Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] та зареєстрована в цій квартирі з 1996 року. Окрім неї в квартирі зареєстровані її донька [PERSON] та син [PERSON], який протягом тривалого часу, понад 10 років, фактично в ній не проживає. Всі обов'язки, які витікають з договору найму жилого приміщення, покладені на позивачку, і тільки вона несе витрати по його утриманню. Відповідач квартирою не користується, не цікавиться її утриманням, особистих речей в ній не має. Вподальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги та в остаточній редакції просить визнати відповідача таким, щовтратив право користування спірним жилим приміщенням. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, наддавши заяву про розгляд справи без її участі, але за участі її представника [PERSON]. Крім того вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи вразі неявки відповідача. Представник позивачки, що діє на підставі договору про надання правничої допомоги, [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просила суд позов задовольнити. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився повторно за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши доводи представника позивачки, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд встановив наступне. Судом встановлено, що за ордером на житлове приміщення № 001413 від 27.08.2003, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради, [PERSON] має право на зайняття житлового приміщення квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], її діти - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією особового рахунку № 011-153. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], сусідів позивачки, вбачається, що відповідач [PERSON] після досягнення повноліття створив родину та виїхав з квартири, після чого більше в ній не проживає, жодного разу до неї не з'являвся. Наявним у справі актом, складеним КСН «Азовець» 12.07.2018, також підтверджується відсутність відповідача у спірній квартирі з травня 2007 року. Згідно зі ст. ст.\~71,\~72 ЖК України\~у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У відповідності до положень ст.ст.133, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Проте позивач не просить стягну на її користь понесені нею судові витрати, а тому суд залишає їх за її рахунок.

Outcome: approved