Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 25 грудня 2015 року по 19 вересня 2018 року. Відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 жовтня 2018 року із відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1100 грн. щомісячно. Посилається на те, що на даний час визначений судом розмір аліментів є вкрай недостатнім для забезпечення потреб та інтересів дитини, а тому просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позові, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач часто хворіє, на даний час він справно сплачує аліменти, які не є меншими за мінімальний розмір. У разі збільшення суми аліментів, його матеріальний стан може погіршитися, що призведе до погіршення здоров`я та не можливості заробляти кошти для утримання дитини Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина на даний час проживає разом із позивачкою. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 жовтня 2018 року із відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Так, відповідно до частин першої та другої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка як підставу про збільшення розміру аліментів вказувала на те, що з часу призначення їй аліментів потреби дитини значно зросли, зокрема, дитина відвідує дитячий садочок. Також посилається на те, що вона ніде не працює. Проте позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту зміни, зокрема, погіршення її матеріального стану та докази щодо поліпшення матеріального становища відповідача. При цьому слід зазначити, що частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 01 липня 2019 року становить 1699 гривень. Встановлено, що на даний час відповідач на користь позивачки сплачує аліменти в розмірі 1100 гривень, тобто більше мінімального розміру визначеного законодавством. Заборгованості зі сплати аліментів немає. Отже, враховуючи те, що позивачкою не доведено, обставин, визначених статтею 192 Сімейного кодексу України, які б підтверджували поліпшення матеріального становища платника аліментів, а також не надано доказів погіршення її матеріального становища або стану здоров`я, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed