Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Також позивачка вказала, що у них з відповідачем народилися спільні діти, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд: розірвати зареєстрований шлюб сторін; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у частці від усіх видів його заробітку. Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що розірвання шлюбу негативно вплине на психічний стан їхніх дітей, а також через те, що він надає кошти на утримання дітей (а.с. 27-28). Позивачка подала відповідь на відзив, якою підтримала свою вимоги (а.с. 32-34). У судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також остання уточнила свої вимоги та просить стягувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно до їхнього віку (а.с. 49). Відповідач у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності; позивач в частині розірвання шлюбу визнав, однак просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів, оскільки його заробітна плата не дозволяє сплачувати аліменти (а.с. 50). У зв`язку з неявкою учасників справи розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 18). За час шлюбу сторін у них народилося двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), а також [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). За інформацією Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачкою (а.с. 16-17). [PERSON] з 12 лютого 2018 року перебуває на диспансерному обліку; з 01 квітня 2020 року потребує домашнього догляду (а.с. 44). Позивачка отримує пенсію по інвалідності (а.с. 35), працює на посаді головного спеціаліста сектору культури та туризму Житомирської РДА, з 01 квітня 2020 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 39-40). Як зазначив [PERSON] , він проживає в орендованій квартирі (а.с. 50). Відповідач працює у ФОП [PERSON] на посаді водія автотранспортних засобів; дохід останнього за період з 15 квітня 2019 року по 30 червня 2020 року склав 64876,26 грн (а.с. 31). Частиною 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Стосовно позовної вимоги про розірвання шлюбу суд зазначає наступне. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Частиною 1 ст. 110 СК України передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі сторін, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну заяву. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, реч. 1 ч. 2 ст. 51 Конституції України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). З огляду на наведене, враховуючи стан здоров`я дітей, матеріальне становище відповідача; відсутність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, зважаючи на необхідність забезпечити дітям рівень життя, достатній для їхнього всебічного розвитку, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача мають стягуватися аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Також, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача 840,80 грн судового збору на користь позивача, а також 840,80 грн судового збору на користь держави.

Outcome: partial