Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом і вказала, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 1222068, виданого 26 лютого 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Криничанської селищної ради № 34 від 30 березня 2000 року, їй належить земельна ділянка площею 6,000 га, цільове призначення якої для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території КСП ім. Суворова в адміністративних межах Криничанської селищної ради. Позивачка зазначає, що вказана земельна ділянка не мала кадастрового номеру. Для здійснення державної реєстрації вказаної земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру, позивачка 14 вересня 2018 року звернулась з відповідною заявою та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до відділу у Криничанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, державний кадастровий реєстратор якого виніс рішення № РВ-1200845722018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 21 вересня 2018 року. Підставою для винесення вказаного рішення стало: невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: Перетин ділянок із ділянкою 1222055100:033:001:0290 Площа співпадає на 23,0673 %; А також знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Позивачка зазначає, що державна реєстрація земельної ділянки площею 6,120 га, кадастровий номер 1222055100:033:001:0290 була здійснена 26 жовтня 2017 року за [PERSON] на підставі «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] - замовник, [PERSON] - померлий» та відомості про цю земельну ділянку були внесені у Державний земельний кадастр, у яких в інформації про власників (землекористувачів) земельної ділянки був зазначений [PERSON] , який на час державної реєстрації вказаної земельної ділянки ще не набув у встановленому законом порядку права власності на цю земельну ділянку. При розробці Товариством з обмеженою відповідальністю «Геоленд 2000», як розробником було порушено вимоги земельного законодавства, так як на час її розроблення [PERSON] як замовник не мав документі, що підтверджують його право на земельну ділянку, так, як у нього не виникло таке право оформлене належним чином згідно із вимогами законодавства. Крім того, ТОВ «Геоленд 2000» безпідставно і незаконно було змінено форму та конфігурацію земельної ділянки в частині розміру довжини її меж, що потягло накладення цієї земельної ділянки на земельну ділянку позивачки і тому площа співпадає на 23,0673 %. З кадастрового плану земельної ділянки вбачається, що Відповідачем-2 при розробці у 2017 році технічної документації за замовленням Відповідача-3 та в Додатку по акту встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки, відсутні будь-які спів падання і з формою та конфігурацією тієї земельної ділянки згідно з планом, і з довжиною та розмірами її меж, вказаними у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 1222066, який був виданий [PERSON] у 2001 році та на Плані земельної ділянки (паю), що передається у приватну власність [PERSON] . Позивачка звертає увагу на той факт, що у складі технічної документації, розробленій Відповідачем-2 на замовлення Відповідача-3, є тільки додаток до акту встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки, але самого акту немає. Наведене свідчить, що Відповідачем-2 при розробленні технічної документації на замовлення Відповідача-3 було безпідставно змінено конфігурацію земельної ділянки, збільшено розмір довжини межі від В до Г з 173,0 до 213,25, зменшено розмір довжини межі від Б до В з 285,4 до 219,32, що призвело до перетину цієї земельної ділянки, земельної ділянки позивачки. У зв`язку з тим, що викладені вище обставини заважають позивачці володіти та користуватись її земельною ділянкою, вона звернулась до суду з цим позовом і просить: визнати її право на земельну ділянку площею 6,000 га згідно з планом в межах визначених Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 122068, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 533 від 26 лютого 2001 року, яка розташована на території КСП ім. Суворова Криничанської селищної ради Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області.; Визнати недійсним Акт погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками ((землекористувачами, складений при виготовленні у 2017 році Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛЕНД 2000» Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] замовник, [PERSON] - померлий, на території: Криничанської селищної ради Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області; Визнати недійсним Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання складений при виготовленні у 2017 році Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛЕНД 2000» Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] замовник, гр. [PERSON] - померлий, на території: Криничанської селищної ради Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області; Визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] за мовник, [PERSON] - померлий, 01.01 - Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Криничанської селищної ради Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області, розроблену Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛЕНД 2000» в 2017 році як таку, що не відповідає вимогам земельного законодавства та інших нормативних документів з питань землеустрою та стала підставою для внесення необ`єктивних та недостовірних відомостей до Державного земельного кадастру відносно цієї земельної ділянки; Визнати недійсним рішення № РВ-1200845722018 Державного кадастрового реєстратора відділу у Криничанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 21 вересня 2018 року; Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати здійснену 26 жовтня 2017 року державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 1222055100:03:001:0290, яка розташована на території Криничанської селищної ради Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення якої: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вид використання земельної ділянки: площа земельної ділянки - 6,1200 га; Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати здійснити державну реєстрацію земельної ділянки площею 6,000 га за [PERSON] на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] 01.01. - Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Криничанської селищної ради Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області. А також позивачка просить стягнути солідарно з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕОЛЕНД 2000» та [PERSON] , на її користь 29823,60 грн. витрат на правничу допомогу та 768,40 грн. судового збору. Представник ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначила, що площу та межі земельної ділянки [PERSON] було виділено без порушень законодавства та з дотриманням повного порядку, відповідно до присвоєння кадастрового номеру та встановлення меж цієї ділянки. Представник ТОВ «Геоленд 2000» позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує. [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнають, в обґрунтування чого адвокат Монатко Д.С. вказав, позивачкою та її представником не додано доказів про встановлення (відновлення) меж в натурі, а також не подано доказів про звернення з цим питанням до органів місцевого самоврядування, як таких, що уповноважені вирішити земельні спори з питання встановлення меж. Вважають, що позов є передчасним, оскільки відповідно до вимог ст. 158 ЗК України спір необхідно вирішувати за допомогою органів місцевого самоврядування. Тому права позивачки не порушені, та у задоволенні позову необхідно відмовити. Представник ТОВ «Авалон-Бізнес Консалтинг» в судове засідання не з`явився, письмово повідомив суду слухати справу без його присутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у 2017 році до ТОВ «Геоленд 2000» звернувся [PERSON] з метою отримання технічної документації по належній [PERSON] земельної ділянки. На час звернення [PERSON] був спадкоємцем цієї земельної ділянки після останнього, однак підтверджуючих документів про право власності, що спірна земельна ділянка належить саме йому, [PERSON] не мав. При розробці технічної документації на земельну ділянку було виявлено, що вона межує із земельними ділянками, що належать іншим особам, серед яких [PERSON] та [PERSON] , що підтвердилось відповідними актами про погодження меж земельної ділянки. Було виявлено, що при розпаюванні земель, та виділенні певних часток людям, їх межі з самого початку було визначено з порушенням. Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги мають бути задоволеними. Частиною 1 ст. 78, ч. 2 ст. 90 ЗК України передбачено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 ЗК України. Зокрема, ч. 1, 2 цієї статті передбачено, що Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За загальновизнаними нормами, власники й землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов`язані співпрацювати при здійсненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст. 91, 96, 103 ЗК України). Відповідно до ч. 2, 5 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників земля або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Розглядаємий судом спір стосується саме порушення права позивачки на володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, оскільки діями відповідачів розмір цієї земельної ділянки суттєво зменшився. Тому суд не може прийняти до уваги доводи представника відповідача про неправильність вибору позивачкою способу захисту та передчасність звернення до суду без вирішення земельного спору органами місцевого самоврядування. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 1222068, виданого 26 лютого 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Криничанської селищної ради № 34 від 30 березня 2000 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 6,000 га, цільове призначення якої для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території КСП ім. Суворова в адміністративних межах Криничанської селищної ради. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що вищезазначена земельна ділянка [PERSON] не мала кадастрового номеру. Для здійснення державної реєстрації вказаної земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру, позивачка 14 вересня 2018 року звернулась з відповідною заявою та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до відділу у Криничанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, державний кадастровий реєстратор якого виніс рішення № РВ-1200845722018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 21 вересня 2018 року. Підставою для винесення вказаного рішення стало: невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: Перетин ділянок із ділянкою 1222055100:033:001:0290 Площа співпадає на 23,0673 %; А також знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Згідно ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Судом встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки площею 6,120 га, кадастровий номер 1222055100:033:001:0290 була здійснена 26 жовтня 2017 року за [PERSON] на підставі «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] - замовник, [PERSON] - померлий» та відомості про цю земельну ділянку були внесені у Державний земельний кадастр, у яких в інформації про власників (землекористувачів) земельної ділянки був зазначений [PERSON] , який на час державної реєстрації вказаної земельної ділянки ще не набув у встановленому законом порядку права власності на цю земельну ділянку, що також знайшло своє підтвердження згідно показів свідка [PERSON] . Частиною 5 ст. 116 ЗК України визначено, що земельні ділянки які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод в користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок іншій особі без вилучення (викупу) її у позивача у встановленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що при розробці ТОВ «Геоленд 2000» технічної документації, як розробником було порушено вимоги земельного законодавства, так як на час її розроблення [PERSON] як замовник не мав документів, що підтверджують його право на земельну ділянку, так як у нього не виникло таке право оформлене належним чином згідно із вимогами законодавства. Крім того, ТОВ «Геоленд 2000» безпідставно і незаконно було змінено форму та конфігурацію земельної ділянки в частині розміру довжини її меж, що потягло накладення цієї земельної ділянки на земельну ділянку позивачки і тому площа співпадає на 23,0673 %. Крім того, судом встановлено, що при розробці технічної документації, а ні [PERSON] , а ні представником ТОВ «Геоленд 2000» не було вирішено питання із сумісними землевласниками [PERSON] та [PERSON] , щодо правильного визначення меж кожного з них земельних ділянок, противоположність чого все одно було зазначено у Актах погодження меж земельної ділянки з сумісними землевласниками та Акті прийому-передачі межових знаків на зберігання. Що дає суду підставу для визнання недійсними вказаних Актів, а також повного задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тому, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки 29823,60 грн. витрат на правничу допомогу та 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved