Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 23.07.1977 вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] народилася друга донька [PERSON] , які на даний час є повнолітніми та є відповідачами по справі. 23.08.1990 року позивачка з [PERSON] уклали зобов`язання з правлінням колгоспу ім. Кірова, правонаступником якого є СГВК «Лідія» та отримали кредит на сім`ю переселенський будинок з кухнею в [ADDRESS] за який розраховувалися у визначені строки спільними грошовими коштами в сумі 1500 карбованців. Заборгованості по погашенню вартості житлового будинку на даний час не існує. Після проведення повного розрахунку на житловий будинок її чоловік [PERSON] на підставі рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 24.10.1998 року № 30 приватизував земельну ділянку площею 0, 24 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, про що отримав на своє прізвище Державний акт на право приватної власності на землю серії ХС-XVI від 25.01.2002 року. Також, за рахунок спільних коштів, як подружжя, придбали автомобіль ВАЗ-21043, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та причеп ПФ01 «Фермер», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , які були зареєстровані РЕП ДАІ на [PERSON] . Рішенням Скадовського районного суду від 03.07.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що також складено актовий запис про розірвання шлюбу від 09.09.2003 № 128. Після розірвання шлюбу позивачка залишилась проживати в [ADDRESS] , а [PERSON] забравши автомобіль та причеп став проживати [ADDRESS] , але був зареєстрований за попереднім місцем проживання до 2015 року. 18.12.2003 року за заявою [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] . 16.10.2008 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] з якою вони придбали у власність житловий будинок [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Незадовго до смерті [PERSON] склав заповіт в якому належну йому частку житлового будинку в [ADDRESS] заповів своїй дружині [PERSON] , а житловий будинок по [ADDRESS] дітям [PERSON] та [PERSON] . Не маючи правовстановлюючих документів позивачка звернулася до приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу Куліш Л.Г. з метою отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя набутого за час їхнього шлюбу та отримала відмову. Позивачка вважає, що вона, як колишня дружина має право на отримання у власність 1/2 частки у спільному нажитому майні та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] , 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 24 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою, 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21043, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та 1/2 причепу ПФ01 «Фермер», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , стягнути судові витрати з відповідачів. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 12.06.2019 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 19.08.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 15.10.2019 витребувано докази. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду телефонограму в якій просив розглянути справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано виконавчим комітетом Стріховецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області 23.07.1977 року, актовий запис № 15 (а.с. 14). [PERSON] є власником житлового будинку в [ADDRESS] (а.с. 15, 16, 17-19). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХС-XVI від 25.01.2002 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 24 га, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області (а.с.20). Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 03.07.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11, 12). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 09.09.2003 року, актовий запис № 128 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). З листа СГВК «Лідія» виданого [PERSON] вбачається, що згідно зобов`язання від 23.08.1990 кредит отриманий від колгоспу ім. Кірова на будівництво будинку з кухнею в [ADDRESS] у сумі 1500 крб. погашено. СГВК «Лідія», правонаступник колгоспу ім. Кірова, повідомляє, що заборгованості за переселенський будинок за [PERSON] та [PERSON] не рахується (а.с. 21). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником ВАЗ 21043, 2000 року випуску (а.с. 22). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником причепу ПФ01 «Фермер», 2000 року випуску (а.с. 114). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 11.10.2018 (а.с. 23). Згідно довідок від Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 24.05.2019 № 408, 409, 410 [PERSON] проживала разом з колишнім чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] по 2015 рік в [ADDRESS] , з 1991 року по 2015 рік в [ADDRESS] . В 2015 році [PERSON] зареєстрував своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де і проживав до дня смерті. Спільно з ним на день смерті проживала та була зареєстрована дружина - [PERSON] (а.с.23, 24). Згідно листа приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області Куліш Л.Г. від 24.04.2019 свідоцтво про право на спадщину на частку в спільному майні подружжя видано бути не може, так як [PERSON] не була його пережившою дружиною. Запропоновано звернутися до суду (а.с.25). Згідно копії спадкової справи № 55/2018 заведеної після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звертались - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 70-117). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України). Згідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Як встановлено при розгляді справи, у період перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули спільне майно, що складається з житлового будинку в [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0, 24 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою, автомобіля ВАЗ-21043, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та причепу ПФ01 «Фермер», 2000 року випуску. Оскільки спадкове майно було придбано подружжям під час перебування у шлюбі та за спільні кошти подружжя, суд вважає, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, їх частки є рівними. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припинило право позивача на частку у справі спільної сумісної власності подружжя на майно. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності закріплена і у статті 321 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Так, при розгляді справи встановлено, що позивачка набула частку у праві спільної сумісної власності на спірні об`єкти у порядку та з підстав, визначених законом, а тому не може бути позбавлена або іншим чином обмежена у реалізації свого права. За таких обставин, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 256, 13 грн. з кожного.

Outcome: approved