Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить виселити [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] без дозволу позивачки, яка є власником квартири. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з 2005 р. до 2012 р. проживала у цивільному шлюбі з відповідачем в у належній ій та її малолітній доньці [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності одній кімнаті у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Відповідач останні роки, фактично користуючись неналежним позивачу житлом, пиячить безпосередньо у кімнаті, влаштовує сварки, бійки, застосовує фізичне рукоприкладство. Відповідач не підтримує з ним стосунки. Цивільний шлюб фактично розпався. Подальше проживання відповідачем в одній кімнатні гуртожитку з наведеної причини є не стерпним і не припустимим. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглядати справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про часі місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є власниками кімнати у гуртожитку за адресою [ADDRESS] на підставі копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно реєстр. [NUMBER] від 12.09.2017 р. на спец, бланку [NUMBER] ( а.с.3 ) Відповідач не зареєстрований у місці свого постійного проживання у належній позивачу та її малолітній доньці [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності кімнаті у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в іншому житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] , що підтверджується письмовими доказами : копія сторінок паспорте відповідача; копію довідки № 1250 від 23.03.2018 р. з місця проживання про склад сім'ї то прописку; копії сторінок технічного паспорту на кімнату [ADDRESS]. У відповідність до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ,до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17липня 1997 року №475/97-ВР « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року». Першого протоколу та протоколів № 2. 4. 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплю' право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею. незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином проживання в кімнаті [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , відповідача [PERSON], перешкоджає позивачці володіти і вільно користуватися цим житлом, що призводить до порушення її права власності. Відповідач не є членом сім'ї позивача та не має права користування квартирою відповідно до положень ст. 405 ЦК України та ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, договорів найму (оренди) цією квартирою між позивачкою та відповідачем також не укладалось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що відповідача слід виселити з кімнаті [ADDRESS] . У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved