Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки і піклування Деснянського району в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі без реєстрації з [PERSON] Під час шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON], яка до теперішнього часу залишається на її утриманні. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2010 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 28.04.2010 і до повноліття дитини. Відповідач проживає окремо від дитини, не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги впродовж 10 років з моменту роздільного життя. Службою у справах дітей Деснянського районну в місті Києва державної адміністрації надано висновок від 25.10.2017 за № 102103 - 9439 де вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Тому позивачка вимушена звернутись з відповідним позовом до суду та просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] Позивачка та її представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явились, [PERSON] скерував до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, позов підтримав у повному обсязі просив його задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився причину неявки суду не повідомив відзив на позовну заяву до суду не направляв, з заявами та клопотаннями не звертався. Представник третьої особи орган опіки і піклування Деснянського району в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилися причина неявки суду не відома про час та місце слухання були повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, взявши до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2005 по 2008. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO] та батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.2006. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2010 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 28.04.2010 і до повноліття дитини. Головним державним виконавцем Соснівського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області надано розрахунок заборгованості по аліментам [PERSON] з якого вбачається, що останній рішення суду про стягнення аліментів не виконує, в період з дати постановлення рішення суду по паоточну дату відповідач жодного платежу по аліментам не здійснив, в наслідок чого станом на 01.06.2017 утворилась заборгованіть в розмірі 62836,33 грн. [PERSON] відвідувала дошкільний навчальний заклад №796 з 17.04.2009 по 31.05.2012. За період перебування дитини в навчальному закладі її батько [PERSON] не цікавився вихованням дочки, на батьківські збори не з'являвся. Вихованням дитини займається мама [PERSON], даний факт підтверджується атом про безучать батька у вихованні дитини затвердженого звідувачем Дошшкільного навчального закладу №796. Відповідно до висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації №102103/31-9439 від 25.10.2017, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за необхідне позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO], оскільки він не цікавиться життям і вихованням своєї дитини, не відвідував, не купував одяг, речі побуту, не забезпечує належного догляду за дитиною, не проявляє щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховує та не утримує її, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частина 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьків батьківських прав, має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частина 2 ст.166 СК України, вказує на те, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку утримувати дитину. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд на вимогу позивача вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач фактично не приймає участі у вихованні дітей, не надає допомоги на їх утримання, суд доходить до висновку, що це свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дитини [PERSON], що підтверджується висновком Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, з якого вбачається, що [PERSON] не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, матеріально не забезпечує, та протягом тривалого часу діє всупереч інтересів дитини, тим самим позбавив її на належне батьківське виховання та утримання, тому на думку суду існують підстави для задоволення позову та позбавленні батьківських прав останнього.

Outcome: approved