Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись те, що вона є власником вказаної квартири. В будинку зареєстрована її мати [PERSON] та малолітній брат [PERSON] , але з 2015 року за місцем реєстрації не проживають. Реєстрація відповідачів порушує її права як власника вказаного будинку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , в судове засідання не з`явилася. Від її представника адвоката Алексеєнка В.П. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник третьої особи Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - Панасенко Н.О. в судове засідання не з`явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області та прийняти рішення на підставі наявних у справі документів, із врахуванням висновку Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору-купівлі продажу частки квартири від 01.07.2015 та копією договору дарування частки квартири від 01.07.2015, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 183384405 від 03.10.2019. Відповідно до довідки виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 3470 від 03.07.2019 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . /а.с. 12/ Відповідно до довідки старшого по будинку [ADDRESS] [PERSON] від 14.06.2019, підпис якої затверджено директором КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області Павленком С.І., [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не проживають з 2015 року. /а.с. 9/ В силу того, що відповідачі зареєстровані в квартирі, але в ній не проживають, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. Відповідачі були зареєстровані в квартирі, як члени сім`ї позивачки, оскільки є її матір`ю та братом. Тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, згідно яких член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідачки у квартирі судом не встановлено. Вирішуючи питання стосовно визнання малолітньої дитини, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. (ч.4 ст.29 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що малолітня дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Проаналізувавши наведені правові норми суд приходить до висновку, що інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що малолітній [PERSON] та його мати у спірній квартирі не мешкають. З копії паспорта [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона на даний час є громадянкою Російської Федерації та має зареєстроване місце проживання в м. Сакт-Пітербург. Залишення малолітнього зареєстрованим без будь кого з батьків в спірній квартирі суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України. Відповідно до ст.1 та ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Згідно ч. 2 ст. 18 цього Закону діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення. Таким чином, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що малолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 218/9 від 31.10.2019, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 218/9 від 31.10.2019, Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради не має підстав не підтримувати позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , в частині визнання малолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, а також те, що мати дитини разом із малолітнім сином з 2015 року не проживають за адресою: [ADDRESS] , з даного житла вони добровільно вибули в інше житло, суд вважає, що [PERSON] та її малолітній син [PERSON] є такими, що втратили право користування жилим приміщенням в ньому. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved