Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт припинення трудових відносин між нею та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Статус» на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.05.2011 року [PERSON] була прийнята на посаду фахівця зі страхування Центру обслуговування клієнтів ПрАТ «СК «Статус» в м. Харків Харківської регіональної дирекції. 07.10.2013 року [PERSON] пішла у відпустку по догляду за дитиною до трьох років про що було видано наказ № 288-К від 07.10.2013 року. Відповідно до вказаного наказу позивач пішла у відпустку по догляду за дитиною 07.10.2013 року до досягнення нею 11.08.2016 року трьох років згідно ст. 179 КЗпП України на підставі заяви та свідоцтва про народження. Приблизно у 2014 році було закрито Харківську філію, а одна із колег передала трудову книжку [PERSON] без жодних відміток після запису від 13.05.2011 року. Станом на теперішній час позивач продовжує знаходитись у трудових відносинах з відповідачем. Так для реалізації у подальшому особистих немайнових прав позивача їй необхідно встановити факт припинення трудових відносин з позивачем. Ухвалою суду від 15 червня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, у судові засідання не з`явився, без повідомлення причин, відзив на позов не надавав. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -ЦПК України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За змістом ч. 1\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суддя вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Згідно ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки [PERSON] у період з 13.05.2011 року була прийнята на посаду фахівця зі страхування Центру обслуговування клієнтів ПрАТ «СК «Статус» в м. Харків Харківської регіональної дирекції. Відповідно до копії наказу № 288-К від 07.10.2013 року [PERSON] пішла у відпустку по догляду за дитиною до досягнення дитиною 11.08.2016 року трьох років згідно ст. 179 КЗпП України. Відповідно до відповіді на запит на інформацію який направлявся позивачем [PERSON] , остання перебуває у трудових відносинах з відповідачем за основним місцем роботи, про що також вказують довідки за формою ОК-5 та ОК-7, які були сформовані автоматично на порталі пенсійного фонду. Позивачка зверталася до свого роботодавця з вимогою звернутись до центру зайнятості та належним чином оформити припинення трудових відносин. Однак станом на момент подання позовної заяви прохання позивачки було проігноровано відповідачем. Згідно з\~ст.24-1 КЗпП України\~(в редакції, яка діяла станом на момент виникнення правовідносин) у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості. Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково, в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті\~Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Пунктом 9 вказаного Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті\~КЗпП України\~в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення в третьому примірнику. На підставі цього, відповідальна особа центру зайнятості знімає трудовий договір з реєстрації, про що робиться запис у книзі реєстрації трудових договорів та запис на трьох примірниках трудового договору про зняття з реєстрації трудового договору. Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою - підприємцем запису про підстави припинення такого договору. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є угода сторін. Відповідно до п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.93р., трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг, зберігаються безпосередньо у працівників. Зазначені в абзаці першому цього пункту фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Внесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від місця реєстрації трудового договору, і засвідчуються його печаткою. Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації ) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. У відповідності до ч.1\~ст.233 КЗпП України\~працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, так як має місце ухилення відповідача від вчинення дій, передбачених законом, тому, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивачка позбавлена можливості самостійно зняти договір з реєстрації і захистити своє порушене право. А тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу, які підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved