Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати в сумі 994,01 грн., на відшкодування половини понесених нею витрат на лікування, оздоровлення та розвиток неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачка в позові зазначила таке: перебувала з відповідачем у шлюбі з 26.01.2008 року до його розірвання - 19.07.2012 року. Мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який на разі проживає з матір'ю. За рішенням суду від 10.07.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти, які відповідач періодично сплачує, хоча і не у повному розмірі. Проте, дитина дуже часто хворіє на респіраторні захворювання, з дитинства має проблеми з правим оком та має плоскостопість. У зв'язку із викладеним, з травня 2013 року по теперішній час витратила на лікування сина та придбання йому ортопедичного взуття - 1865,22 грн. Крім того, оскільки дитина не відвідує ані дошкільний, ані шкільний заклад через свої захворювання, вона мусила придбати декілька навчальних книг для розвитку дитини за 122,80 грн. Загалом було витрачено 1988,02 грн. Усно зверталася до відповідача про відшкодування половини вказаних витрат, проте до тепер компенсації не отримала. Враховуючи викладені обставини, вважає, що в порядку ст. 185 СК України вона може просити суд про відшкодування з боку відповідача половини витрат, які вона понесла на лікування та розвиток дитини, враховуючи принцип рівності участі батьків у таких витратах. У судовому засіданні позивачка та її представник просили повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на таке: аліментні зобов'язання він виконує повністю і на теперішній час заборгованості немає. Зазначив, що його середня заробітна плата становить 1350 грн., з якої він має сплачувати аліменти у розмірі ? частки від доходів, тобто - 337,50 грн., натомість, сплачує від 400 грн. і більше щомісячно, що є більше за суму згідно рішення суду. Таким чином, вважає, що суми переплачених аліментів відповідачка могла б направити на відшкодування понесених додаткових витрат на дитину. Крім того, вказав, що постійно купує ліки для сина та разом з чеками передає позивачці, разом з придбаними для сина іграшками, конструкторами та іншим приладдям. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи та докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що сторонни перебували у шлюбі з 26.01.2008 року до його розірвання - 19.07.2012 року. У вказаному шлюбі подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Зараз дитина проживає з позивачкою (а.с.9). 18.10.2012 року позивачка та [PERSON] уклали шлюб, після чого перша взяла прізвище чоловіка - «[PERSON]», що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8). Обидві сторони мають хворих непрацездатних батьків. В даний час позивачка не працює, бо доглядає за дитиною, а відповідач працює та має середньомісячний заробіток у 1350 грн., що підтверджується довідкою фізичної особи - підприємця [PERSON] (а.с.41). З відповідача на користь позивачки за рішенням суду стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ? частки від всіх видів доходів (а.с.10). На сьогоднішній день відповідач стверджує, що заборгованості по аліментах у сумі 749,83 грн. у нього немає, оскільки державний виконавець провів неправильний розрахунок (а.с.65-66). Факт переплати відповідачем аліментів на користь позивачка судом не встановлено, оскільки розрахунок державного виконавця відповідач не оспорив у суді. Розмір середньої заробітної плати відповідача суд також ставить під сумнів, оскільки довідка не містить печатки. Таким чином, суд не приймає доводи відповідача про переплату аліментів, з суми якої, позивачка могла б оплатити лікування дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що даному випадку наявність чи відсутність заборгованості значення для вирішення спору у цій справі не має. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що у даному випадку обставинами, що мають істотне значення і підлягають доказуванню у справі, є необхідність у лікуванні, оздоровленні та розвитку неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Останній має хронічні респіраторні захворювання, захворювання правого ока та має плоскостопість, що підтверджується відповідями Харківської міської дитячої поліклініки № 7, діагнозами та копією медичної картки амбулаторного хворого, рецептами та направленнями з доданими оплаченими чеками на медикаменти та ортопедичне взуття (а.с.11-12а.с.16-35). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких умов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат в сумі 994,01 грн. на відшкодування половини понесених позивачем витрат на лікування, оздоровлення та розвиток неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню у повному обсязі. При ухваленні рішення суд виходив, насамперед, з фізичного стану дитини, з необхідності самостійного духовного її розвитку, а також з того, що батьки мають рівні як права, так і обов'язки перед дитиною і те, що обидві сторони мають непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, пов'язані з розглядом справи в суді, покласти на відповідача по справі, стягнувши їх на користь позивачки.

Outcome: approved