Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача з вимогою визначити порядок користування квартирою, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Натомість відповідачу належить 1/3 частка вказаної квартири, а на 1/6 частку даної квартири відповідач не оформив свої спадкові права. Посилається, що вказана квартира складається із трьох житлових кімнат, з яких дві ізольовані. При цьому мирним шляхом вирішити порядок користування даною квартирою не виявляється можливим, тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом, вважаючи своє право як співвласника вказаної квартири порушеним. Додавала, що відповідач не приймає участі у комунальних витратах на утримання [ADDRESS]. Таким чином просила суд визначити порядок користування квартирою шляхом визначення їй для користування житлової кімнати із площею 12,9 кв. м., залишивши у користуванні відповідача житлову кімнату площею 12,8 кв. м. При цьому просила залишити у спільному користуванні житлову кімнату площею 17,5 кв. м. із балконом та нежитлові приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор в [ADDRESS]. Також просила стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. В судовому засіданні позивачка, [PERSON], надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила суд повністю задовольнити позов. Додавала при цьому, що відповідач у спірній квартирі не мешкає більше 9 місяців, а там у теперішній час проживає син позивачки. Де тепер перебуває відповідач, вона не знає. Стверджувала, що вона самотужки оплачує витрати на комунальні платежі, без участі в цьому відповідача. Представник позивачки, який діє на підставі договору, [PERSON], підтримав в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], зазначив, що відповідач не оформив своє право власності на 1/6 частку [ADDRESS], яку успадкував. Однак фактично сторони є співвласниками спірної квартири, тому мають право визначити між собою право користування [ADDRESS]. Оскільки відповідач не надав свій можливий варіант такого порядку користування, то просив суд задовольнити позов повністю, визначивши порядок користування спірною квартирою згідно запропонованого позивачкою варіанту. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявився за невідомих суду причин повторно, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не надавши заяву із можливістю розглянути справу у його відсутність. На підставі того, що позивачка не заперечувала проти ухвалені заочного рішення, враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному судовому розгляді. Суд, вислухавши учасників процесу, які зявились, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Судом було встановлено, що [PERSON] є власницею 1/2 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 26 грудня 2007 року (в 1/3 частки) та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 жовтня 2015 року (в 1/6 частки), право власності якої було зареєстровано належним чином (а. с. 8, 9). В той же час [PERSON] є фактичним власником іншої 1/2 частки квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 23 січня 1995 року (в 1/3 частки), а також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 жовтня 2015 року (в 1/6 частки), право власності якого не було оформлено на 1/6 частку внаслідок не отримання ним свідоцтва від нотаріусу про право на спадщину (а. с. 7, 9). Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач є фактичними співвласниками по 1/2 частки кожний квартири [ADDRESS], тому вони мають право вільно розпоряджатися належною їм власністю на рівних правах. Згідно до технічної характеристики [ADDRESS], що вбачається з інвентаризаційної справи, спірна квартира складається з трьох житлових кімнат, двох ізольованих площами 12,9 кв. м. та 12,8 кв. м., а також однієї житлової кімнати прохідної площею 17,5 кв. м. Крім цього [ADDRESS] складається з нежитлових приміщень: кухня, коридор, ванна кімната, вбиральня, балкон та лоджія (а. с. 10-11). З особового рахунку № 4258 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та його діти: [PERSON], 2005 р. н., та [PERSON], 2011 р. н., що також підтверджується копією паспорту відповідача (а. с. 12, 28). На підтвердження витрат [PERSON] на утримання [ADDRESS] позивачкою в судовому засіданні були надані відповідні оплачені нею квитанції за користування вказаною квартирою, газом, водою, тепловою енергією, електроенергією та послугами по вивезенню побутових відходів за спірною адресою (а. с. 30-35). Допитаний у судовому засіданні свідок, [PERSON], вказував, що він є сином позивачки та мешкає в [ADDRESS]. Зазначав, що [PERSON] не мешкає у [ADDRESS] понад 9 місяців разом із своєю родиною. Де може перебувати відповідач та його сім'я він не знає. З урахуванням переліченого суд дійшов того, що позивачка, маючи право спільної часткової власності на [ADDRESS], обґрунтовано звернулась до суду із вимогою про визначення порядку користування вказаним нерухомим майном. Таким чином суд вважає, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню шляхом визначення порядку користування між сторонами [ADDRESS]. На підставі виявлених обставин справи суд вважає можливим визначити між сторонами порядок користування спірної квартирою шляхом надання у користування [PERSON] ізольовану житлову кімнату площею 12,9 кв. м. разом із лоджією, а [PERSON] - житлову кімнату площею 12,8 кв. м. При цьому вважає за доцільне залишити інші приміщення [ADDRESS] у спільному користуванні сторін. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума витрат по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. на користь позивачки.

Outcome: approved