Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі 2500 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем [INFO] народився син [PERSON] . На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, в провадженні суду перебуває справа за її позовом про розірвання шлюбу. Народжений у шлюбі син є малолітнім, проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку кошти на дитину не надає. Вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в забезпеченні належних умов життя і розвитку сина. Зазначила, що відповідач, хоч і не працевлаштований офіційно, однак має стабільний дохід так як виїжджає на роботу за межі України і може сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у поданій заяві заявлений позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Дитина в даний час є неповнолітньою, проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітньої дитини позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За наведених вище обставин суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, На підставі наведеного, ст.ст. 84, 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial