Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 грудня 2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №\~955. В сторін народилися діти: син [PERSON] [INFO]; донька [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюбні стосунки фактично припинені з лютого 2013 року. З березня 2014 року відповідач проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 20.07.2016 року позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 27 грудня 2008 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 955 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження - [PERSON]. 15 грудня 2003в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - син [PERSON],на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження серії І-КИ № 167147 від 26 грудня 2003 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач. 13 лютого 2009 року від даного шлюбу в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - донька [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження серії І-КИ № 220431 від 03 березня 2009 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені з лютого 2013 року, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, з березня 2014 року він проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, спір про майно відсутній, спір щодо місця проживання дітей також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved