Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивачка, звернулася до суду з вказаним позовом зазначивши, що [PERSON], який приходився її батьком, у 1967 році за договором купівлі-продажу придбав житловий будинок по вул. Гастело, 21 (колишня Гастело, 17) в м. Герца Чернівецької області. 08 грудня 1996 року [PERSON] помер. Як спадкоємець за заповітом у передбачений законом строк, позивачка звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене домоволодіння, проте нотаріусом у видачі такого свідоцтва було відмовлено через те, що її прізвище за свідоцтвом про народження «Іванеску» та відповідно і батька, «Іванеску», різниться порівняно з прізвищем останнього за яким він записаний у свідоцтві про смерть «Іванеско». Крім того, право власності на спірне майно не зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто правовстановлюючий документ на вказане майно відсутній. За наведених обставин, позивачка просила суд встановити факт, що померлий 08 грудня 1996 року в м. Герца Герцаївського району Чернівецької області [PERSON] є її батьком та визнати за нею в порядку спадкування право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити її вимоги. У своїх поясненнях послалася на те, що померлий [PERSON] приходився її батьком, який у 1967 році придбав житловий будинок по вул. Гастело, 21 м. Герца Чернівецької області в якому проживав до моменту смерті. Розбіжності у її дошлюбному прізвищі «Іванеску» по відношенню до прізвища батька, за яким він зазначений у свідоцтві про смерть «Іванеско» не дають їй можливість оформити спадщину після смерті батька. Тому, просила встановити факт родинних відносин між нею та померлим батьком та визнати за нею право власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивачки, [PERSON], вимоги позивачки підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Герцаївська міська рада Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності так як проти задоволення позову не заперечують. Суд вислухавши пояснення позивачки, її представника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, встановив наступне. 13 квітня 1967 року за договором купівлі-продажу, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого за №664, [PERSON] (російською «Иванеско») П.О. придбав у [PERSON] житловий будинок розташований в м. Герца по вул. Гастело, 17 Чернівецької області. (зворот а.с.10-11) За відомостями Герцаївської міської ради Чернівецької області колишня вулиця Гастело № 17 була перенумерована на вул. Гастело № 21. (а.с.12) Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. У 1967 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року). Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен був бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На час придбання спірного жилого будинку, реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадилась згідно Інструкції, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за пунктом 18 цього Переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, дарування, міни будинків (домоволодінь), договори про відчуження будинків (домоволодінь) на умовах довічного утримання продавця покупцем. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок було договір купівлі-продажу який був нотаріально посвідчений. Право власності на придбаний [PERSON] житловий будинок за вищевказаним договором купівлі-продажу останній зареєстрував у Чернівецькому міжміському бюро технічної інвентаризації 06 травня 1967 року. (зворот а.с.11) 08 грудня 1996 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Герцаївським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецької області серії І-МИ № 032508. (а.с. 16) Статтею 525 ЦК України 1963 року (чинного на час відкриття спадщини) було передбачено, що в день смерті спадкодавця відкривається спадщина. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Згідно із ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкодавець [PERSON] все майно яке належало йому на день смерті на випадок своєї смерті заповів своїй дочці [PERSON] згідно заповіту від 19 вересня 1995 року посвідченого державним нотаріусом Герцаївської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № ДС-419. (а.с. 17) Судом встановлено, що позивачка народилася 06 липня 1934 року в сімї [PERSON] (російською «Иванеску») П.А. та [PERSON] (російською «Иванеску») М.В. (а.с. 6), а прізвище «Гергіліжіу» було присвоєно за наслідком укладення шлюбу 07 жовтня 1958 року з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-МИ №270268 від 02 серпня 1996 року. (а.с. 7) Записи щодо громадян прописаних у житловому будинку розташованому по вул. Гастело, 21 в м. Герца Чернівецької області свідчать про те, що його власником є [PERSON], [INFO], а [PERSON] його дружина (а.с. 13-15). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що знає позивачку [PERSON] як доньку померлого [PERSON], який приходився йому колишнім сусідом. Батько позивачки помер у 1996 році і до моменту смерті проживав у своєму господарстві в м. Герца по вул. Гастело, 21 Чернівецької області. Наразі у спірному господарстві ніхто не проживає. Свідок [PERSON] суду підтвердила покази свідка [PERSON] Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК, а також роз'яснень даних в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає також справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному і безпосередньому розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved