Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом (а.с.2), який згодом уточнила, не змінюючи при цьому, а ні предмет позову, а ні правові підстави позову (а.с.29), та просить постановити рішення, яким визначити місце проживання її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебували у шлюбі з 26.05.2000 року, який 10.11.2009 року було розірвано. Від зазначеного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивачка виїхала до Туреччини, та за згодою відповідача виїхала разом з нею донька [PERSON]. У 2010 році позивачка вступила у шлюб з громадянином Республіки Туреччина [PERSON], проживають разом, та виховують доньку [PERSON], яка з 2010 року навчається в Міжнародному ліцеї ім. Т.Шевченка. На даний час, відповідач [PERSON], батько її доньки, змінив своє рішення про надання згоди на постійне місце проживання доньки в Туреччині і заявив, що буде домагатися того, щоб вона повернулася в Україну.Позивачка вважає, що може надати дитині найкращі умови і більше можливостей для розвитку та навчання, ніж відповідач. Дані обставини стали підставою для звернення до суду з вимогами про визначення постійного місця проживання доньки [PERSON] з нею, матір'ю [PERSON] в Туреччині. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила задовольнити їх у повному обсязі та надала пояснення з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач, після надання пояснень позивачкою та дослідження доказів по справі, заслухавши думку неповнолітньої доньки [PERSON], не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Вважав, що якщо дійсно його доньці [PERSON] краще проживати з матір'ю [PERSON] в Туреччині, і якщо на цьому наполягає його донька, він заперечувати не буде, оскільки інтереси його доньки понад усе, і мають для нього важливе значення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що проживання дитини з батьком не буде відповідати її інтересам. Підтримала висновок Органу опіки та піклування № 01/П-186/325 від 23.03.2016 року (а.с.14). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Дані відносини стосуються цивільних, сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст.160 ч.3, 161 ч.1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано 10 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво [NUMBER] (а.с.6). Відповідач надав згоду на виїзд на постійне місце проживання до Туреччини доньки [PERSON] разом з матір'ю [PERSON], що підтверджується його заявою, посвідченою приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрована в реєстрі за № 779 (а.с.11). 24 квітня 2010 року позивачка уклала шлюб з громадянином Туреччини [PERSON], [INFO], свідоцтво про одруження [NUMBER] від 24.04.2010 року, та змінила дошлюбне прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.7-10). Позивачка [PERSON] і її донька [PERSON] постійно проживають в Туреччині, що підтверджується: - дозволом на проживання [NUMBER] виданим на ім'я [PERSON] (а.с.31, 32-33); - проїзним документом дитини [NUMBER] виданим органом 5101 від 20.06.2013 року (а.с.34); - довідкою про місце проживання [PERSON], виданої районною державною адміністрацією Каїтхане, з перекладом на українську мову, нотаріально засвідченим (а.с.35-39); - дозволом на проживання [NUMBER] виданим на ім'я [PERSON] (а.с.40, 41-42); - паспортом громадянки України для виїзду за кордон [NUMBER] виданим органом 5101 від 26.06.2012 року (а.с.43); - довідкою про місце проживання [PERSON], виданої районною державною адміністрацією Каїтхане, з перекладом на українську мову, нотаріально засвідченим (а.с.44-48). Позивачка та її донька проживають разом з її нинішнім чоловіком [PERSON] за однією адресою, що вбачається з довідки районної державної адміністрації Каїтхане (а.с.51-53). Чоловік позивачки має постійне місце роботи: ТОВ «Айдинлар Моторлу Арачлар Текс. Шемс.Сан.Тідж.», отримує заробітну платну в розмірі 2 000 турецьких лір на місяць, сплачує страхові внески (а.с.54-71), та утримує повністю доньку позивачки [PERSON]. Неповнолітня [PERSON], [INFO] навчається з 4 класу в ЗНЗ «Міжнародна українська школа» Міжнародний ліцей ім. Т.Шевченка з 2010 року. Мати дитини приділяє велику увагу її вихованню та утриманню, приймає активну участь в роботі шкільного комітету (а.с.30). Дане питання щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] з матір'ю [PERSON] в Туреччини, було розглянуто на засіданні органу опіки та піклування районної державної адміністрації, та 23.03.2016 року прийнято висновок Районним органом опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO] з матір'ю [PERSON] в Туреччині (а.с.14). Даний висновок був підтриманий представником третьої особи в судовому засіданні. Будучи присутньою в судовому засіданні [PERSON], пояснила, що вона однозначно бажає проживати і надалі з матір'ю [PERSON] в Туреччині, де вона проживає протягом тривалого часу, навчається в Міжнародному ліцеї ім. Т.Шевченка з 2010 року, має намір і надалі продовжувати навчання. З батьком [PERSON] вона буде підтримувати спілкування, та у разі можливості приїжджати до України. Відповідно до частин 3 ст. 161 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В судовому засіданні сторони ствердили, що жоден із них не перешкоджає один одному бачитись з дитиною. Однак, як встановлено судом, [PERSON], [INFO], питання про визначення місця проживання якої ставиться в даному судовому розгляді, однозначно висказала свою думку, щодо її місця проживання з матір'ю в Туреччині. Відповідно до Декларації прав дитини від 29.11.59 року (принцип 2), (мова оригінала): «ребёнку должна быть обеспечена специальная защита и предоставлены возможности и благоприятные условия, которые позволяли бы ему развиваться физически, умственно и нравственно, духовно и в социальном отношении здоровым и нормальным путём и в условиях свободы и достоинства; (принцип 6) ребёнок для полного и гармоничного развития его личности нуждается в любви и понимании. Он должен, когда это возможно, расти на попечении и под ответственностью своих родителей и во всяком случае в атмосфере любви и моральной и материальной обеспеченности». Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її місця проживання (ч. 2 ст. 171 СК України). Стаття 12 Конвенції ООН про права дитини стверджує, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Позивачка та її нинішній чоловік, з якими проживає дитина [PERSON], створили всі необхідні умови для її проживання та нормального розвитку. З урахуванням обставин справи та тих фактів, які були встановлені під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що проживання неповнолітньої [PERSON] з матір'ю [PERSON] відповідає інтересам дитини, забезпечує належні умови для її фізичного та духовного розвитку, підстав стверджувати, що подальше проживання з матір'ю зможе зашкодити її розвитку, немає. На підставі ст.ст. 141, 160, 161, 171 СК України,

Outcome: approved