Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі, серед інших, зареєстрована її донька - [PERSON], [INFO], яка не проживає у вищевказаній квартирі з червня 2000 р. та не має там речей, що їй належать. Наявність реєстрації відповідачки за вказаною адресою створює позивачці перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю. Тому позивачка просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала відзив в якому позовні вимоги визнала та пояснила, що в червні 2000 р. виїхала з указаної вище квартири і більше там не мешкає. Разом з батьками покинула Україну і переїхала на постійне місце проживання до Республіки Сінгапур, де мешкає і дотепер. Знятися з реєстрації самостійно не може, оскільки, живе на іншому кінці світу. До того ж для зняття з реєстрації потрібен паспорт громадянина України, а у неї є тільки український закордонний паспорт. Крім того, відповідачка вже розпочала процедуру виходу з громадянства України для отримання громадянства Республіки Сінгапур. Справу просить розглянути без моєї участі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS]. В квартирі за адресою: [ADDRESS], серед інших, зареєстровано її доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією довідки міського єдиного інформаційного-розрахункового центру №348/05122018-30121899. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON]. На сьогоднішній день відповідачка продовжує бути зареєстрованим в квартирі за адресою: [ADDRESS], однак з 2000 р. фактично в ній не проживає, її особистих речей та належного їй майна в квартирі нема. Таким чином, впродовж тривалого часу відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, а наявність його реєстрації за вказаною адресою створює позивачці перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю. Судом встановлено, що сторони перебувають у родинних стосунках, однак власник квартири не має ніяких обов'язків по наданню житла відповідачці. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами склались цивільні правовідносини та оскільки відповідач перешкоджає позивачці у здійсненні її прав, як власника майна, більше строку, встановленого в ст. 405 ЦК України, не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], між сторонами не існує, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 704,80 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved