Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування. В позові зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] Зазначена частка квартири належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1993 року. 08.07.2008 року [PERSON] складено заповіт, яким він заповідав вищезазначену квартиру [PERSON] У зв'язку з тим, що наданий правовстановлюючий документ не зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно на ім'я спадкодавця нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка просить суд визначити, що доля померлого [PERSON] в об'єкті права спільної власності становить 1/3 частки квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Позивачка надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути позов без його участі. Треті особи надали на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1993 року, виданого Маріупольським державним виробничим підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик», [PERSON] та членам його сім'ї належить на праві спільної власності квартира [ADDRESS] а саме: [PERSON] належить - 19,4 кв.м, [PERSON] - 19,3 кв.м, [PERSON] - 19,3 кв.м. ( а.с.7). Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Приватизація квартири [ADDRESS] здійснювалася згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р. Відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Таким чином у [PERSON] та членів його сім'ї - [PERSON], [PERSON] виникло право спільної власності на квартиру [ADDRESS] Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до цього доля померлого в об'єкті спільної власності складає 1/3 частки від цілого, як і долі інших власників квартири- [PERSON]., [PERSON] Відповідно до актового запису №626 від 16.03.2015 року, вчиненого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, зареєстровано смерть [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.6). З заповіту від 08.07.2008 року серіїї ВКО за №752285 вбачається, що [PERSON] заповів [PERSON] 1/3 частки квартири [ADDRESS] З матеріалів спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці на спадщину не претендують. Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З технічного паспорту на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], вбачається, що загальна площа квартири складає 58,0 кв.м , житлова - 37,9 кв.м. (а.с.9-10). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Згідно із ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2015 року державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частки квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.14). На підставі вищенаведеного, суд вважає за можливе визнати, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартира [ADDRESS] належить в рівних частках по 1/3 кожному. А також, враховуючи той факт, що на теперішній час позивачка позбавлена можливості зареєструвати право власності після померлого на нерухоме майно, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування.

Outcome: approved