Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування державної реєстрації державного акту приватної власності на землю, визнання права власності на земельну частку (пай) за померлою, посилаючись на те, що 23 квітня 2013 року померла бабуся позивачки [PERSON]. При житті вона зробила заповіт на її імя, яким заповіла їй та [PERSON] земельну ділянку, що належала їй на праві приватної власності відповідно до державного акту 11-КР № 021571 виданого 16 серпня 2002 року Новоархангельською районною державною адміністрацією від 12 липня 2002 року 3195-р. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку від прийняття спадщини відмовився на користь позивачки. Земельна ділянка складається з двох ділянок, має загальну площу 3,88 га і знаходиться на території Камянецької сільської ради. В 2014 році позивачка звернулася до Новоархангельської районної державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини на своє імя, оформила «необхідну технічну документацію, отримала запит державного нотаріуса адресованого до відділу Держземагенства у Новоархангельському районі з метою отримання витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Державний кадастровий реєстратор 18 лютого 2015 року та 20 лютого 2015 року прийняв рішення про відмову у внесенні відомостей (змін) до Державного земельного кадастру по тій причині, що вказані земельні ділянки знаходяться в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. З часом зясувалось, що вказані земельні ділянки мають 2-х інших власників, це [PERSON] та [PERSON], близькі родичі яких раніше в часі ніж бабуся позивачки отримали державні акти на право приватної землі на землю. Оскільки на вказані земельні ділянки є нові власники, позивачка не може успадкувати земельну ділянку яка колись належала [PERSON] та була заповідана позивачці та відповідачу. При зверненні до Новоархангельської районної державної адміністрації позивачці повідомили, що районна державна адміністрація не має повноважень щодо надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності у власність чи користування. В звязку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю визнається недійсним, позивачка вимушена просити суд повторно зобовязати Новоархангельську району державну адміністрацію видати сертифікат на земельну частку (пай) на імя померлої, з метою його подальшого успадкування. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, але надали суду заяви, в яких просили справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої особи - відділу Держземагенства у Новоархангельському районі Кіровоградської області\~в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Головного управління юстиції Кіровоградської області в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив. Про час і день розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін та третіх осіб на підставі наявних письмових доказах. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] померла 23.04.2013 року в с. Камянече Новоархангельського району Кіровоградської області, що підтверджується світлокопією про смерть серії І-ОЛ № 169504 /а.с.5/. Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-КР № 021517, виданого Новоархангельською районною державної адміністрацією 16 серпня 2002 року [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 12 липня 2002 року № 195-р є власником земельної ділянки № 470, площею 3,88 га, кадастровий номер 3523681800:02:000:0470 /а.с.8/. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17.08.2015 року № 05-04/21-6, вартість земельної ділянки № 829, яка знаходиться на території Камянецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, площею 3,72 га, станом на 01.01.2015 року становить, 111264 грн. /а.с.9/. Відповідно до світлокопії заповітувід 08.04.2009 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона буде мати за законом право заповіла позивачці та відповідачу [PERSON] /а.с.10/. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] на користь [PERSON], що підтверджується копією заяви про відмову від прийняття спадщини від 23.04.2013 року /а.с.11/. Відповідно до довідки Камянецької сільської ради від 14.08.2015 року № 868 [PERSON], 1938 р. н. проживала і була зареєстрована до дня смерті 23.04.2013 року по вул. Чапаєва, 19 в с. Камянече Новоархангельського району Кіровоградської області. В даному домоволодінні проживала сама. Виписана в звязку зі смертю. Камянецькою сільською радою від імені [PERSON] посвідчувався заповіт 08 квітня 2009 року в реєстрі № 6. Даний заповіт не скасовано і не змінено /а.с.12/. Земельна ділянка № 829 розміром 3,72 га знаходиться в незадіяних частках (пай) на території Камянецької сільської ради. Власник даної земельної ділянки невідомий, що підтверджується довідкою Камянецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області від 14.08.2015 року № 158 /а.с.17/. Разом з тим на земельну ділянку померлої раніше в часі було видано державні акти на право приватної власності на землю, які в подальшому були успадковані [PERSON] та [PERSON] /а.с.18-19/. Оскільки вищезазначений державний акт на право приватної власності на землю померлій був виданий пізніше у часі з вини органів державної влади, а саме Новоархангельської державної адміністрації Кіровоградської області, то способом відновлення порушеного права померлої та позивачки буде визнання державного акту недійсним скасування його реєстрації та зобовязання видати повторно сертифікат на земельну частку (пай) на померлу, враховуючи нижче переліченні норми матеріального та процесуального права. Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Ст. 4 ЦПК вказує на те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 21 ЦК України\~\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Статтею ст. 393 ЦК України також передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Отже, нормами діючого законодавства передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як визнання незаконним і скасування відповідного акту органу державної влади, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, як акту органу державної влади або органу місцевого самоврядування, за умови, що він не відповідає законові і порушує права власника.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~№14 від\~\~18 грудня 2009 року\~\~«Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд у\~\~мотивувальній частині може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Померла [PERSON] працювала в колгоспі ім. Калініна Новоархангельського району на протязі із 01.01.1959 року по 31.03.1991 року /а.с.74/. Зазначене також відображено в трудовій книжці № 122 виданій на імя [PERSON] /а.с.76/. Колгосп ім. Калініна перейменовано в КСП «Камянецьке» згідно протоколу № 2 зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Калініна від 11.03.1993 року. ТОВ «Камянецьке» є правонаступником КСП «Камянецьке» в звязку з реорганізацією (протокол загальних зборів № 1 від 18.01.2000 р.) /а.с.75/. На виконання Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року [PERSON], як члену колишнього колгоспу ім. Калініна було виділено земельну ділянку площею 3,88 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Камянецької сільської ради, на підставі розпорядження Новоархангельської райдержадміністрації від 12.07.2002 року. Оскільки зазначений вище державний акт визнається судом недійсним то в свою чергу це не позбавляє і не може позбавити померлу на земельну частку (пай), який вона отримала за життя, працюючи в сільськогосподарському підприємстві та маючи всі правові підстави на час його отримання, виходячи із положень вищезазначеного Указу Президента України. В звязку з чим з метою відновлення порушеного права, суд вважає, зобовязати відповідача повторно видати сертифікат на земельну частку (пай) на імя померлої, з метою в подальшому успадкування його позивачкою. Відповідно до довідки виконкому Камянецької сільської ради, після розпаювання КСП «Камянецьке» резервних ділянок для передачі у власність не залишилось, а землі запасу та резервного фонду знаходяться в довгостроковій оренді /а.с.84/. В звязку з відсутністю земель колишнього господарства, суд вважає, про необхідне відділити померлій земельну ділянку з резервних земель (ст. 25 ЗК України), оскільки право, як наголошувалось вище, було порушено органами державної влади. Правосуддя за своєю суттю повинно відповідати вимогам справедливості і забезпечувати ефективне поновлення в правах. Нормами прямої дії (стаття 41 Конституції України) регламентовано, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Визнання позову відповідачами не суперечить положенням ст. 174 ЦПК України та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб та держави. А тому суд, на підставі викладеного та у відповідності до законодавства, приходить до висновку, про доцільних задоволення позовних вимог з урахуванням викладених вище обставин. На підставі наведеного та

Outcome: approved