Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісяця, на період навчання сина, до досягнення ним 23 років. У своєму позові позивачка вказала, що з відповідачем по справі вона перебувала в шлюбі, який був розірваний 17.07.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER]. В період шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З 01.09.2014 року син навчається на денній формі навчання на контрактній основі в Первомайському коледжі НУК імені адмірала Макарова - І рівня акредитації. Строк закінчення навчання - 30.06.2017 року. Відповідач є особою працездатного віку та має можливість надавати дитині необхідну матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Враховуючи те, що [PERSON] навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на утриманні матері, він потребує матеріальної допомоги. Враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, є працездатним, він зобов'язаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, так як він не працює, а тому немає матеріальної можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, який був розірваний 17.07.1997 року, під час якого у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого в Свідоцтві про народження (серії [NUMBER]) записаний відповідач - [PERSON]. З 01 вересня 2014 року син навчається на денній формі навчання на контрактній основі в Первомайському коледжі НУК імені адмірала Макарова - І рівня акредитації. Строк закінчення навчання - 30.06.2017 року (довідка № 743 від 22.04.2015 р.), а тому засобів для існування (в зв'язку з навчанням не працює) не має. В даний час син знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним. Згідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Положенням ст. 184 Сімейного кодексу України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню в силу ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 СК України. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярний мінливий дохід, загальне матеріальне становище сторін по справі, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], в твердій грошовій сумі 500 грн., щомісяця, на період навчання сина, до досягнення ним 23 років, починаючи з дня звернення позивачки до суду із зазначеним позовом. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial