Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цією заявою, посилаючись на те, що місце перебування батька їх спільної неповнолітньої дитини на даний час невідоме, у зв'язку з чим немає можливості отримати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини за кордон. Просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон її дочці [PERSON] до м. Самари та до Турції в період канікул 2014 року. У процесі розгляду справи позовні вимоги були уточнені: позивачка просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за кордон - до м. Самара для відпочинку та оздоровлення в період з 20.10.2014р. по 03.11.2014р. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач та представник третьої особи до суду не з'явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що у матеріалах справи маються відповідні розписки. Причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.п.16,18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 31 березня 1995 року, №231, відомості про дітей, які не досягли 18- річного віку і їдуть за кордон разом з батьками, записуються в паспорті батьків; самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли 18-річного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Позивачка має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний відповідач [PERSON]. У позивачки є можливість створити умови для відпочинку та оздоровлення дитини в м. Самара. Оскільки отримати нотаріально посвідчений дозвіл батька на виїзд дитини за кордон неможливо, позивачка позбавлена можливості оформити його у позасудовому порядку Відповідно до ст.ст.3,6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Крім того, рішеннями Вишгородського районного суду Київської області від 14.05.2008р., 20.03.2009р., 15.06.2010р., 16.05.2011р., 20.06.2013р. надавався тимчасовий дозвіл для виїзду неповнолітньої доньки позивачки за кордон без дозволу батька, що свідчить про небажання останнього надати можливість виїхати дитині за кордон на відпочинок та оздоровлення. Таким чином, позивачка позбавлена можливості вирішити питання виїзду дитини за межі України у позасудовому порядку. Враховуючи стан здоров'я дитини, з метою повноцінного її оздоровлення та відпочинку, суд позов задовольняє. На підставі викладеного,

Outcome: approved