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 грн

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що під час перебування в шлюбі з відповідачем у них народилась донька [PERSON], [INFO]. У звязку з суттєвим погіршенням подружніх стосунків шлюб між ними був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 05.09.2007 року. Протягом всього цього часу донька проживала разом з нею, батько фактично участі у вихованні та утриманні дитини не приймав. В травні 2013 року відповідач по справі [PERSON] самовільно забрав доньку з їх місця проживання та повідомив її, що тепер донька буде проживати разом з ним, оскільки вони так вирішили. З метою вирішення питання позасудовим шляхом вона зверталась до Органу опіки та піклування Черкаської міської ради із заявою про визначення місця проживання нашої дитини, проте орган опіки без детального вивчення всіх суттєвих для даної справи фактів та обставин прийняв ухвалу, відповідно до якої рекомендував визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] разом з її батьком [PERSON] Зазначене рішення суперечить інтересам дитини, що стало підставою для звернення до суду. Просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її адвокат [PERSON] підтримали свої вимоги, просили їх задоволити. Відповідач та його адвокат [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, оскільки дитина проживає з батьком і бажає проживати з ним. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської міської ради [PERSON] пропонувала вирішити позов із встановленням визначеного висновком органу опіки і піклування від 13.08.2013р., вказувала, що це буде відповідати інтересам дитини. Заслухавши сторони, представника органу опіки і піклування, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. На підставі ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному 05.09.2007р., від шлюбу мають неповнолітню [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Рішенням органу опіки і піклування м.Черкаси від 13.08.2013р. № 352/30-02-47 зроблено висновок приймаючи до уваги визначене бажання дитини про місце свого проживання, діючи в інтересах малолітньої,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача. В судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що від шлюбу з відповідачем має двох дітей -2009 та [INFO]. Вона з дітьми проживає окремо від відповідача, який не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Їй відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак має нерегулярні заробітки, тому просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] в сумі 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Крім цього, стягнути аліменти на її утримання в сумі 500 грн. до досягнення дітьми трьох років. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Як стверджує позивачка, вона з дітьми проживає окремо та утримує дітей самостійно. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі посилаючись на те, що відповідач не має постійного доходу. Враховуючи, що відповідач доводи позивачки не спростував, позов визнав повністю, в тому числі вимогу щодо стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача. В судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Вона з дитиною проживає окремо від відповідача, який практично не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Їй відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, підробляє випадковими заробітками, але його дохід становить близько 6000 грн. щомісячно. Вона працює барменом в кафе «Челентано» в м. Херсоні, її заробітна плата складає від 1000 до 1500 грн., якої недостатньо для утримання дитини. Просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в сумі 1000 грн. щомісячно. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що не має постійного місця роботи, має не систематичний дохід від 1000 до 1500 грн. щомісячно. Просить суму аліментів стягнути в сумі 450 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Позивачка з дитиною проживає окремо. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка визнала, що відповідач не має регулярного доходу та доказів в обґрунтування можливості стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно не надала. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути аліменти в меншому розмірі, виходячи з того, що згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», мінімальний прожитковий мінімум на дитину від 6 років на час розгляду справи становить 1286 грн. Враховуючи, що тягар утримання дитини несуть обидва батьки, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти розмір яких становить половину прожиткового мінімуму для дитини, тобто 643 грн. які підлягатимуть також індексації у відповідності до діючого законодавства. При цьому суд не погоджується з доводами відповідача який стверджує про неможливість сплачувати аліменти більше ніж 450 грн., отже він інших утриманців не має, працездатний, тяжких хвороб не має, при наймі такі данні судові не надані. Суд критично ставиться до епікризу №16871 від 2011 року про оперативне втручання на колінному суглобі, так як даних про негативні наслідки цього втручання, які б перешкоджали йому у працевлаштуванні, не надано, як не надано відомостей, що відповідач взагалі вчиняв будь-які дії щодо набуття можливості працевлаштування з метою збільшення заробітку для забезпечення належного рівня матеріального утримання своєї дитини яка на теперішній час навчається в школі та потребує окрім харчування забезпечення одягом, шкільним приладдям, тощо.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивачка, звернулась з позовом до відповідача, при цьому уточнивши свої позовні вимоги, наполягала на визнанні за нею, право приватної власності на спадкове майно її чоловіка [PERSON], померлого 13 травня 2015 року в вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,3013 га., яка розташована на території Мардарівської сільської ради Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрацїї Одеської області № 211/01 від 27.05.2004 року, державний акт на право приватної власності на землю серії III-ОД № 019086 від 16.08.2004 року, як за спадкоємицею першої черги за законом. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала заяву, де позов підтримала у повному обсязі та прохала про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача також у судове засідання не зявився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 13 травня 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-ФИ №225819), після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,3013 га., яка розташована на території Мардарівської сільської ради Котовського району Одеської області, була передана йому у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області № 211/01 від 27.05.2004 року, державний акт на право приватної власності на землю серії III- ОД № 019086 від 16.08.2004 року. Інших спадкоємців окрім позивачки по справі немає. 22 жовтня 2015 року, на протязі встановленого законом шести місячного строку, позивачка звернулась до державного нотаріуса Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 13 травня 2015 року, тому була заведена спадкова справа № 58101122 ( номер у нотаріуса 339/2015). Однак, через відсутність оригіналу державного акту на земельну ділянку, позиваці було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину. Зазначені підстави і спіткали позивачку звернутися до суду, надавши відповідні докази. Це надає позивачці право вимагати, а суду визнати за нею право приватної власності на майно померлого [PERSON] як за спадкоємицею за законом у розумінні положень ст. 1268 ЦК України, бо, позивачка прийняла спадщину та за цей період не відмовилась від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину.

Outcome: approved