Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, щона підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2000р., зареєстрованому у Центральній Універсальній біржі України «Запоріжжя» №З-0244, вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в зазначеній квартирі, але в квартирі не мешкає з 11.04.2013року оскільки виїхав до Російської Федерації, особисті речі, що належать йому, в квартирі відсутні, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює. Так як до теперішнього часу відповідач добровільно не знявся з реєстрації, вона вимушена нести додаткові витрати у зв`язку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом. Ухвалою суду від 25.10.2019р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив на позов в якому позовні вимоги визнає в повному обсязі, дійсно 11.04.2013р. виїхав до Російської Федерації та з тих пір не був в Україні, просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2000р., зареєстрований у Центральній Універсальній біржі України «Запоріжжя» №З-0244, позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (арк.5-7). Відповідач [PERSON] зареєстрований в зазначеній квартирі, але в квартирі не мешкає з квітня 2013 року, з цього часу та по теперішній час перебуває на території Російської Федерації. Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійсненні власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини,які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . При цьому, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги. Таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] , будучи членом сім`ї власника, не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік, ніяких перешкод йому в користуванні спірним житлом не чинилось, тривалий час він ним не користується, його майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак добровільно з реєстраційного обліку не знявся, чим чинить позивачці перешкоди в користуванні її власністю, оскільки вона вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушена нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за зареєстровану відповідачку. Виходячи з вимог ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України, суд вважає необхідним захистити порушене право власності позивачки шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, у зв`язку з чим позов [PERSON] слід задовольнити. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40грн.

Outcome: approved