Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано в 2003 році. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. З 1 вересня 2016 року син навчається в Уманському національному університеті садівництва на денній формі навчання на платній основі, термін навчання в якому закінчиться 30 червня 2018 року. Посилаючись на те, що навчання сина в університеті потребує значних матеріальних витрат, які вона самостійно не в змозі оплатити, а відповідач працює в приватних осіб, отримує чималі кошти, але матеріальну допомогу сину не надає, позивачка прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1200 грн. щомісячно до закінчення ним навчання в Уманському національному університеті садівництва, тобто до 30.06.2018 року. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідач взагалі не виявляє бажання матеріально допомагати сину, а вона сама не може його забезпечити. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача аліменти на навчання сина в розмірі 1200 грн. Відповідач позов не визнав, разом з тим погодився сплачувати аліменти в розмірі 300 гривень, а при наявності коштів надавати допомогу в більшому розмірі, та пояснив суду, що аліменти він виплатив в повному обсязі і додатково надавав матеріальну допомогу, але на даний час в нього немає коштів, оскільки він хворіє, а ліки коштують дорого. Третя особа в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також прохав задовольнити позовні вимоги повністю. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи (свідоцтво про народження [NUMBER]) (а.с.5), відповідач є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки №13-06/7523 від 15.09.2016 року (а.с.8) третя особа [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу 11-ок групи факультету економіки і підприємства денної форми навчання Уманського національного університету садівництва IV рівня акредитації на платній основі, в період з 01.09.2016 року по 30.06.2018 рік. Також судом встановлено і підтверджується договором про надання освітніх послуг від 12.08.2016 року (а.с.11), що син сторін навчається в Уманському національному університеті садівництва на денному відділенні з 01.09.2016 до 30.06.2018 року на контрактній формі навчання, при цьому загальна вартість освітньої послуги становить 13800 гривень плата за рік становить 6900гривень. Відповідно до договору на проживання в гуртожитку УНУС від 01.09.2016 року (а.с.10) вартість проживання в даному гуртожитку складає 305 гривень в місяць. Відповідно до ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітнього сина до досягнення ним двадцяти трьох років, якщо він продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. З врахуванням цього, не лише відповідач, а й позивачка повинна його утримувати в період навчання в університеті. Судом встановлено, що син сторін дійсно потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням у вище вказаному університеті, оскільки інших доходів, крім доходів матері, яка, з її слів, працює за кордоном і отримує середньомісячний дохід в розмірі 4000-4500 гривень, не має. Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працює і є інвалідом третьої групи та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою №3525/02 від 07.10.2016 року, виданою Смілянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Черкаської області (а.с.31, 56), і розмір його пенсії становить 1130 гривень. Судячи з наданих відповідачем медичних документів (а.с.34-54), останній внаслідок хронічних захворювань потребує постійного лікування та приймання ліків. Крім того він має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], що встановлено судом та підтверджується даними довідки №114995 від 09.10.2016 року (а.с.33, 59). Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як зазначено в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов'язковою умовою надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними матеріальної допомоги. Як вже вказувалося вище, відповідач є інвалідом 3 групи і отримує пенсію в розмірі 1130 гривень. Позивачка ж просить стягнути аліменти в розмірі 1200 гривень, що перевищує навіть розмір даної пенсії. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів позивачка не довела обставини, які б підтверджували, що відповідач має інші доходи, крім пенсії, а останній даний факт заперечував. А тому суд вважає можливим виходити з того, що відповідач погодився сплачувати аліменти на навчання сина в розмірі 300 гривень, незважаючи на те, що після їх сплати залишок пенсії буде меншим ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, до яких відноситься відповідач, судячи з довідки про розмір пенсії, яку він отримує на протязі року. Відповідно до ч. 3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають, але не наділяє її правом матеріально-правової вимоги до відповідача у своїх інтересах, в тому числі стягнення аліментів на свою користь. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Виходячи з цього, суд вважає необхідним стягнути аліменти на користь сина сторін, а не на користь позивачки, оскільки вона подала позов в інтересах свого повнолітнього сина, на користь якого і повинні бути стягнуті аліменти. Таким чином, враховуючи матеріальний стан обох сторін та беручи до уваги можливість надання утримання другим з батьків, тобто позивачкою, що на утриманні відповідача знаходиться ще малолітня дитина, а також відсутність доказів про значні доходи відповідача, з яких він в змозі виплачувати аліменти в розмірі 1200 гривень, суд вважає можливим на даний час стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в сумі 300 гривень щомісячно до закінчення ним навчання в університеті, роз`яснивши що в разі покращення матеріального стану відповідача, він вправі подати до суду позов про збільшення розміру аліментів. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: partial