Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом, який неодноразово уточнювала, та в обґрунтування якого в останній редакції від 25.12.2015 року (а.с.174-178) вказала, що 02.09.2014 року, приблизно о 01.00 годині, в районі 11 км + 300 метрів автодороги Р.70 «[PERSON] Білгород-Дністровський» сталася дорожньо транспортна пригода, під час якої зіткнулися автомобіль «NISSAN MAXIMA» р/н 97184ОЕ під керуванням [PERSON] та автомобіль (тягач) «SKANIA G 380» р/ АА8665КХ з напівпричепом «WIELTON NS3D» р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АТП-2004» [PERSON] В наслідок лобового зіткнення водій [PERSON], загинув, а позивачка, як пасажир автомобілю, яким керував [PERSON], отримала тяжкі тілесні ушкодження, з приводу яких тривалий час знаходилася на стаціонарному лікуванні, перенесла декілька операцій, і, як результат, стала інвалідом 1-ї групи зі стороннім доглядом. Від отриманих травм та перенесених операцій позивачка відчувала сильний біль. Тривалий час перебувала у реанімації. На теперішній час позивачці тяжко ходити, через біль у суглобах і в місцях переламів, що змушує вживати знеболюючі медичні препарати. Як результат травми голови, позивачку переслідує постійний головний біль. На тепер позивачка потребує посиленого харчування. На лікування і посилене харчування позивачка витратила більше 200 000,00 грн., що складає матеріальні збитки. За медичними показниками позивачка потребує стороннього догляду, у звязку з чим з 02.09.2014 року їй необхідні гроші для оплати зазначених послуг. За станом здоровя позивачка не може працювати. Посилаючись на ст.ст.1166,\~1167,\~1187,\~1188, 1195 ЦК України позивач просить стягнути на його користь 500 000,00 грн. моральної шкоди, 200 000,00 грн. матеріальних збитків, шкоду у зв`язку з втратою (зменшенням) працездатності в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно; шкоду на організацію стороннього догляду у розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно; шкоду на відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування в розмірі ? частини мінімальної заробітної плати щомісячно, починаючи з 02.09.2014 року і на весь строк інвалідності. За клопотанням сторони позивача суд виключив з числа відповідачів [PERSON] [PERSON] За клопотанням представника відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АТП-2004» суд залучив до участі у справі в якості співвідповідачів: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (а.с.167) та Приватну акціонерну компанію «Страхова Компанія «Галицька» (а.с.221). Представник позивача адвокат [PERSON] надав письмову заяву, у якій підтримав позовні вимоги в останній редакції, просить їх задовольнити, та розглянути справу за відсутністю сторони позивача (а.с.248). Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АТП-2004» подав до суду письмові заперечення, у яких зазначив про необґрунтованість позовних вимог, та просить відмовити у задоволенні позову (а.с.49-52), у судове засідання 12.04.2016 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» у судове засідання не зявився, подав заперечення на позов (а.с.191-193) та заяву, якою підтримав заперечення [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АТП-2004», просить розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача [PERSON] акціонерної компанії «Страхова Компанія «Галицька» у судове засідання не зявився, заперечення на позов не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа та її представник - адвокат [PERSON], у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає частину позовних вимог обґрунтованими, а позов таким, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2014 року, приблизно о 01.00 годині, в районі 11 км + 300 метрів автодороги Р.70 «[PERSON] Білгород-Дністровський» сталася дорожньо транспортна пригода, під час якої зіткнулися автомобіль «NISSAN MAXIMA» р/н 97184ОЕ під керуванням водія [PERSON] та автомобіль (тягач) «SKANIA G 380» р/ АА8665КХ з напівпричепом «WIELTON NS3D» р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с.206-208) Станом на момент дорожньо транспортної пригоди (02.09.2014 року) водій [PERSON] перебував у трудових відносинах з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АТП-2004» (а.с.105-109). Згідно полісу №АС/524788 цивільно правова відповідальність автомобілю (тягачу) «SKANIA G 380» р/ АА8665КХ станом на 02.09.2014 року було застраховано у [PERSON] акціонерному товаристві «Страхова компанія «Кю Бі І Україна» (а.с.53), назва якої 29.12.2015 року була змінена на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (а.с.194-195). Від отриманих 02.09.2014 року травм під час дорожньо транспортної пригоди водій [PERSON] загинум на місці аварії (а.с.14), а [PERSON], як пасажир автомобілю, яким керував [PERSON], отримала тілесні ушкодження у вигляді: - закритої черепно мозкової травми у формі забиття головного мозку середнього ступеню, крововиливу під мякі оболонки мозку, переламу внутрішньої і нижньої стінок лівої орбіти, кісток носу, стінок лівої гайморової пазухи з крововиливом у ліву гайморову, основну пазухи, осередку гранчастого лабіринту, забитої і колото різаної рани голови, емфіземи мяких тканей лівої половини обличчя, контузії лівого глазного яблука; - закритої травми органів грудної клітини у вигляді множинних забоїв правої і лівої легені, розриву правої легені, переламу правої ключиці в середині треті, ІІІ, ІV правих та ІІІ-VІ, Х лівих ребер, що супроводжувалося проникненням повітря у праву та ліву плевральні порожнини; - закритої травми живота у вигляді розриву селезінки (з послідуючим видаленням), розриву печінки, жовчного пузиря, що супроводжувалося внутрішньою кровотечею; - закритого чрезвельтельного переламу стегнової кістки зі зміщенням кісткових відламків, закритого осколкового переламу правого стегна в середині треті зі зміщенням кісткових відламків, закритого фрагментарного переламу внутрішніх щиколоток правого і лівого гомілковостопних суглобів без зміщення кісткових відламків, сінців лівого плеча, лівої кісті, лівого стегна, садни правого плеча, правого передпліччя, правої гомілки, які згідно висновку судово медичної експертизи №2484 від 08.10.2014 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.с.111-117). Згідно довідки до акту МСЕК №745338 від 05.01.2015 року [PERSON] є інвалідом 1-ї групи зі стороннім доглядом (а.с.9). На медичне обстеження, лікування та придбання ліків у звязку з травмами отриманими 02.09.2014 року під час дорожньо транспортної пригоди [PERSON] витратила 59680,63 грн. (а.с.118-153, 209-213). У період з 02.09.2014 року по 17.02.2016 року [PERSON] перенесла декілька операцій, у звязку з чим тривалий час знаходилася на стаціонарному лікуванні, а останній раз з 02.02.2016 року по 17.02.2016 року (а.с.118-124, 209-210). Згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2015 року зіткнення транспортних засобів під керуваннями водіїв [PERSON] та [PERSON] відбулося на смузі руху автомобілю, яким керував [PERSON] (а.с.206-208). Суд вважає ґрунтовними і такими що заслуговують на увагу доводи сторони позивача в частині правового обґрунтування заявлених позовних вимог. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - обовязкове страхування цивільно правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю, здоровю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. За загальними правилом ч.2 ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч.1 ст.1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення ч.2 ст.1188 ЦК України. Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття\~особа, яка завдала шкоду та\~особа, яка відповідає за шкоду. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У частині 1 ст.1167 ЦК України\~відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, частина 1 ст.1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. У частині 2 ст.1167 ЦК України\~передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, частина 2 ст.1167 ЦК України\~передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст.1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій. Правовий аналіз положень ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст.1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст.1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті\~1187,\~1188 ЦК України\~відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так,\~стаття 1187 ЦК України\~встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України\~таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України та ч.2 ст.1187 ЦК України. Положення ч.1 ст.1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1187 ЦК України). В такому випадку обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином, положення ст.ст.1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.1188 ЦК України\~іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) шкода відшкодовується власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, які спільно завдали шкоду,\~незалежно від їх вини. Тобто, за змістом цієї норми, обов'язок по відшкодуванню шкоди в такому випадку\~\~покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них. Крім того, пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (ст.ст.543,\~1190 ЦК України). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч.2\~ст.1188 ЦК України). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами ст.1191 ЦК України, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. Згідно частини 1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодовано одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У відповідності до статті 1195 ЦК України: 1) Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. 2) У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. 3) Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АТП-2004» на користь [PERSON], а саме, 1) моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.; 2) шкоди, завданої каліцтвом, у зв`язку з втратою (зменшенням) працездатності в розмірі мінімальної заробітної платні щомісячно, починаючи з 02.09.2014 року і на весь строк інвалідності позивача; 3) шкоди, завданої каліцтвом, на організацію стороннього догляду в розмірі мінімальної заробітної платні щомісячно, починаючи з 02.09.2014 року і на весь строк, коли за висновком медико соціальної експертної комісії, позивач буде потребувати стороннього догляду у звязку з інвалідністю. Крім того, суд вважає доведеними позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» на користь [PERSON] 59 680,63 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо транспортної пригоди 02.09.2014 року. Решту позовних вимог [PERSON] суд вважає недоведеними і не вбачає правових підстав для їх задоволення. Правилами ч.3 ст.88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору за подання до суду позовних заяв майнового характеру визначається п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ і стягується за кожну вимогу окремо. За таких обставин, оскільки позивач в порядку ч.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ, звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави, пропорційно суми задоволених позовних вимог, а саме: з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АТП-2004» в розмірі 2 102,40 грн. (1 000,00 грн. + 551,20 грн. + 551,20 грн.), з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» в розмірі 596,81 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial