Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] у місті Київ помер її брат, [PERSON] . За життя брат заповіту не складав. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила належна йому на праві власності земельна частка (пай), яка знаходилась в колективній власності КСП «Мир» Лебединського району Сумської області, в розмірі 3,12 в умовних кадастрових гектарах. Після його смерті належне йому спадкове майно фактично прийняла, їх мати, [PERSON] , шляхом спільного проживання з спадкодавцем, однак не оформила свої права. [INFO] у селі Ворожба, Лебединського району, Сумської області померла мати позивачки, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий дерев`яний будинок [ADDRESS] під літ. «А» загальною площею 55,4 кв.м, житловою площею 21,5 кв.м. по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами: погребом цегляним з шийкою під літ. «п/г», верандою дощатою під літ. «а», сараєм дощатим під літ. «Б», сараєм дощатим під літ. «В», літньою кухнею під літ. «Г», вбиральнею дощатою під літ. «Д», сараєм цегляним під літ. «Е», сараєм цегляним під літ. «Ж», сараєм дощатим під літ. «З», воротами №1 та огорожею № 2. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальним розміром 0,70 га. За життя матір позивачки, 03.03.1995 року, склала заповіт, згідно з яким, усе належне їй на момент смерті майно заповіла рідній сестрі позивачки, [PERSON] , проте, остання відмовилася від прийняття спадкового майна на користь [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою. На підставі цього, позивачка звернулася до державного нотаріуса Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом. Проте, нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовив на підставі того, що у правовстановлюючих документах ім`я матері записано з помилкою « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Оскільки відповідачка не має бажання приймати спадщину померлої матері, а позивачка, у свою чергу, через відмову нотаріуса, обмежена у реалізації свого права на спадкування, змушена звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивачка в наданій заяві позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачка в заяві, адресованій суду, проти позову не заперечила, справу також просила розглянути без її участі. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов`язані зі спорами про спадкове право, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , рідний брат позивачки. [INFO] померла [PERSON] , мати позивачки. Після смерті брата [INFO] [PERSON] , відкрилася спадщина, до складу якої входила належна йому на праві власності земельна частка (пай), яка знаходилась в колективній власності КСП «Мир» Лебединського району Сумської області на підставі розпорядження голови Лебединської райдержадміністрації № 130 від 10.04.1996 року, в розмірі 3,12 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату серії СМ № 037495 від 29.04.1996 року. За життя брат заповіту не складав. Після його смерті належне йому спадкове майно фактично прийняла, їх мати, [PERSON] , шляхом спільного проживання з спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ворожбянської сільської ради Лебединського району № 294 від 24.02.2020 року, однак не оформила свої права. [INFO] у селі Ворожба, Лебединського району, Сумської області померла мати позивачки, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий дерев`яний будинок [ADDRESS] під літ. «А» загальною площею 55,4 кв.м, житловою площею 21,5 кв.м. по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами: погребом цегляним з шийкою під літ. «п/г», верандою дощатою під літ. «а», сараєм дощатим під літ. «Б», сараєм дощатим під літ. «В», літньою кухнею під літ. «Г», вбиральнею дощатою під літ. «Д», сараєм цегляним під літ. «Е», сараєм цегляним під літ. «Ж», сараєм дощатим під літ. «З», воротами №1 та огорожею № 2. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальним розміром 0,70 га. За життя матір позивачки, 03.03.1995 року, склала заповіт, згідно з яким, усе належне їй на момент смерті майно заповіла рідній сестрі позивачки, [PERSON] , проте, остання відмовилася від прийняття спадкового майна на користь [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою. На підставі цього, позивачка звернулася до державного нотаріуса Лебединської районної державної нотаріальної контори Сумської області для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом. Проте, нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовив на підставі того, що у правовстановлюючих документах ім`я матері записано з помилкою « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Оскільки відповідачка не має бажання приймати спадщину померлої матері, а позивачка, у свою чергу, через відмову нотаріуса, обмежена у реалізації свого права на спадкування, змушена звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Зазначене змусило її звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимог ст. ст. 325, 328, 1216, 1217, 1222 1223 ЦК України фізичні особи можуть бути суб`єктами права власності на підставах, не заборонених законом і мають право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, а спадкоємці мають право прийняти спадщину. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходить з того, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як стверджуються відповідними доказами. Наведені факти в ході судового розгляду не були оспорені з боку відповідачки і позовні вимоги визнаються в повному обсязі, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved