Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, що був зареєстрований 02 вересня 2006 року відділом РАЦС по м.Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області та стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітню дочку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно та до повноліття дочки. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить шлюб розірвати оскільки сім'я розпалась і поновити її неможливо. Шлюбні відносини з відповідачем припиненні з 11 липня 2013 року з причини різних поглядів на сімейне життя, непорозуміннями та виникаючих на цій підставі сварок та скандалів. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дочка залишились проживати разом з нею. Однак, відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює, оскільки є фізичною особою - підприємцем та одержує місячний дохід не менше 5000 грн., однак його доходи є мінливими та нерегулярними, є доходи з неофіційних джерел заробітку, тому просить стягнути аліменти саме в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він дійсно зареєстрований як фізична особа-підприємець, але на теперішній час не працює, заробітку не має, що і стало причиною непорозумінь в сім'ї, тому позов про стягнення аліментів на дочку визнає частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 вересня 2006 року, який був зареєстрований відділом РАЦС по м.Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №879, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с.8/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. З 11 липня 2013 року шлюбні відносини сторін припинені, спільне господарство вони не ведуть з причини різних поглядів на сімейне життя, непорозумінь та виникаючих на цій підставі сварок та скандалів. Дані обставини визнані сторонами, тому згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно довідки, наданої директором ТОВ «Житломасив», дочка [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.16/. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, а тому не вбачає законних підстав для надання строку на примирення сторін та вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами. Відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки від позивачки заяви про зміну прізвища після розірвання шлюбу не надходило, тому її прізвище слід залишити без змін. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Малолітня дочка проживає разом з матір'ю та повністю знаходяться на її утриманні. Інших осіб, які б мали можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, немає. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки є працездатним, зареєстрований як фізична особа- підприємець та має можливість отримувати доходи. Але згідно з ч.1 ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише тоді, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Позивачка посилається на те, що оскільки відповідач працює та отримує з інших неофіційних джерел дохід, тому вона просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Однак, як вбачається з пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні, він є фізичною особою-підприємцем та його дохід є постійним. Позивачка не надала суду доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно. При таких обставинах та враховуючи, що відповідач працює, має постійний дохід, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на дочку в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial