Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог вона зазначає, що з 21.04.2007 року до 10.12.2010 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого народився син [PERSON], [INFO]. 10.12.2010 року рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.12.2010 року шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина залишено проживати з матір'ю. 15.06.2017 року позивачка вдруге вийшла заміж. Син перебуває на повному утриманні позивачки та її теперішнього чоловіка [PERSON] Позивачка вказує, що матеріально-побутові умови її сім'ї задовільні, створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку дитини, вона піклується про його здоров'я, дбає про добробут, цікавиться шкільним та позашкільним життям сина. Відповідач [PERSON] проживає у власному будинку в с.Микуличин, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, проте не працює, протягом семи років не проживає з сім'єю, не проявляє своєї батьківської турботи щодо сина, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком, не дбає про матеріальне забезпечення, за всі роки навчання сина не цікавиться його навчанням та вихованням. В ході проведення індивідуальної бесіди з малолітнім [PERSON] встановлено, що він виховується та утримується матір'ю і вітчимом, з батьком не спілкується, впродовж навчання в школі батько жодного разу не цікавився його шкільним та позашкільним життям, в дні народження [PERSON] не вітає сина. Хлопчик не бажає бачитись та спілкуватись з батьком. Тому позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач повідомлявся про час і місце судового розгляду, в судове засідання на виклик суду не з'явився, причини неявки не повідомив. 27.12.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник органу опіки та піклування в особі-виконавчого комітету Яремчанської міської ради надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON]. В судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Записами в свідоцтві про народження (а.с.10) встановлено, що батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON]. Записами в рішенні Яремчанського міського суду від 29.11.2010 року (а.с.7-8) встановлено, що шлюб між сторонами розірвано і сина [PERSON] залишено проживати разом із матір'ю. Записами у свідоцтві про шлюб (а.с.9) встановлено, що [PERSON] після одруження з [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]». Поясненнями позивачки встановлено, що вони проживають окремо, неповнолітній син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні та утриманні її нового чоловіка. Проживання дитини сторін з позивачкою також стверджується записами в довідці виконкому Яремчанської міської ради (а.с.11) та акті обстеження матеріально-побутових умов (а.с.15). Записами в характеристиці (а.с.16) встановлено, що неповнолітній [PERSON] навчається в 4-му класі Яремчанській ЗОШ І-ІІІ ступенів №1. Його мама систематично цікавиться сином та надає допомогу класному керівнику. Батько [PERSON] за всі роки навчання не цікавився навчанням і вихованням сина. Представник органу опіки та піклування Панчак І.М. в судовому зсіданні пояснив, що за результатами обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] та її чоловіком - [PERSON] Матеріально-побутові умови сім'ї задовільні, створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку дитини. Мати піклується про здоров'я дитини, дбає про її добробут, цікавиться шкільним та позашкільним життям сина. Батько дитини - [PERSON] проживає в с.Микуличин, Яремчанської міської ради, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, проте не працює, протягом семи років з сім'єю не проживає, не проявляє свою батьківську турботу щодо сина, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком, не дбає про матеріальне забезпечення. В ході проведення індивідуальної бесіди з [PERSON] встановлено, що він виховується та утримується матір'ю та вітчимом, з батьком не спілкується, в дні народження [PERSON] не вітає сина. Хлопчик не бажає бачитись та спілкуватись з батьком. Тому члени комісії з питань захисту прав дітей проголосували за доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина та погодили висновок служби у справах дітей, що підтверджується копією висновку про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.43-44). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачкою з часу народження дитини. Вона хороша мати, добре ставиться до дитини і займається його вихованням. Відповідач [PERSON] жодного разу не приходив навідати сина чи допомогти матеріально. Утриманням сина займається позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з часу розірвання шлюбу сторін, відповідач [PERSON] не допомагає позивачці, не надає матеріальної допомоги та не цікавиться сином [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що за час знайомства з позивачкою, вона жодного разу не бачила відповідача [PERSON], їй не відомий той факт, щоб відповідач брав участь у житті і вихованні сина [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після розлучення відповідач [PERSON] не з'являвся до сина та не надавав матеріальної допомоги на його утримання. Згідно положень ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], що підтверджено в судовому засіданні показаннями позивачки, свідків, які узгоджуються з наданими суду письмовими доказами, та дають змогу суду прийняти однозначне рішення про те, що вимога позивачки про позбавлення батьківських прав [PERSON] обґрунтована, законна та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної Постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Однак, вищезазначених вимог закону відповідач не виконував. В судовому засіданні доведено, що [PERSON] систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України у суду є всі підстави позбавити його батьківських прав,та виключити про нього дані як батька із актового запису про народження №68, зареєстрованого 10.12.2007 року виконкомом Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). З відповідача відповідно до положень ст.141 ЦПК України слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі ст. ст. 164, 180, 182-183, 191, 193 СК України та

Outcome: approved