Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивачка звернулась з вказаним позовом до суду, в якому просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] знести збудований нею залізобетонний паркан навколо частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,375 га, розміром 27.0 кв.м. на 13.0 кв.м., на межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], що відповідала земельній ділянці [ADDRESS] та земельної ділянки по [ADDRESS],також просить суд відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав. В обґрунтування своїх вимог пояснила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.1991 року належить 1/6 частин житлового будинку [ADDRESS], який розташований на земельні ділянці площею 2203 кв. м. Разом з тим, будинок [ADDRESS], загальною площею 59, 3 кв.м та житловою площею 38, 2 кв.м., на теперішній час належить на праві спільної часткової власності позивачці та її близьким родичам, які залучені до участі у справі в якості третіх на її стороні, а саме: 1/2 частина належить сину позивачки - [PERSON], по 1/12 частині належить племінникам [PERSON] та [PERSON] та 1/6 частина - належить племіннику позивачки - [PERSON]. Всі співвласники є землекористувачами земельної ділянки, площею 2203 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS]. У фактичному користуванні співвласників до 09.03.2016 року перебувала земельна ділянка площею 2399 кв.м. На підставі постанови Запорізького міськвиконкому від 06.05.1949 року №8 за будинком [ADDRESS] була закріплена земельна ділянка площею 9 120 м.кв. Рішенням Запорізького міськвиконкому № 723 від 11.07.1954 року МБТІ було дозволено зареєструвати документи на право користування присадибною земельною ділянкою за будинком [ADDRESS] (площа не зазначена). Однак, рішеннями Запорізького міськвиконкому від 26.05.1988 року № 170/17 «Про організацію садового товариства Дніпровським алюмінієвим заводом на В.\~Лузі в районі [ADDRESS]» та № 223/10 від 27.07.1989 року «Про додаткове відведення Дніпровському алюмінієвому заводу земельної ділянки в районі вулиці Зеленої на [PERSON] під розширення садового товариства», Дніпровському алюмінієвому заводу дозволено організувати садівницьке товариство на земельній ділянці, раніше наданій рішеннями Запорізького міськвиконкому від 24.93.1955 року та від 03.01.57 року по [ADDRESS] та [ADDRESS]. Враховуючи, що Дніпровським алюмінієвим заводом житловий будинок [ADDRESS], який підлягав знесенню згідно з п. 2 рішення Запорізького міськвиконкому від 03.01.1957 року № 55, знесено не було, для вирішення спірного питання міськвиконком своїм рішенням від 30.12.1992 року № 482/6 залишив у силі рішення Ленінського райвиконкому від 13.04.1972 року № 155/2 із закріпленням за домоволодінням земельної ділянки площею 0,06 га. Враховуючи згоду адміністрації Дніпровського алюмінієвого заводу, Запорізький міськвиконком запропонував правлінню садівничого товариства прийняти [PERSON], [PERSON] і [PERSON] до членів садівничого товариства. Відповідно до п.4.2 скасованого рішення Запорізького міськвиконкому № 482/6 від 30.12.1992 року, враховуючи згоду адміністрації Алюмінієвого комбінату, було запропоновано правлінню садівничого товариства Алюмінієвого комбінату прийняти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в члени садівничого товариства та видати їм членські книжки на ділянки [ADDRESS] відповідно. Разом з тим, позивачка вказує, що на теперішній час її та інших співвласників житлового будинку право користування земельною ділянкою порушується відповідачкою [PERSON], яка на підставі рішення Виконкому Запорізької міської ради від 20.05.2004 року №191/115 «Про передачу у власність земельних ділянок по [ADDRESS] садівничому товариству «Алюмінщик» та громадянам - членам садівничого товариства «Алюмінщик» для ведення садівництва» є власницею земельної ділянки площею 0,0510 га за адресою [ADDRESS], що відповідала земельній ділянці [ADDRESS], членом якого [PERSON] була. 09.03.2016 року [PERSON] шляхом перенесення секцій залізобетонного паркану, який знаходився справа на межі її земельної ділянки та земельної ділянки № [ADDRESS], огородила земельну ділянку площею 0,375 га. (розміром 27.0 кв.м. х 13.0 кв.м.) вздовж всієї умовної межі (ділянка межує з дорогою загального користування), чим порушила права позивачки та третіх осіб на користування спірною земельною ділянкою. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Додали, що згідно відповіді від 05.07.2016 року Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради № 1644/02-03 на звернення [PERSON] повідомлено, що рішень про передачу у власність або користування земельних ділянок поблизу житлових будинків [ADDRESS] впродовж 2009 - червень 2016 років міською радою не приймалося. Станом на час звернення з вказаним позовом до суду, земельні ділянки [ADDRESS] ніким не зайняті та не приватизовані та перебувають у спільному користуванні позивачки та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Представник Запорізької міської ради надала письмові пояснення та просила суд вирішити питання згідно норм діючого законодавства. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, з заявою про розгляд справи без їх участі та запереченнями на позов до суду не звертались. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день і час слухання справи була неодноразово повідомлялася у порядку, встановленому ЦПК України. Заперечень щодо позову не надала. Суд, за згодою позивачки та її представника, ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.1991 року, посвідченого старшим нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори Малишевою Л.Е. (зареєстровано в реєстрі № 1-2322), після смерті [PERSON], на праві приватної власності [PERSON] належить 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS], який розташований на земельні ділянці площею 2203 кв.м. та зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером [NUMBER] від 08.02.2017 року (реєстрацій номер об'єкта нерухомого майна - будинку [ADDRESS] № [NUMBER]), (а.с.7-8, 10). [PERSON] належить на праві приватної власності ? частина вищевказаного житлового будинку, розташованого на земельні ділянці площею 2203 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.05.1982 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко Т.А. (зареєстровано в реєстрі за № 4000), після смерті 23.01.1981 року [PERSON] (а.с.9). По 1/12 частині вказаного житлового будинку на праві приватної власності належить [PERSON] та [PERSON]. Крім того, після смерті 24.05.2009 року сестри позивачки - [PERSON], на праві приватної власності 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON]. Всі співвласники вищевказаного житлового будинку, а саме: позивачка [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є землекористувачами земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], якою сумісно користуються (земельна ділянка не приватизована). Згідно технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] від 15.11.1983 року з наступними змінами від 06.05.1993 року, 18.12.2003 року, вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 2203 кв.м. (а.с.38-39), що відповідає зазначеній площі земельної ділянки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.1991 року, та відповідає зазначеній площі земельної ділянки у отриманому [PERSON] свідоцтві на право спадкування за заповітом від 12.05.1982 року. Положеннями ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відповідно до ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0.10 гектара, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара тощо. Крім того, ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що на підставі постанови Запорізького міськвиконкому від 06.05.1949 року №8 за будинком [ADDRESS] була закріплена земельна ділянка площею 9120 кв.м. Рішенням Запорізького міськвиконкому №723 від 11.07.1954 року МБТІ було дозволено зареєструвати документи на право користування присадибною земельною ділянкою за будинком [ADDRESS] (площа не зазначена). Рішенням Запорізького міськвиконкому від 24.03.1955 року № 163 «Про надання Дніпровському алюмінієвому заводу земельної ділянки на [PERSON] поміж вулицями Розваги, Лисенко, Братській і Зеленій для будівництва дитячої дачі і піонерського табору» Дніпровському алюмінієвому заводу була надана земельна ділянка площею 6 га. Рішенням Запорізького міськвиконкому від 03.01.1957 року №5 «Про надання Дніпровському алюмінієвому заводу земельної ділянки по [ADDRESS] на [PERSON] для розширення території піонерських таборів» Дніпровському алюмінієвому заводу була відведена земельна ділянка площею 2 га зі знесенням індивідуального житлового [ADDRESS], що належав [PERSON] і [PERSON] Згідно з актом встановлення меж ділянки в натурі № 12/57 від 16.01.1957 року площа земельної ділянки склала 2,13 га (а.с.11). Рішення Запорізького міськвиконкому від 03.01.1957 року в частині знесення житлового [ADDRESS] виконане не було, на підставі договору купівлі-продажу у 1960 році [PERSON] була придбана у [PERSON] 1/2 частина домоволодіння по [ADDRESS], 5 в м. Запоріжжі, розташованого на земельній ділянці загальною площею 9118,8 кв.м. (а.с.12-13). Рішенням Ленінського райвиконкому від 27.06.1963 року №14 «Про дозвіл на будівництво 1/2 частини нового будинку» [PERSON] було дозволено будівництво нової частики будинку на існуючій земельній ділянці. У 1966 році МБТІ за домоволодіннями [ADDRESS] були зареєстровані наступні земельні ділянки: за гр. [PERSON] - 1820,1 кв.м., за гр. [PERSON] - 2065,8 кв.м. На підставі рішення Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 23.01.1974 року, з урахуванням того, що будинок, який належить [PERSON] - знесений, Ленінський райвиконком прийняв рішення від 12.01.1978 року № 14/12 «Про приведення домоволодіння по [ADDRESS] до одиниці» на земельній ділянці площею 2 399 кв.м. (а.с.14-16). Рішенням Запорізького міськвиконкому від 26.05.1988 року №170/17 «Про організацію садівничого товариства Дніпровським алюмінієвим заводом на [PERSON] в районі [ADDRESS]» Дніпровському алюмінієвому заводу дозволено організувати садівницьке товариство на земельній ділянці, раніше наданій рішеннями Запорізького міськвиконкому №163 від 24.03.1955 року та №5 від 03.01.1957 року по [ADDRESS]. Межі земельної ділянки затвердити згідно з планом. Площу земельної ділянки, відведеної Дніпровському алюмінієвому заводу ім. Кірова рішеннями Запорізького міськвиконкому №163 від 24.03.1955 року та №5 від 03.01.1957 року для розширення піонерського табору зменшити на 1,5 га. (а.с.17-18). Рішенням Запорізького міськвиконкому від 27.07.1989 року №223/10 «Про додаткове відведення Дніпровському алюмінієвому заводу земельної ділянки в районі вулиці Зеленої на [PERSON] під розширення садового товариства», Дніпровському алюмінієвому заводу відведено додаткову земельну ділянку площею 0,3 га в районі вул. Зеленої під розширення садівничого товариства. Площе земельної ділянки, відведеної рішенням виконкому від 03.01.1957 року ґ35 для розширення території піонерського табору, зменшити на 0,3 га (а.с.19). Згідно Акту встановлення меж в натурі від 28.02.1990 року №721/89, площа земельної ділянки складала 0,51 га, що на 0,21 га більше ніж було надано рішенням міськвиконкому від 27.07.1989 року за № 223/10 (а.с.21). Актом встановлення меж ділянки в натурі № 422а/88, акти № 422/88 від грудня 1988 року та № 721/89 від 28.02.1990 року - скасовані та виданий один Акт на загальну площу - 2 га, що на 0,21 га перевищує площу земельних ділянок, наданих рішеннями Запорізького міськвиконкому від 26.05.1988 року № 170/17 та № 223/10 від 27.07.1989 року. Враховуючи, що Дніпровським алюмінієвим заводом житловий будинок [ADDRESS], який підлягав знесенню згідно з п. 2 рішення Запорізького міськвиконкому від 03.01.1957 року №55, знесено не було, для вирішення спірного питання міськвиконком своїм рішенням від 30.12.1992 року № 482/6 залишив у силі рішення Ленінського райвиконкому від 13.04.1972 року №155/2 із закріпленням за домоволодінням №5 по [ADDRESS] земельної ділянки площею 0,06 га. Цим рішенням площу земельної ділянки, відведеної рішенням міськвиконкому від 03.01.1957 року для розширення піонерських таборів зменшено на 0,27 га, відведено заводу додатково земельну ділянку площею 0,27 га по вул.. Зеленій під розширення садівничого товариства, відведеного раніше рішенням від 27.07.1989 року №223/10. Враховуючи згоду адміністрації Дніпровського алюмінієвого заводу, Запорізький міськвиконком запропонував правлінню садівничого товариства прийняти [PERSON], [PERSON] і [PERSON] до членів садівничого товариства.(а.с.26-27). Пізніше, мотивуючи порушенням статті 31 Земельного кодексу України, рішення Запорізького міськвиконкому №482/6 від 30.12.1992 року було опротестовано міською прокуратурою (протест від 10.05.1994 року №52) і на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.1994 року визнане незаконним. Запорізький міськвиконком рішенням № 165/58 від 27.04.1995 року скасував рішення № 482/6 від 30.12.1992 року. (а.с.29, 32-34). Ухвалою Ленінського районного народного суду м. Запоріжжя від 30.04.1992 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ будинку в натурі та зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поділ будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком (справа №2-51) земельна ділянка [ADDRESS], розміром 2399 кв.м. залишена у користуванні сторін без визначення порядку користування нею (а.с.28). Статтею 377 ЦК України, передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.05.2004 «Про передачу у власність земельних ділянок по [ADDRESS] садівничому товариству «Алюмінщик» та громадянам - членам садівничого товариства «Алюмінщик» для ведення садівництва» відповідно до додатків [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,0510 га за адресою [ADDRESS], що відповідала земельній ділянці [ADDRESS], членом якого була відповідачка. Згідно норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада є органом місцевого самоврядування, який працює колегіально в сесійному порядку, а рішення приймаються шляхом голосування більшістю голосів. Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії. У відповідності до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Крім того, у відповідності до ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також, дотримуватися правил добросусідства. У відповідності до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно зі ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Порядок користування земельною ділянкою має узгоджуватись сторонами за власною домовленістю. У разі недосягнення згоди, спір розглядається у судовому порядку. Спір з приводу суміжного землекористування по [ADDRESS] був розглянутий 04.08.1993 року погоджувальною комісією, створеною розпорядженням Запорізької міської ради народних депутатів від 27.07.1993 року № 1170-р «Про створення погоджувальної комісії». Погоджувальна комісія за участю обох сторін розглянула це питання і оскільки згоди між сторонами досягнуто не було, запропонувала сторонам вирішити питання у судовом порядку. Пізніше, мотивуючи порушенням статті 31 Земельного кодексу України, рішення Запорізького міськвиконкому №482/6 від 30.12.1992 року було опротестовано міською прокуратурою (Протест від 10.05.1994 року № 52) і на підставі рішення Орджонікідзевського суду м. Запоріжжя від 21.10.1994 року визнане незаконним. Запорізький міськвиконком рішенням № 165/58 від 27.04.1995 року скасував рішення № 482/6 від 30.12.1992 року. Відповідно до п.4.2 скасованого рішення Запорізького міськвиконкому № 482/6 від 30.12.1992 року, враховуючи згоду адміністрації Алюмінієвого комбінату, було запропоновано правлінню садівничого товариства Алюмінієвого комбінату прийняти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в члени садівничого товариства та видати їм членські книжки на ділянки [ADDRESS] відповідно. Таким чином, на земельній ділянці [ADDRESS] позивачці було виділено ділянку [ADDRESS] та були зазначені її умовні межі, що підтверджується Планом вказаної земельної ділянки, копія якого додана до матеріалів позову. На теперішній час діяльність садівничого товариства «Алюмінщик» припинена. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дані про садівниче товариство «Алюмінщик» - відсутні. Відповідно до витягу із чергового кадастрового плану міста Запоріжжя (графічна база даних) встановлені межі земельної ділянки по [ADDRESS] у первинному розмірі 2399 кв.м. Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 294 від 13.10.2006 року, складеного державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Запорізькій області, по [ADDRESS] земельна ділянка використовується за цільовим призначенням, самовільного зайняття не встановлено, порушень земельного законодавства не виявлено (землі житлової та громадської забудови, S=0,22 га)», про що складено план-схему земельної ділянки (а.с.46). Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Фактичне користування земельною ділянкою не створює права на неї незалежно від тривалості користування, якщо її не було надано в установленому законом порядку. Статтею 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Згідно наданих суду письмових доказів, на теперішній час відповідачкою [PERSON], яка на підставі рішення Виконкому Запорізької міської ради від 20.05.2004 року №191/115 «Про передачу у власність земельних ділянок по [ADDRESS] садівничому товариству «Алюмінщик» та громадянам-членам садівничого товариства «Алюмінщик» для ведення садівництва» є власницею земельної ділянки площею 0,0510 га за адресою [ADDRESS], що відповідала земельній ділянці [ADDRESS], членом якого була [PERSON], порушуються права позивачки як співвласника житлового будинку. 09.03.2016 року [PERSON] шляхом перенесення секцій залізобетонного паркану, який знаходився справа на межі її земельної ділянки (ділянки [NUMBER] СТ «Алюмінщик») та земельної ділянки № [ADDRESS], огородила земельну ділянку площею 0,375 га (розміром 27.0 м х 13.0 м) вздовж всієї умовної межі (ділянка межує з дорогою загального користування (кадастровий номер 04:043:0120) впродовж 27.0 м. У зв'язку із порушенням прав користування земельною ділянкою, [PERSON] неодноразово зверталася із скаргами до різних органів, в тому числі до погоджувальної комісії з розгляду суперечливих питань суміжного землекористування при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, яка відповіддю від 23.06.2016 року №Р-0488 відмовила позивачці у врегулюванні зазначеного питання через відсутність компетенції, так як комісія розглядає земельні спори щодо земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, останній було рекомендовано звернутись до суду з посиланнями на п. 2 статті 158 Земельного кодексу України. Згідно відповіді від 05.07.2016 року Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради № 1644/02-03 на звернення [PERSON] повідомлено, що рішень про передачу у власність, або користування земельних ділянок поблизу житлових будинків [ADDRESS] впродовж 2009 - червень 2016 років міською радою - не приймалося. Разом з тим, згідно відповіді заступника начальника управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області № 0-8-0.4-603/90-18 від 10.05.2018 року, вказаною установою було видано наказ №124-ДК про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності шляхом проведення перевірки земельної ділянки яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER]. На підставі вищевказаного наказу був здійснений захід державного контролю, в ході якого встановлено, під час візуального обстеження встановлено що земельна ділянка з кадастровим номером № [NUMBER]. огороджена парканом. При огляді вищезазначеної земельної ділянки було встановлено, що громадянкою [PERSON] самовільно зайнято земельну ділянку орієнтованою площею 0.0358 га. Враховуючи сукупність фактичних обставин, земельна ділянка площею 0,0358 га, яка розташована за адресою: в межах вулиці Зеленої та [ADDRESS], м. Запоріжжя, використовується [PERSON] без належного оформлення правовстановлюючих документів,що є порушенням статей 125, 126 Земельного кодексу України. Крім того [PERSON] самовільнозайняла земельну ділянку площею 0.0358 га., на якій розташований паркан. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено порушення відповідачем права користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS]. З метою усунення перешкод [PERSON] у користуванні зазначеною земельною ділянкою [PERSON] слід зобов'язати знести збудований нею залізобетонний паркан навколо частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], площею 0,375 га, розміром 27.0 кв.м. на 13.0 кв.м., на межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], що відповідала земельній ділянці [ADDRESS], та земельної ділянки по [ADDRESS], відновивши стан земельної ділянки, який існував до порушення прав. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved