Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], яка народилася 14 березня 2016 року, у твердій грошовій сумі у розмірі 5\~000,00 гривень, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до повноліття дитини, посилаючись на те, з відповідачем вона перебуває у шлюбі, від якого народилася зазначена дитина, яка спільно проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний це робити. Їй відомо, що відповідач працює, але неофіційно, у звязку з чим має нерегулярний мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Ухвалою суду від 13 лютого 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання та ухвалою суду від 27 лютого 2018 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивачка та її представник не зявилися. Разом із тим, представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, у твердій грошовій сумі, але у розмірі не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Справу просив розглянути за відсутності сторони позивача. Відповідач та його представник [PERSON], якій діє на підставі довіреності від 03 березня 2018 року, посвідченої секретарем Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області, в судове засідання також не зявились, але представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій заявив, що відповідач [PERSON] згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини лише у розмірі не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Справу просив розглянути за відсутності сторони відповідача. У звязку з неявкою всіх учасників справи судом в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані учасниками справи докази, давши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 грудня 2015 року в Арцизькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 7). Як видно із копії свідоцтва про народження [PERSON], вона народилася 14 березня 2016 року, відповідач [PERSON] є її батьком, а позивачка матірю (а.с.8). Малолітня дитина позивача та відповідача проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідкою Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області № 231 від 31.01.2018 року (а.с. 9). З наданих представником відповідача доказів, видно, що відповідач [PERSON] в наявний час не працює, не перебуває на обліку як безробітний, не має на території села Виноградівка Арцизького району Одеської області земельних ділянок, проживає разом з матірю [INFO]. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок батьків з утримання своєї дитини виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати свою дитину є безумовним, однак відповідач від виконання цих обовязків ухиляється, у звязку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним офіційно не працевлаштований, тобто має нерегулярний мінливий дохід, на що посилалася позивачка та що не спростовував представник відповідача. Таким чином, враховуючи, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання дитини враховує матеріальне становище матері, а також матеріальне становище батька дитини платника аліментів, який, як було встановлено судом в наявний час не працює, але є працездатною особою. Судом при визначенні розміру аліментів також враховуються положення ч. 2 ст. 182 СК України, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці до 6 років (в якому перебуває дитина сторін), встановлений з 1 січня у розмірі 1\~492,00 гривні. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи, матеріального та фізичного стану батьків малолітньої дитини, принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 746,00 грн. щомісяця, який в силу ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації відповідно до закону. Суд вважає, що саме такий розмір стягуваних з відповідача аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і, цей розмір не є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 12.02.2018 р. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст. ст. 181, 182 184, 191 СК України,

Outcome: approved