Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживає в житловому будинку по [ADDRESS] Разом з нею у вищевказаному будинку зареєстрований її колишній співмешканець [PERSON], який не проживає в будинку з 2007 року , не сплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні, але добровільно знятися з реєстрації не бажає. На даний час його місце проживання не відоме. Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 19.12.2012 року, від 18.03.2013р., від 24.03.2014 року підтверджується, що в спірному будинку, він зареєстрований, але не проживає протягом шести років. Реєстрація відповідача в будинку порушує її права розпоряджатися вищезазначеним будинком. Тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим будинком. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі. Причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи у його відсутність. Отже, відповідач не з'явився до суду без поважних причин, що дає право суду, відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з слідуючого. За положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 цього Кодексу та ст. 150 Житлового кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Судом встановлено, що позивачка по справі є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу вищевказаного будинку від 30 грудня 1994 року, рішенням Бобровицького районного суду від 12 березня 2014 року про визнання вищезазначеного договору дійсним та витягом про державну реєстрацію (а.с.5-7). Згідно з ксерокопією будинкової книги відповідач за вищевказаною адресою зареєстрований, з 17.12.1996 року. ( а.с. 8-8-а). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним , мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 64, ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку (квартири) і ведуть з ним спільне господарство. Оскільки відповідач проживав разом з позивачкою тривалий час, перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах, вів з нею спільне господарство, а тому суд вважає, що [PERSON] був членом сім'ї власника житла, тобто [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, що відповідач більше одного року не проживає в будинку [PERSON], по [ADDRESS] що підтверджується актами обстеження житлових умов, складеними депутатом Новобасанської сільської ради М.А. Книр ( а.с. 9-11). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, враховуючи надані позивачкою докази, які достовірно підтверджують, що [PERSON] не проживає без поважних причин в будинку позивачки більше одного року, жодного разу не з'являвся до будинку, участі в його утриманні не приймає, а тому втратив право користування цим житлом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved