Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту належності майна на праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину спадкового майна, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON], разом із спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO], на час відкриття спадщини; встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя садового [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину садового будинку [ADDRESS]. Оформити свої спадкові права позивачка не має можливості, оскільки у період життя померлий спадкодавець не виділив свою частку у спільній сумісній власності подружжя в натурі та не оформив правоустановлюючі документи на неї. Представник позивачки у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 січня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим 04 січня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 01. У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали садовий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу садового будинку від 21 листопада 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно під номером 20267223 21 грудня 2007 року. Покупцем вказаного садового будинку виступала дружина [PERSON]. Згідно ч. 1-2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Враховуючи положення сімейного законодавства, нерухоме майно у вигляді садового [ADDRESS], набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] є їх спільною сумісною власністю. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить ім. на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Будь-якого письмового договору щодо майна між подружжям укладено не було. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 08 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 475. На день смерті [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя належала 1/2 частина садового [ADDRESS] на підставі закону (ст. 60, 63,70 СК України). Вищевказане, дає підстави суду встановити, що право власності на 1/2 частину садового [ADDRESS] входить до складу спадщини, [PERSON], яка відкрилася після його смерті. Спадкоємцями померлого за законом першої черги є його дружина [PERSON] та дочка позивачка [PERSON]. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування по черзі. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки. Спадкоємцем першої черги за законом являються позивачка. Факт родинних відносин між позивачкою та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим пунктом реєстрації актів громадянського стану при 4 управлінні коменданта гарнізону радянських військ 01 вересня 1977 року, актовий запис № 1988; довідкою відділу РАЦС по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області № 430/05-78 від 18 листопада 2008 року згідно якої 18 березня 1995 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 104. Після реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище [PERSON]; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 03 грудня 2004 року, актовий запис № 25, згідно якого після розірвання шлюбу позивачка залишила собі прізвище «[PERSON]»; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 20 червня 2008 року, актовий запис № 129. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними ч. 1 ст. 1267 ЦК України. Отже, частка позивачки у спадщині у вигляді 1/2 садового будинку складає 1/4 частину садового [ADDRESS]. Згідно ст. 1268 ЦК України, позивачка є такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті постійно проживала разом з померлим спадкодавцем. Факт сумісного проживання позивачки та померлого спадкодавця підтверджується довідкою № 1921 (випискою з домової книги) від 21 листопада 2008 року згідно якої вона постійно зареєстрована за адресою [ADDRESS], за місцем проживання померлого спадкодавця та входить до складу сім'ї [PERSON], який проживав та був зареєстрований за тією ж адресою. У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 26 квітня 2011 року № 456/01-16. Отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивачка не має можливості, оскільки у період життя померлий спадкодавець не виділив свою частку у спільній сумісній власності подружжя в натурі та не оформив правоустановлюючі документи на неї. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного проживання, встановлення факту належності садового будинку на праві спільної сумісної власності, визнання права власності на: 1/4 частину садового будинку [ADDRESS], яке відкрилось за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, попередньо встановивши факт приналежності спірної частини садового будинку померлому.

Outcome: approved