Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з\~відповідача на її користь на утримання 3-х дітей аліменти у розмірі 6000 грн. по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини, стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання 3-х дітей у розмірі 6110,04 грн., стягувати з відповідача додаткові витрати на навчання [PERSON] , 2011 р.н. в розмірі 1750 грн. Щомісяця до припинення дитиною навчання. В обґрунтування зазначила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не здатен забезпечити нормальний розвиток дитини відповідного віку, нею витрачались додаткові кошти (сплата комунальних послуг в квартирі, придбання одягу, канцелярських речей, відвідування лікарів). Діти відвідують гуртки та школу, що є додатковими витратами на утримання дітей. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.07.21 05.07.21 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач у встановлений строк надав відзив на позовну заяву, впросив призначити аліменти на трьох дітей у твердій грошовій формі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, зазначений розмір аліментів є завищеним та таким, що не відповідає його існуючому матеріальному становищу. На даний чай його заробітна плата складає 6100 грн. до вирахувань податків. Інших доходів не має. Рівень його доходу дозволяє забезпечити виплату аліментів лише на рівні законодавчо визначеного мінімуму 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо додаткових витрат зазначив, що спільні діти мають належний стан здоров`я та фізичний розвиток, який відповідає їх розвитку та не потребує особливих витрат. Весь час відповідач приймає учать в утриманні дітей шляхом перерахування коштів дружині та самостійно придбавав речі для дітей. Із поданих позивачкою до суду документів видно, що додаткові витрати полягають виключно в придбанні продуктів харчування, що не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат у розмінні ст.185 СК України. Щодо вимоги про стягнення з нього аліментів на навчання дитини щомісяця у розмірі 1750 грн., зазначив, що позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання в безкоштовних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з ним. Позивач відповіді на відзив не надала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правові відносини: 02.10.2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ); - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ); - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Після припинення шлюбних відносин діти мешкають разом з позивачкою. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошової сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно \~до положень\~передбачених Законом\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2021\~рік» на\~дітей віком\~до 6\~років:\~з 1\~січня -\~1921\~гривня,\~з 1\~липня -\~2013\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2100\~гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; Судом вірогідно встановлено, що відповідач має задовільний стан здоров`я, інших зобов`язань фінансового характеру за виконавчими листами не несе та змозі сплачувати аліменти, про що він сам зазначає у відзиву на позов. Враховуючи вищезазначене, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вивчивши відзив на позов, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] в цій частині задовольнити частково, та стягувати з відповідача аліменти на кожну дитину по 1600 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Щодо вимоги про стягнення на дітей додаткових витрат на 3-х дітей у розмірі 6110,04 грн. та додаткових витрат на навчання [PERSON] у розмірі 1750 грн. щомісяця до припинення дитиною навчання, суд приходить до наступного. Стаття 185 Сімейного кодексу України покладає на батьків обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, наприклад: розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Тобто, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, закон вимагає оплату додаткових. Положення статті 185 Сімейного кодексу України стосуються особливих обставин, до яких відносяться насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Тобто, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Із поданих позивачкою до суду разом із заявою документів вбачається, що додаткові витрати полягають виключно в придбанні продуктів харчування. Щоденне харчування дитини не може вважатись особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат з боку другого з батьків у розумінні статті 185 Сімейного кодексу України, оскільки такі витрати повинні покриватись за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, а тому на позивача також покладається обов`язок брати участь у витратах на дітей, у тому числі, на щоденне харчування. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.04.2019 року у справі №233/3518/17. Особа, яка вимагає оплату додаткових витрат, повинна надати докази, що підтверджують наявність особливих обставин, та докази, що підтверджують розмір додаткових витрат на дитину. Позивачка не довела наявність особливих обставин та розміру їх витрат. Із доданих до заяви фіскальних чеків та дублікатів квитанцій вбачається, що вони підтверджують придбання певних продуктів харчування та оплату послуг теплопостачання. Оплата послуг за теплопостачання також не може відноситися до додаткових витрат у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України, тому що дані витрати, не пов`язані із виникненням особливих обставин, а направлені на забезпечення звичайних умов існування дитини. В статті 53 Конституції України закріплено, що повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно- технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Відповідно до статті 3 Закону України «Про освіту», кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. В статті 4 Закону України «Про освіту» закріплено, що держава забезпечує: безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти відповідно до стандартів освіти; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої і післядипломної освіти відповідно до законодавства. Право на безоплатну освіту забезпечується: для здобувачів дошкільної та повної загальної середньої освіти - за рахунок розвитку мережі закладів освіти всіх форм власності та їх фінансового забезпечення у порядку, встановленому законодавством, і в обсязі, достатньому для забезпечення права на освіту всіх громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають на території України; для здобувачів позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та післядипломної освіти - у закладах освіти чи інших суб`єктів освітньої діяльності за рахунок фінансування з державного та/або місцевого бюджетів у порядку, встановленому законодавством; для здобувачів вищої освіти - у закладах освіти за рахунок фінансування з державного та/або місцевого бюджетів у порядку, встановленому законодавством. Держава гарантує усім громадянам України та іншим особам, які перебувають в Україні на законних підставах, а також кожній дитині незалежно від підстав її перебування в Україні право на безоплатне здобуття повної загальної середньої освіти відповідно до стандартів освіти. Аналіз ст. 185 СК України, вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, окрім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка перебуває на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо. Наявність таких обставин та розмір витрат підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим кодексом. Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного суду від 26.08.2020 р. у справі №336/1488/19. Суд касаційної інстанції зауважує, що навчання особи з метою здобуття освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. Крім того, позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання в безкоштовних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору зі мною. З урахуванням вищевикладеного. Суд вважає необхідним в частині стягнення додаткових витрат на дітей відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України пропорційно до задоволених вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на користь держави підлягає стягненню 726,40 грн. судового збору, обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог на 80 %.

Outcome: partial