Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 03.12.1992 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилась дитини, яка на даний час є повнолітня. Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони один одним не цікавляться та не піклуються, близько шести років живуть окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просить шлюб між ними розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Радик». В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони 03.12.1992 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС м. Івано-Франківська, актовий запис № 1729, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4). Сторони один одним не цікавляться та не піклуються, близько шести років живуть окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка просила залишити їй шлюбне прізвище, а відповідач в судове засідання не зявився та жодних заперечень на позов не подав, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити шлюбне прізвище «Радик». Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачки. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved