Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на її користь на час навчання їх спільного повнолітньої сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 605,00 грн., щомісячно, за наступною індексацією відповідно до закону, посилаючись на те, що їх син, який знаходиться на її утриманні, навчається в ДНЗ «Ізмаїльський професійний ліцей» на бюджетній основі. Доходів, які отримує позивачка на навчання доньки не вистачає, тому вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити їх повністю. Крім того, позивачка просила суд про розгляд справи в її відсутність. Також позивачка в заяві зазначила, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згодна на прийняття заочного рішення у справі. Відповідач належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання у відповідності з вимогами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року. Так, судом, за адресою місця проживання відповідача надсилалися судові повістки про виклик до суду, однак з підтверджень про вручення повістки Кіровського районного суду м.Єкатеринбургу Свердловської області Російської Федерації вбачається, що відповідачу судова повістка не вручена так як адресат не проживає (а.с. 22, 24), що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 с. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи двічі належним чином повідомленого відповідача, який до суду не з'явився, згоду позивачки, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають підлягають задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків по утриманню повнолітньої дитини під час навчання, до досягнення нею 23-річного віку, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.03.2008р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та у зв'язку з укладенням шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 4, 45, 47, 66). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком вказаний [PERSON] - відповідач по справі (а.с. 5). З довідок № 518 від 13.09.2013р., № 627 від 18.10.2013р., виданих ДНЗ «Ізмаїльський професійний ліцей» вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у вказаному навчальному закладі на денній формі навчання, на бюджетній основі (а.с. 6, 31, 32). З довідки № 1083 від 23.09.2013р., виданої Кам'янською сільською радою Арцизького району Одеської області вбачається, що син проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с. 7, 33, 34). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], який досяг повноліття [INFO] року та навчається в ДНЗ «Ізмаїльський професійний ліцей». Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, потребуючих матеріальної допомоги, при умові, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто для виникнення вищезазначеного аліментного зобов'язання ст. 199 СК України передбачає наявність сукупності наступних юридичних фактів: продовження навчання сином, після досягнення ним повноліття; недосягнення сином встановленого законом віку - 23 років; потреба сина у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Так, довідками № 518 від 13.09.2013р., № 627 від 18.10.2013р., виданих ДНЗ «Ізмаїльський професійний ліцей» підтверджується той факт, що [PERSON] продовжує навчання після досягнення ним повноліття та навчається в вищевказаному ліцеї з 01.09.2013р. на денній формі навчання, бюджетна основа, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с. 6, 31). Як було вище наведено, з свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] не досяг 23 років. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина. Суд при визначенні розміру аліментів, виходить з положень ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, суд у відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище сина; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 605,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved