Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на вказані в позові земельні ділянки, що належали померлій [INFO] [PERSON] .. Зазначає, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у правовстановлюючих документах на земельні ділянки наявні виправлення у прізвищі власника. Ухвалою Буринського районного суду від 26.02.2021 року первісного відповідача Біжівську сільську раду замінено на правонаступника Буринську міську раду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позові. Представник відповідача\~Буринської міської ради в задоволенні позову заперечень не мав, просив розгляд справи провести без його участі, про що повідомив суд заявою. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази і давши їм оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в підготовчому судовому засіданні з наступних підстав. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в с. Біжівка Буринського району Сумської області, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця (а.с.7). За життя, спадкодавець [PERSON] залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті заповіт, який був посвідчений секретарем Біжівської сільської ради Буринського району Сумської області Линником В.М. 18.06.2014 року та зареєстрований в реєстрі за №23, яким все своє майно заповіла [PERSON] , що вбачається з копії заповіту та витягів із Спадкового реєстру (а.с.8). [PERSON] спадщину прийняла в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем і протягом встановленого законом строку не заявила про відмову від неї, що підтверджується довідкою Біжівської сільської ради №213-02-11 (а.с.9). До складу спадщини увійшли земельні ділянки: 1)площею 4,0329 га, кадастровий номер 5920980800:05:002:0036, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії СМ №039205, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №907; 2)площею 0,5252 га, кадастровий номер 5920980800:01:000:0151, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії СМ №093246 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1226; 3)площею 0,2855 га з кадастровим номером 5920980800:05:003:1526, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії СМ №005703, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №908, що підтверджується вказаними державними актами на право власності на земельну ділянку та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, (а.с.11-20,24-32,37-46). 18.12.2020 року позивачка отримала відмову приватного нотаріуса Буринського нотаріального округу Головенської Л.В. у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки в державних актах маються виправлення у прізвищі спадкодавця, зокрема « [PERSON] » виправлено на « [PERSON] », що суперечить п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43 (а.с.10). За змістом вказаної Інструкції, положення якої діяли на час видачі цих державних актів, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. Судом встановлено, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії СМ №039205 зроблені виправлення шляхом закреслення прізвища « [PERSON] » та рукописним способом написано « [PERSON] ». Виправлення посвідчено печаткою Біжівської сільської ради (а.с.11). В державних актах на право власності на земельну ділянку серії СМ №093246 та серії СМ № 005703 також вбачаються виправлення у прізвищі власника земельних ділянок шляхом підчистки і заміни букви «о» на букву «е» (а.с.24,37). У відповідності до вимог п.1 Глави 8 Розділу І «Загальні положення» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 і зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Частиною 3\~ст.47\~Закону України\~«Про нотаріат» встановлено, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Пунктом п.4.15. Глави 10 Розділу ІІ Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Наведене свідчить, що позивачка не спроможна оформити свої спадкові права в органах нотаріату. Між тим, право спадкодавця на вказані земельні ділянки у суду сумнівів не викликає, оскільки підтверджене дослідженими судом наведеними вище документами, які суд вважає належними та допустимими доказами. За загальним\~правилом,\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). За змістом ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини та виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, у тому числі, шляхом визнання прав. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved