Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини обґрунтовуючи їх тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 01.03.2013 року, від вказаного шлюбу у них 16.10.2013 року народилася донька [PERSON], подружні стосунки з відповідачем припинилися ще до народження доньки, після припинення шлюбних стосунків відповідач не утримує їх спільної дитини, на цій підставі просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], компенсацію додаткових витрат на дитину у зв»язку з її хворобою в сумі 2274,75 грн. та аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка уточнила та зменшила розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини до 2000 грн., заявлені, уточнені та змінені вимоги підтримала та просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов не визнали та заперечують проти його задоволення пояснюючи, що позовні вимоги необґрунтовані, при цьому відповідач зазначає, що з 16.01.2014р. перераховував поштовими переказами на адресу позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 360-400 грн., але вказані перекази грошей поверталися йому назад, лише з 24.03.2014р. відповідачка почала отримувати від нього перекази грошових коштів, тому вважає, що обов»язок утримувати дитину він виконує, щодо стягнення з нього додаткових коштів на лікування дитини, то вважає позов в цій частині не доведений належними доказами, також заперечує можливість утримувати саму позивачку до досягнення трьохрічного віку дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що являється хрещеною матір»ю [PERSON], яка на даний час проживає та знаходиться на утримання позивачки. Також вказала, що вона часто відвідує дівчинку і їй достеменно відомо, що відповідач не утримує доньку та не надає позивачці ніякої допомоги на утримання доньки, також відповідач на лікування додаткового утримання дитині не надавав, і взагалі вона була свідком розмови між позивачем та відповідачем в ході якої відповідач відмовлявся від доньки, щоб не сплачувати аліменти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що йому відомо, що відповідач має додаткову роботу, але чи отримує він за неї заробітну плату йому не відомо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], суду показала, що з 12.08.2013 року, ще до народження доньки вона з відповідачем припинили проживати однією сім»єю і з часу народження дитини відповідач не надавав допомоги на утримання доньки, уникає зустрічей з нею, вказує що відповідач за весь час лише тричі переказав кошти. Крім того додала, що дівчинка довгий час перебувала на стаціонарному лікуванні у Кіровоградській дитячій обласній лікарні, де їй було призначено платне медичне обстеження та ліки, які придбавалися її коштом й відповідач на лікування додаткового утримання дитині не надавав, також зазначила, що відповідач має достатній заробіток для утримання її до досягнення трирічного віку дитини. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини,її хворобою, каліцтвом тощо). Судом встановлено, що 01.03.2013 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №6 ( а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.6), яку відповідач матеріально не утримує, та яка перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Бобринецької міської ради Кіровоградської області про склад сім»ї від 09.01.2014 року № 149 (а.с. 7), тому з урахуванням показань свідків [PERSON] та [PERSON], з яких встановлено, що відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини, суд вважає позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини таким, що підлягає задоволенню, та вважає, що надані відповідачем фінансові чеки про поштові грошові перекази в період з грудня 2013р. по травень 2014 року обставин справи не спростовують, оскільки не підтверджують призначення платежів та не підтверджують їх системності. З матеріалів справи, а саме з епікризу медичної картки стаціонарного хворого також вбачається, що дочка відповідача [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікуванні в ДОБ в інфекційно-діагностичному відділенні № 1, з 16.01.2014 року по 12.02.2014 року з діагнозом: «Сепсис, Септицемія. Вторинний синдром мальабсорбації. Диспанкреатизм. Полідифіцитна анемія 1ст. Гіпотрофія ІІ-ІІІ ст. Гипертензійний синдром. Пупкова грижа. Лівостороння пахова грижа. Молочниця. Функціональний систолічний шум.» (а.с. 65-66). Під час лікування їй були призначені ліки та медичне обстеження. З показань свідка [PERSON], фінансових чеків та рахунків ( а.с. 13-21) також встановлено, що на лікування дитини позивачкою понесені додаткові витрати в сумі 4000 грн., а тому, відповідно до ч.1 ст.185 СК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки ? частини вказаних витрат, тобто 2000 грн. , у зв»язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Частиною 2 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до змісту ч. 4 ст. 84 СК України, вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивачкою не доведено належними та допустимими доказами того факту, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а тому в цій частині в позові слід відмовити. На підставі вище викладеного, суд вважає за можливе позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої задовольнити та задовольнити позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини [PERSON], в задоволення іншої частини позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років відмовити, оскільки відсутні докази того, що відповідач має можливість надавати таке утримання.

Outcome: partial