Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з вищевказаним позовом , в якому посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], згідно Договору купівлі-продажу від 01.04.2017року та співвласником земельної ділянки ( 29/100 часток ) , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель та споруд за цією ж адресою. Стверджує, що квартира розміщена на першому поверсі. З часу придбання квартири, для покращення умов проживання, нею було здійснено перепланування квартири з надбудовою, в результаті чого збільшено її площу до 127,90 квадратних метрів. На підтвердження своїх доводів, щодо позовних вимог, вказує, що згідно виготовленого висновку про відповідність самовільно виконаного перепланування згаданої квартири, встановлено її відповідність вимогам надійності і безпечності експлуатації. Крім того, стверджує, що здійснене перепланування не порушує прав інших власників сусідніх квартир . Враховуючи відсутність на даний час законодавчо визначеного порядку прийняття в експлуатацію перепланованої квартири , просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 127,90 квадратних метри , в тому числі житловою - 66,80 квадратних метри. Позивачка у судове засідання не з»явилася , від неї до суду надійшла заява про слухання справи без її участі. Також вказала , що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Чернівецької міської ради у судове засідання також не з»явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на реконструйовану квартиру. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України -у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено , що згідно договору купівлі - продажу квартири від 01.04.2017 року , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером № 3416 , позивачка придбала у власність квартиру [ADDRESS]. Факт власності позивачки на квартиру підтверджено також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. ( а.с. 6). Згідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно договору дарування 29/100 часток земельної ділянки від 11.08.2017 року, позивачка отримала у дар від [PERSON] 29/100 часток земельної ділянки, загальною площею 0,0679 га кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] Тобто 29/100 часток згаданої земельної ділянки належить позивачці на праві спільної часткової власності (а.с.7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ч.2 ЦК України - власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Судом встановлено, що для покрашення умов проживання позивачкою було здійснено перепланування даної квартири, а саме: збільшено площу кухні 2-4 за рахунок коридору , комору та коридор переобладнано в кімнату 2-2 площею 8,10 квадратних метри , санвузол 2-3 площею 7,90 квадратних метри , а також надбудови мезонін , який складається із сходової клітки 2-7 площею 9,10 квадратних метри , кімнати 2-8 площею 23,60 квадратних метри , кімнати 2-9 площею 12,00 квадратних метри. Дане перепланування з надбудовою здійснено на першому поверсі згаданого житлового будинку. Згідно технічного паспорта станом на 15.02.2018 рік , квартира [ADDRESS] складається із 4-х кімнат житловою площею 66,80 квадратних метри , у тому числі 1-а кімната - 8,10 квадратних метри, 2-а кімната площею 23,10 квадратних метри, 3-я кімната площею 23,60 квадратних метри, 4-а кімната 12,00 квадратних метри; кориду площею 4,40 квадратних метри , санвузла площею 7,90 квадратних метри , кухні площею 19,70 квадратних метри , гардеробної площею 9,50 квадратних метри , сходової клітки площею 9,10 квадратних метри , підвального приміщення площею 5,00 квадратних метри. Загальна площа квартир 127,90 квадратних метри. (а.с. 10-14 ). Судом встановлено, що до складу квартири , згідно вищевказаного технічного паспорта включено підвальне приміщення площею 5,00 квадратних метри. Відповідно до техдокументації , вхід у дане підвальне приміщення розташований з квартири №2. Тобто , дане підвальне приміщення не перебуає у спільному володінні з іншими власниками суміжних квартир та входить до загальної площі квартири № 2. Відповідно до Технічного висновку про відповідність квартири [ADDRESS] від 19.02.2018 року , за результатами технічного обстеження даної квартири встановлена її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації та можливість його безпечної експлуатації. ( а.с. 34-38). Переобладнання квартири було здійснено з дотриманням державних будівельних, санітарних, пожежних норм та правил, без порушення прав та інтересів третіх осіб. Згідно заяв власників квартир №.1,3,4, розташованих за даною адресою, вони не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на реконструйовану квартиру та жодних претензій до неї не мають. (а.с. 28-33 ). Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.06.2017 року , за [PERSON] ( попередній власник квартири та земельної ділянки за адресою : [ADDRESS]) визнано право власності на 29/100 частин цієї земельної ділянки , площею 0,0679 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно даного рішення співвласники суміжних квартир № 1, 3, 4 не заперечували проти виділення в натурі частки даної земельної ділянки та припинення права сумісної власності на цю частку. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд , окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити , беручи до уваги визнання позову відповідачем та подані заяви власників суміжних квартир, суд вважає за можливе прийняти рішення про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved