Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,060 га, яка розташована за адресою Київська область Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, ГО «СТ «Десна-МЕД», після смерті 15 липня 2013 року чоловіка [PERSON]. В звязку з тим, що за життя спадкодавець не встиг оформити правоустановчі документи на земельну ділянку, порушує питання про визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за законом. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача та треті особи подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті 15 липня 2013 року [PERSON] (чоловіка позивача) відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,060 га, яка розташована за адресою Київська область Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, ГО «СТ «Десна-МЕД». Вказане майно належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 червня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2439. За життя [PERSON] склав заповіт від 19 червня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], яким заповів вказану земельну ділянку своїй дочці [PERSON] Однак, як вбачається з матеріалів спадкової справи після майна померлого [PERSON] №1118/2013 від 19 вересня 2013 року, [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька як за законом так і за заповітом, про що 19 вересня 2013 року подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Позивачка - дружина померлого і спадкоємець першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами згаданої спадкової справи, а саме заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 19 вересня 2013 року,які відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] 05 липня 2016 року державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку померлого [PERSON] Оскільки померлий [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючі документи на отримане ним за договором купівлі-продажу майно й за життя виникле в нього право не зареєстрував, зазначене перешкоджає позивачці здійсненню права спадкування на нього і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР в редакції чинній на час придбання земельної ділянки за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином спадкодавець набув права власності на спадкове майно шляхом його придбання на підставі договору купівлі-продажу. Отже, право власності на набуте до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на викладене земельна ділянка [PERSON], яка перейшла у спадщину позивачці, належала йому на праві власності з 2000 року і подальша зміна законодавства не позбавила його набутого права власності на неї, а позивачка (спадкоємець) має право на визнання за нею права на власності земельну ділянку, як об'єкт спадкування після смерті свого чоловіка. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належить її чоловіку, що помер і не встиг його оформити, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлене позивачкою право підлягає захистові, а предявлений позов задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved