Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01.05.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 6. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони є людьми різних поглядів на шлюб та сім»ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, вчиняє безпідставні сварки та бійки, ображає позивачку. Відповідач жодним чином не піклується про сім'ю. Шлюб існує формально. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач не надає допомоги на утримання сина, не бере участі у його вихованні. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має, працює сезонним робітником, і має можливість надавати кошти на утримання дитини. Позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, та ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень на дитину щомісячно, а також на її утримання по 1000 грн. щомісячно до досягнення сином трьохрічного віку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила їх задоволити, посилаючись на наведені в заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 грн., оскільки не має стабільного доходу, офіційно не працює. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини просила відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі, який зареєстрований 01.05.2014 року у виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради Хустського району за актовим записом №6. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. Вказана обставина стверджена в судовому засіданні дослідженими свідоцтвом про шлюб серія І ФМ № 114324 від 01.05.2014 року (а.с. 6), свідоцтвом про народження дитини: серія І ФМ № 343464 від 19.04.2016 року (а.с.7), довідкою виданою виконавчим комітетом Монастирецької сільської ради № 1182 від 21.12.2016 року (а.с. 8) . В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально та не виконує свого призначення, сторони спільно не проживають і не бажають примирення, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Наведене вище дає суду підстави зробити висновки про можливість задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, з врахуванням віку неповнолітньої дитини, та потреб для її нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, так як відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобовязаний забезпечити утримання своєї неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття. Позивачкою [PERSON] ставиться питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. та аліментів на її утримання за період перебування у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні не встановлено доказів, які б свідчили про наявність у відповідача стабільного заробітку або доходів. Згідно ч.3 ст. 181, ч.2 ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач ухиляється від утримання своєї дитини, є працездатний, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, суд вважає доведеними вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь грошової допомоги, на період її перебування у відпустці по догляду за неповнолітньою дитиною, до досягнення нею трьох річного віку. Оскільки відповідно до вимог ст. 75 СК України таке право надано позивачці, у звязку з її тимчасовою непрацездатністю та потребою в матеріальній допомозі. Така потреба позивачки у матеріальній допомозі, стверджується незначною грошовою допомогою, яку вона отримує перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, не маючи інших джерел матеріального забезпечення. А тому відповідно до вимог ст.ст. 80,84 СК України, суд вважає за можливе частково задовольнити цю вимогу, визначивши розмір аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved