overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що після смерті своєї матері звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка вказала, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме у зв`язку з юридичною необізнаністю та карантинними заходами через COVID-19. У зв`язку з наведеним, позивачка просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання сторони або їхні представники не 'явились. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала, просить не стягувати з відповідача судові витрати (а.с. 39). Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с. 34-35). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка є дочкою [PERSON] (а.с. 9), яка померла [INFO] (а.с. 13). Позивачка зверталася до Житомирської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, однак отримала відмову у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 40). За відомостями зі спадкового реєстру спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася (а.с. 41). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті матері, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій після зменшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просить суд позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Приймаючи до уваги викладене, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то у відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони у справі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.3), а відповідач у справі належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров`я та матеріальне становище дитини і відповідача, у відповідності до ст.ст. 182,183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на 1/5 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON], яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 6081 від 21.05.1998 р., виданого Представництвом фонду державного майна України в м.Донецьк, загальна площа 107,2 м2, житлова 65,8 м2. В судове засідання сторони не зявилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином. Позивач надав до суду позов про визнання права власності на спадкове майно. Ці обставини обґрунтовує доказами, доданими до позову. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, яке регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст..16 зазначеного кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» \~передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.\~Відповідно до п. 2 ст. 19 зазначеного Закону, реєстрація прав власності проводиться на підставі судових рішень. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що 1/5 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], була набута та належала [PERSON], померлому 09.06.2014 р., в установленому законом порядку. [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], мешкала на момент смерті разом із [PERSON] і фактично прийняла спадщину, але належним чином її не оформила. Інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б бажали прийняти спадщину, судом не встановлено. Тому за [PERSON] необхідно визнати право на спадщину, яка складається з 1/5 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], і належала померлому.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати договір довічного утримання укладений між нею і відповідачем [PERSON] 27 липня 2011 року, (номер у реєстрі нотаріальних дій: 1-2077), що посвідчений державним нотаріусом Другої державної одеської нотаріальної контори Масловою М.В., зняти заборону відчуження з реєстру обтяжень майнових і немайнових прав на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що накладена у зв'язку з укладенням договору довічного утримання. Представник позивачки у судове засідання надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутність. Відповідачка надала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 липня 2011 року між позивачкою і відповідачкою було укладено договір довічного утримання (номер у реєстрі нотаріальних дій: 1-2077), що посвідчений державним нотаріусом Другої державної одеської нотаріальної контори Масловою М.В. Згідно вказаного договору відповідач взяв на себе зобов'язання довічно утримувати позивачку, забезпечувати доглядом, всім необхідним, медикаментами, у випадку виникнення, в майбутньому, потреби забезпечення та догляду, [PERSON] повинна була самостійно вирішувати усі питання за рахунок щомісячного утримання. Грошове утримання повинно було щомісячно виплачуватися, починаючи з моменту укладання договору утримання. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі у розмірі 750 гривень. Натомість [PERSON] передала відповідачу у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені договором, укладеним між сторонами, що було підтверджено представником відповідачки у судовому засіданні. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків незалежно від його вини. Відповідно до ст.756 ЦК України у випадку розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було їм передано, і має право вимагати його повернення. Оскільки, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за договором довічного утримання, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS]. В квартири зареєстровані позивачка, її чоловік та їх син відповідач [PERSON] Відповідач з березня 2015 року в квартирі не проживає. З 26.03.2015 року відповідач проживає в Російській Федерації. На даний час відповідач проживає в м. Краснодар, Російська Федерація. З 2015 року відповідач жодного разу не з'являвся до квартири, немає в ній особистих речей. Знаходження відповідача на реєстраційному обліку в квартирі позивача обмежує її права як власника на розпорядження майном, тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]. Згідно договору купівлі-продажу від 14.03.1995р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] Згідно довідки ТОВ «ОЛИПМ АВТО», що знаходиться за адресою: Російська Федерація, м. Краснодар від 21.08.2017 року відповідач [PERSON] працює в ТОВ «ОЛИМП АВТО» менеджером з продаж з 07.08.2017 року. У відповідність до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше трьох років, яких-небудь дій з боку відповідача, що підтверджують факт збереження за собою спірної житлової площі, судом не встановлено, що підтвердив в судовому засіданні також свідок [PERSON] При таких обставинах суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] зняти його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користуватися житлом, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Оскільки 625 частин зазначеного житлового будинку належать на праві власності позивачці, на підставі договору купівлі продажу від 09.06.2007 року . У судове засідання позивачка, не з'явилася надала заяву, згідно якої на позовних вимогах наполягає, просить розглянути справу за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На засідання призначене на 04.02.2014 року, [PERSON] був викликаний, через оголошення у газеті «Запорізька правда» № 7 від 18.01.2014 року, однак знову у судове засідання не з'явився. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу [PERSON], придбала у [PERSON] 625 частин житлового будинку [ADDRESS]. Право власності зареєстровано за позивачкою на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в ОП «ЗМБТІ» в реєстровій книзі № 130 номер запису 35140. [PERSON] з 2007 року не проживає, комунальні платежі не сплачує, що підтверджується довідкою квартального комітету № 204 від 07.11.2013 року. На підставі ст.150 ЖК України, громадяни, які мають в особистій власності будинок чи квартиру, мають право користуватися, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати та укладати інші не заборонені законом угоди.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача втратившим право користування будинком [ADDRESS] Запорізької області. Свій позов мотивує тим, що вона є власницею вказаного будинку, в якому прописаний відповідач, але з 2010 року він за вказаною адресою не проживає, його місцезнаходження на даний час їй не відоме. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що позивачка є власником будинку [ADDRESS]. До 19.01.2000 позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем, який прописаний у її будинку. З серпня 2010 року [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, особистих речей його в будинку немає. З цього часу він в будинку не з'являвся, вселятись не намагався, претензій не пред'являв. Просить суд визнати відповідача, втратившим право користування будинком. Позивачка в судовому засіданні підтримала пояснення її представника, та пояснила, що відповідач її колишній чоловік, в 2010 році він з речами виїхав з будинку, не користується житлом більше п'яти років. Вселятися відповідач не намагався, перешкоди йому ніхто не чинив. Відповідач створює їй певні перешкоди в користуванні її власністю та розпорядженням на власний розсуд. На задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину/р№ 2704/07.08.2009/а.с.9-10/. Відповідно до довідки, виданої 23.02.2016 Вознесенською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області/а.с.8/ [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] однак з серпня 2010 року по вказаній адресі не мешкає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка позивачки. З 2007 року не бачила відповідача, куди він поїхав, їй невідомо. Зазначила, що заселитися він не намагався, особистих речей його в будинку не бачила. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він сусід позивачки, товаришує з її сином. Йому відомо, що відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає, взагалі його ніколи не бачив. Отже, в судовому засіданні встановлено, що з серпня 2010 року відповідач в будинку [ADDRESS] Запорізької області не проживає. З цього часу він в будинку не з'являвся, вселятись не намагався, претензій не пред'являв. В силу того, що відповідач прописаний в будинку, але в ньому не проживає, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, відповідач без поважних причин не проживає в будинку більш ніж шість місяців та може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], свої вимоги мотивує тим, що в її квартирі прописаний відповідач, але з 2008 року не проживає, а працює в Росії, комунальні послуги він не сплачує. В добровільному порядку відповідач не виписується з її квартири, що створює їй певні перешкоди в користуванні її власністю та розпорядженням на власний розсуд. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що відповідач її син, з 2008 року працює в Російській Федерації, має там родину, вдома не зявляється впродовж 7 років, особистий речей відповідача в квартирі немає. На задоволенні позову наполягає, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 134 (5508) від 25.07.2015 р. Від третьої особи Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення суду по матеріалам справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.04.2001 р. /а.с. 9/. Відповідно до довідки виданою старшою по будинку [PERSON] від 10.06.2015 р. /а.с.7/ [PERSON], [INFO], не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2008 року. Згідно довідки виданою КП «Житломасив» від 02.07.2015 р. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] /а.с. 19/. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є знайомими позивачки. Їм відомо, що відповідач добровільно залишив житло біля 7 років потому та виїхав до Росії працювати, там одружився і постійно мешкає. Також зазначили, що відповідач до позивачки претензій не має, особистих речей [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не бачили. В судовому засіданні було встановлено, що з 2008 року та по теперішній час відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає. З цього часу він в квартирі не зявлявся, вселятись не намагався, претензій не мав. В силу того, що відповідач прописаний в квартирі, але в ній не проживає, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, відповідач без поважних причин не проживає в квартирі більш ніж шість місяців та може бути визнаний втратившим право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved