Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача, в якому просить надати дозвіл на оформлення, виготовлення та видачу проїзних і візових документів для неодноразових тимчасових поїздок за межі України малолітній дитині - [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька у супроводі матері дитини. В обґрунтування позову зазначає, що 20.03.2013 року між нею та з відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Управлінням [PERSON] Громадянського Стану Адміністрації міста Тамбова Тамбовської обл. Російської Федерації. Після одруження з кінця травня 2013 року переїхали в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області. З кінця вересня 2013р. відносини між сторонами значно погіршились, і з кінця жовтня 2013 року вони сумісно не мешкають. Позивачка від іншого чоловіка, з яким проживає в цивільному шлюбі народила дитину, але в звязку з офіційним шлюбом з відповідачем, була змушена зареєструвати дитину на свого офіційного чоловіка. Відтак, сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Вона займається вихованням сина, піклується про його здоровя, фізичний, психологічний та духовний розвиток. Зараз в позивачки є можливість виїжджати з дитиною за межі України до Російської Федерації до свого теперішнього цивільного чоловіка для відпочинку, подорожей, оздоровлення та культурного розвитку дитини, що відповідає інтересам дитини, оскільки буде сприяти всебічному розвитку дитини. Але це є неможливим через те, що відповідач виїхав з адреси перебування і будь-якої можливості звязатися з ним, щоб отримати від нього нотаріально посвідчену згоду на виготовлення дитині проїзних документів та згоду на її виїзд за кордон- неможливо. У звязку з вищевикладеним позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик у пресі відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, тому суд визнає його неявку в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Від представника третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області\~надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову, просять прийняти рішення в інтересах дитини на підставі наявних у справі документів. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено наступне. 20 березня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Управлінням [PERSON] Громадянського Стану Адміністрації міста Тамбова Тамбовської обл. Російської Федерації, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-КС № 663558 від 20.03.2013 року, актовий запис № 449 від 20.03.2013 року, копія якого є в матеріалах справи. /а.с. 9/. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. /а.с. 10/. Судом встановлено, що з кінця жовтня 2013 року сторони фактично припинили шлюбні відносини і з цього часу спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, дитина мешкає разом з матірю. Позивачка має намір виїхати з дитиною до Російської Федерації строком на один рік для подорожей, оздоровлення та культурного розвитку дитини, що відповідає інтересам дитини. Як вбачається з копії довідки № 966 від 07.07.2015 року позивачка мешкає в с. Вознесенка Мелітопольського району разом з дитиною - сином [PERSON], [INFO] /а.с. 11/. Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Отримати від відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон у добровільному порядку позивачка не має можливості, оскільки він виїхав з останньої адреси свого перебування за адресою: вул. Польова, 27, с. Вознесенка, Мелітопольського району Запорізької області. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків виїзд дозволено у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Зважаючи на встановлені обставини й вимоги закону, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved