overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що не перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON], проте сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. В добровільних витратах пов'язаних з утриманням та вихованням дитини участі не приймає. Позивачка [PERSON] з урахуванням позовних вимог просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини, аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Просить суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно довідки виданої Ватутінським ВУЖКГ Черкаської області № 130 від 20.05.2016 року неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. На даний час [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки. За таких обставин з відповідача, який є батьком неповнолітньої дочки [PERSON] і на якого покладено обов'язок по її утриманню, слід стягувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, починаючи з дня подачі заяви до суду 25 травня 2016 року і до повноліття дитини, щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. ст.180,181,182,183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON] втративною право користування житловим приміщенням по вул. Садовій, 11 с. Новокам'янка Каховського р-ну, посилаючись на те, що їй на праві власності належить вказаний будинок, у якому зареєстрована її колишня невістка [PERSON], як член сімї. Проте, відповідачка з 2009 року за місцем реєстрації не проживає, будь-якого особистого майна в будинку не має. В судовому засіданні позивачка на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] є власницею житлового будинку № 11 по вулиці Садовій в с. Новокам'янка Каховського району, що підтверджується свідоцтвом про право власності на домобудівлю (а.с. 5). За даною адресою прописана колишня невістка позивачки, яка більше року за місцем реєстрації не проживає, про що свідчить довідка Новокам'янської сільської ради (а.с.7), а також підтверджується показами свідка [PERSON], який є колишнім чоловіком відповідачки та повідомив, що з 2011 р. їхній шлюб розірвано і дружина за місцем реєстрації не проживає. Свідок [PERSON], який є сусідом позивачки також підтвердив, що [PERSON] за даною адресою тривалий час не проживає. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 321 та 391 ЦК України). Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] є власницею будинку, в якому зареєстрована [PERSON], на правах члена сімї власника. З 2009 року відповідач не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується відповідною довідкою та показами свідків. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] втратившою право користування будинком, розташованим за адресою: с. Новокам'янка, вул. Садова, 11 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт про те, що вона є рідною дочкою [PERSON], яка померла 12 липня 2002 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є рідною матірю позивачки і після смерті останньої 12.07.2002 вона прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. На даний час позивачка має бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, проте у видачі такого їй відмовлено, оскільки відсутні документи, які прямо підтверджують родинний звязок між нею та померлою. Так, у свідоцтві про народження позивачки прізвище матері вказане як «Ланова», тоді як у свідоцтві про смерть останньої «Янківська». Такі обставини змусили позивачку звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не зявилася. В матеріалах справи міститься заява представника позивачки, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що підтримує вимоги позову у повному обсязі і просить такі задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. В матеріалах справи міститься заява сільського голови, в якій він просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника і вказує, що з позовом сільська рада згодна. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. З матеріалів справи встановлено, що позивачка народилася 10 квітня 1951 року в с. Брикуля Шепетівського району Хмельницької області; матірю у свідоцтві про народження позивачки вказана [PERSON], відомості про батька відсутні (а.с. 6-9). 12.07.2002 в с. Білухівка Карлівського району Полтавської області, у віці 84 роки, померла [PERSON] (а.с. 5), після чого було заведено спадкову справу (а.с.10). Позивачка зазначає, що померла є її рідною матірю, тому вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки родинний звязок між нею та померлою [PERSON] не підтверджений (а.с. 12). В матеріалах справи міститься довідка видана Білухівською сільською радою 25.07.2016, у якій зазначено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в с. Білухівка та мала склад сімї, до якого входила дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Досліджені вище докази свідчать на користь того, що зазначена у свідоцтві про народження позивачки [PERSON] та померла 12.07.2002 в с. Білухівка [PERSON] є однією і тією ж особою, тобто [PERSON] дійсно є рідною матірю [PERSON] На підставі зазначеного, суд вважає можливим встановити факт про те, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], яка померла 12 липня 2002 року. Встановлення факту родинних відносин необхідне позивачці для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин між нею та померлим 01 лютого 2005 року [PERSON], встановивши, що позивачка є його рідною дочкою, а також між нею та померлою 05 березня 2016 року [PERSON], встановивши, що позивачка є її рідною дочкою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батьків позивачки відкрилася спадщина і вона є єдиною спадкоємицею за законом, проте нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлих батьків, оскільки існують розбіжності між написанням прізвища її батьків у свідоцтвах про смерть та у її свідоцтві про народження. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, а також зазначивши, що підтримує вимоги позову у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що дошлюбне прізвище позивачки «Чернодьорова» (а.с. 8-10), дата і місце народження: 16.04.1962 в с. Халтурине Карлівського району Полтавської області (а.с. 5). Батьками позивачки у її свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З матеріалів справи також встановлено, що 01.02.2005 в с. Халтурине Карлівського району Полтавської області помер [PERSON] (а.с. 6), а 05.03.2016 - [PERSON] (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 01.06.2013 року у Ланнівській сільській раді Карлівського району Полтавської області, актовий запис №03. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинені з лютого 2017 по причині відсутності взаєморозуміння; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків позивачка не бажає. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити такі. Відповідач в судове засідання не з'явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.06.2013 року у Ланнівській сільській раді Карлівського району Полтавської області, актовий запис №03 (свідоцтво серії І-КЕ №106724, а.с. 8). Подружні стосунки між сторонами припинені з лютого 2017 через відсутність взаєморозуміння; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Від спільного подружнього життя сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчать записи у довідці про склад сімї від 26.09.2017. (а.с. 7) Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з матірю. Спір щодо поділу майна між сторонами відсутній. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила не змінювати прізвище на дошлюбне. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 01 березня 1994 року Білогорівською селищною радою Попаснянського району Луганській області, запис за №4. Позивачка посилається на те, що у них з відповідачем шлюбне життя не склалося, подружні стосунки припинені у 2008 році, примирення між ними неможливе. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Спору щодо місця проживання дитини немає, за домовленістю дитина проживатиме з позивачкою. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у наданій суду позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 1994 року Білогорівською селищною радою Попаснянського району Луганській області, актовий запис №4. Шлюбне життя не склалося, подружні стосунки припинені, примирення між ними неможливе. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна сторонами не заявлено. За домовленістю сторін місцем проживання дитини визначено з матір'ю. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила залишити шлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно дост.ст.104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 02.06.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №38. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинені з квітня 2017 по причині відсутності взаєморозуміння; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків позивачка не бажає. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити такі. Відповідач в судове засідання не з'явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.06.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №38 (свідоцтво серії 1-КЕ №094852, а.с. 4, 8-9). Подружні стосунки між сторонами припинені з квітня 2017 через відсутність взаєморозуміння; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Від спільного подружнього життя сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчать записи у свідоцтві про народження серії І-КЕ №196718. (а.с. 3) Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з матірю. Спір щодо поділу майна між сторонами відсутній. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила не змінювати прізвище на дошлюбне. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 02 жовтня 2010 року у Наталинській сільській раді Красноградського району Харківської області, актовий запис № 48. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинені з січня 2018 по причині відсутності взаєморозуміння; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків позивачка не бажає. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити такі. Відповідач в судове засідання не з'явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 02 жовтня 2010 року у Наталинській сільській раді Красноградського району Харківської області, актовий запис № 48 (а.с. 7). Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Подружні стосунки між сторонами припинені з січня 2018, через відсутність взаєморозуміння і сім'я фактично розпалася. Надані сторонами заяви свідчать, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Спору про поділ майна сторонами не заявлено. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила не змінювати прізвище на дошлюбне. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.\~ст.\~104,\~105,\~112\~СК України,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 02 травня 2009 року у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавській області, актовий запис №34. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинені понад рік тому через непорозуміння, часті сварки; вважає збереження сім'ї неможливим. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 травня 2009 року у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавській області, актовий запис №34 (а.с.5). Подружні стосунки між сторонами припинені з лютого 2017 року через непорозуміння, часті сварки; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7), які після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір'ю. Спір щодо поділу майна між сторонами буде вирішуватися окремо. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила не змінювати прізвище на дошлюбне. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved