Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 02.08.1997 року по 19.11.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. Від цього шлюби сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини та добровільно не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання. Також зазначила, що Відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, так як знаходиться у працездатному віці, працює та може надавати матеріальну допомогу. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, погоджуючись на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Наслідки визнання відповідачем позову йому роз'яснені і зрозумілі. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.1997 року по 19.11.2013 року, який було розірвано відповідно до рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 19.11.2013 року (а.с.3-4). Від даного шлюбу у них народився син: [PERSON], [INFO] (а.с.10). Встановлено, що дитина проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивачка несе значні витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню його потреб, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування навчальних закладів. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом з дитинства з діагнозом гіпопітуїтаризм.. Вбачається, що Відповідач знаходиться у працездатному віці, має постійний заробіток, в зв'язку з чим він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що Відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з Позивачкою, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2014 року і до досягнення його повноліття. При визначенні вказано вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище Відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання сина. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved