overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 27.02.1994 року. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що відповідач зловживає алкоголем, безпідставно ревнує, вчиняє скандали, ображає її та піднімає на неї руку, зароблені кошти витрачає на спиртне. Так як відповідач щоденно вживає спиртні напитки, то шлюб став носити формальний характер. Примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дитину залишити на проживання при ній. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву в якій просить справу розглядати за її відсутності, позов задовольнити. Неповнолітню дитину залишити проживати із нею, так як інша діти повнолітні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином судом був повідомлений про розгляд справи, а тому справу слід розглядати на підставі наявних доказів в матеріалах справи. . Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, та не підтримує шлюбних відносин, позивачка настоює на розірванні шлюбу, так як втратила душевний спокій, погіршився стан її здоров'я із-за поведінки відповідача, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Січейного Кожексу України шлюб грунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вирішуючи питання проживання дитини суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за хгодою батьків. Згідно до ч.2 ст. 161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто немає самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Оскільки відповідач позовні вимоги не заперечив та в судове засідання не з'явився, суд вважає, зщо позовні вимоги слідзадовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 7 червня 2003 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що відповідач зловживає алкоголем, безпідставно ревнує, вчиняє скандали, ображає її та піднімає на неї руку. На даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюб став носити формальний характер. Примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити на проживання при ній та стягувати з відповідача аліменти на їх утримання, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги уточнила, просить шлюб розірвати, дітей залишити на її утриманні та вихованні та стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнав, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, за час, що їм надавася не примирилися, позивачка настоює на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Вирішуючи питання проживання дітей суд виходить із вимог ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десять років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Спору про місце проживання дітей немає. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей суд бере до уваги, що у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав і є законні підстави для прийняття визнання позову судом. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 110, 112, 113, 160, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, покликаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 24.03.2010 р. вона придбала квартиру, що знаходиться за адресою по [ADDRESS]. Однак, відповідач будучи сином попередньої власниці квартири, залишається у ній зареєстрований, хоч фактично з моменту її продажу за вказаною адресою не проживає. Відтак, з огляду на наведені обставини, просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, зіслалась на обставини викладені в позові, просить такий задовольнити. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Представник третьої особи КП «Комінтех» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Оцінивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З договору купівлі-продажу квартири від 24.03.2010 р. вбачається, що позивачка придбала у [PERSON] квартиру, що розташована по [ADDRESS]. На підставі довідки КП «Комінтех» № 10110 від 17.10.2014 р., встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. та являється сином колишньої власниці [PERSON] Актом від 9.02.2015 року КП «Червонограджитлокомунсервіс», стверджується, що [PERSON] на даний час за адресою по [ADDRESS] - не проживає. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користуватись та розпоряджатись своїм майном. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу того, що відповідач зареєстрований в зазначеній вище квартирі, але в ній не проживає, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності житлом. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином вищевикладені обставини вказують на те, що [PERSON] не користується житловою площею, на якій зареєстрований, не несе витрати, які пов'язані з утриманням житла у зв'язку з чим відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач, будучи батьком дочки, народженої у шлюбі з позивачкою, злісно ухиляється від її утримання і виховання, не проявляє батьківського піклування, не турбується про здоровя, фізичний, духовний розвиток дитини, матеріально її не підтримує. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з викладених підстав, вказала, що у відповідності до вимог п.2 ст.164 Сімейного кодексу України є підстави для позбавлення відповідача в судовому порядку батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO] Тому просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Третя особа представник органу опіки та піклування Новороздільської міської ради в судовому засіданні заперечень щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини не має, просить позов задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком народженої у шлюбі з позивачкою дочки [PERSON], [INFO] Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківського обов'язку, вихованням дитини не займається, не цікавиться її розвитком, не підтримує матеріально. Згідно з висновком органу опіки та піклування Новороздільської міської ради Львівської області відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Суд вважає позовні вимоги доведеними, оскільки наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про продовження строку на прийняття спадщини, покликаючись на те, що [INFO] р. помер її чоловік [PERSON]. Вона не зверталась у нотаріальну контору для прийняття спадщини так як була переконана, що у її покійного чоловіка не було у власності нерухомого та рухомого майна. Однак в подальшому виявилося що на його ім'я в «Ощадбанку» був відкритий рахунок, на якому знаходяться кошти в сумі 514,81 грн. Маючи намір прийняти спадщину, звернулась у нотаріальну контору де їй було роз'яснено, що вона пропустила законодавчо встановлений термін для прийняття спадщини. З огляду на зазначені обставини, просить позов задовольнити та продовживши строк прийняття спадщини після смерті свого чоловіка. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що пропустила встановлений термін прийняття спадщини після смерті чоловіка, оскільки, не знала про наявність в нього грошових заощаджень на банківському рахунку. Просить позов задовольнити, продовживши строк прийняття спадщини після смерті свого чоловіка. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Представник третьої особи ОУ АТ Ощадбанк м. Червоноград в судове засідання не з'явився , подав письмову заяву, у якій не заперечує проти задоволення позовної заяви та просить справу розглядати у його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконкомом Гірницької селищної ради Львівської області від 10.03.1988 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 21.11.1987 року уклали шлюб. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Гірницької селищної ради Львівської області від 01.07.2013 р. стверджується, що [PERSON] помер [INFO] року. Як встановлено із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 38430153 від 22.09.2014 р. інформація щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] у реєстрі, відсутня. Згідно виписки з рахунків в національній валюті від 26.05.2014 р. вбачається, що на депозитному рахунку на ім'я [PERSON] знаходяться грошові кошти в сумі 514,81 грн. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, суд, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка не могла вчасно звернутись в нотаріальну контору для прийняття спадщини оскільки, не знала про наявність у чоловіка депозитного вкладу. Тому, суд прийшов до переконання, що даний строк слід продовжити, оскільки він пропущений позивачкою з поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що вони з [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 15 червня 2006 року в Манявській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 18. 11 грудня 2006 року у\~них народився\~син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Між ними постійно виникають непорозуміння, скандали. Однією з причин погіршення відносин з чоловіком є зловживання ним спиртними напоями та його поведінка в стані алкогольного спяніння. До того ж відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сімї. На прохання змінити свою поведінку [PERSON] не реагує, критику на свою адресу не сприймає. Налагодити нормальні сімейні відносини їм так і не вдалось, в червні 2016 року припинили спільне проживання. Примирення з відповідачем не можливе. Оскільки шлюб носить формальний характер, просить його розірвати. В судове засідання позивачка не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.Позовні вимоги підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. У звязку з цим судом ухвалено провести розгляд справи в порядку заочного провадження.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає\~задоволенню. Встановлено, що подальше збереження шлюбу, виходячи з стосунків, які склались та існують між сторонами, буде суперечити інтересам позивачки. Відповідач не дбає про інтереси сімї, внаслідок зловживання алкогольними напоями створив умови, за яких спільне з ним проживання стало не можливим, свою поведінку змінювати не хоче. На даний час сторони мешкають порізно, позивачка відновлювати сімейні відносини з відповідачем не бажає. За таких обставин шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, тому його слід розірвати.\~ На підставі викладеного та ст. 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Пояснила, що 18.07.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі дітей немає. Шлюбні стосунки не складаються. Відповідач зловживає спиртними напоями, у стані спяніння поводить себе агресивно, вдавався до фізичного насильства. Терпіти таке відношення до себе не бажає, тому більше року назад припинила стосунки з відповідачем. Спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, просила його розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позову суду не подав. У звязку з цим судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, подані у розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.07.2014 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №54. Дітей у шлюбі немає. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідач нехтує сімейними цінностями. Взаємини, які склались та існують між подружжям виключають можливість збереження сімї, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 104; 110; 112; 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Пояснила, що 24.08.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі народжений син [PERSON], [INFO] Шлюбні стосунки не складаються. Протягом останніх років перебування у шлюбі стосунки між нею та чоловіком зіпсувались. Усвідомила, що ті почуття, які раніше їх обєднували втрачені. Це призвело до того, що навіть при вирішенні побутових питань не могли знайти порозуміння, тому більше як 9 місяців разом не проживають і спільного господарства не ведуть. Шлюб за таких обставин існує формально, просила його розірвати. Відповідач в підготовчому засіданні заявлений позов визнав. Погодився на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити. Спору щодо визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу та щодо поділу майна подружжя немає. Оскільки взаємини, які склались та існують між подружжям виключають можливість збереження сімї, шлюб носить формальний характер, то його слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 104; 110; 112; 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги мотивувавла тим, що 22.05.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі нарджено троє дітей, двоє з яких дорослі, а один син неповнолітній. Шлюбні взаємини протягом останніх років не складаються. Через відсутність взаєморозуміння та погані стосунки з серпня 2020 року припинили спільне проживання і разом не проживають. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала. Пояснила, що основною причиною до припинення шлюбних стосунків стала поведінка відповідача, який через зловживання алкоголем створив нестерпну атмосферу в сім`ї не лише для неї, але і для дітей. Протягом року спільно не проживають і відновлювати стосунки з відповідачем не хоче, примирення вважає неможливим, тому просила постановити рішення про розірвання шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Вказав, що хотів би зберегти сім`ю, однак його ініціатива до відновлення шлюбних стосунків категорично відкидається позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, подані у розпорядження суду, прийшов до висновку, що заявлений позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 травня 1997 року у відділі РАЦСу Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис №551. У шлюбі народжено троє дітей, проте на даний час неповнолітнім є лише [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що стосунки між подружжям протягом останніх років спільного проживання зіпсувались остаточно, сторони з серпня 2020 року припинили спільне проживання. Взаємини, які склались та існують між подружжям, свідчать про те, що шлюб існує формально. Сторони разом не проживають, не пов`язані спільним побутом, позивачка не бажає відновлювати взаємних прав та обов`язків по відношенню один до одного. Спроби примиритись результатів не дали і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Спору з приводу визначення місця проживання неповнолітнього сина на даний час немає, відповідач не оспорює факт постійного проживання сина [PERSON] , [INFO] з матір`ю. На підставі викладеного, ст.ст. 104; 110; 112; 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги мотивувала тим, що 01.11.2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі народжені двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні взаємини протягом останніх років не складаються. Через відсутність взаєморозуміння та погані стосунки припинили спільне проживання і протягом трьох років спільного господарства не ведуть, живуть порізно. Фактично стали один одному чужими, тому відновлювати відносини вона наміру не має. Оскільки шлюб носить формальний характер просила його розірвати. Відповідач під час судового розгляду заявляв, що на розірвання шлюбу погоджується, оскільки можливості зберегти сім`ю немає, його спроби примиритись виявились марними. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів, тому суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Стосунки, які склались та існують між подружжям, виключають можливість збереження шлюбу. На підставі викладеного, ст.ст. 104; 110; 112; 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved