Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду в з позовом в якому просить суд встановити факт її перебування 22 листопада 2017 року на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі охорони здоровя «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» у період з 21 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року у звязку з госпіталізацією її дитини, сина - [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на її користь аванс в сумі 40 275 грн. та судовий збір у розмірі 1\~920 гривень. Позовну заяву мотивовано тим, що 07 листопада 2017 року вона уклала із відповідачкою попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського територіального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 1429, Згідно з умовами зазначеного договору відповідачка зобовязалася продати позивачу квартиру [ADDRESS] ( колишня назва Тимурівців) за 16 000 доларів у строк не пізніше 22 листопада 2017 року до 18.00 години. В рахунок взаємних зобовязань , у якості авансу відповідачці позивачем було передано кошти в розмірі 40275 грн., що еквівалентні 1500 доларів США ( що засвідчується в п. 6 попереднього договору). Однак, 19 листопада 2017 року позивачу зателефонувала [PERSON] з проханням відкласти укладення основного договору з 22 листопада на 28 листопада, повідомивши що в неї виникли труднощі з оформленням основного пакету документів, вказала , що нотаріусу вона вже зателефонувала і повідомила про те, що 22 листопада 2017 року сторін не буде, всі прибудуть до офісу нотаріуса 28 листопада 2017 року. 19 листопада 2017 року увечері у позивачки та її дитини погіршився стан здоровя та 21 листопада вони разом були госпіталізовані та знаходилися на стаціонарному лікуванні з 21 листопада по 28 листопада 2017 року у Комунальному закладі охорони здоровя « Харківська міська дитяча поліклініка № 13» . 27 и 28 листопада відповідачка не відповідала на телефонні дзвінки , а 30 листопада повідомила , що не має наміру укладати основний договір. Вважає, що основний договір не було укладено з вини відповідачки, яка навмисно ухилилася від укладання цього договору та заволоділа її авансовим платежем. Відповідачем та третьою особою відзивів на позов не надано. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 07 листопада 2017 року між [PERSON] ( продавець ) та [PERSON] ( покупець) укладено попередній договір, згідно з яким сторони зобовязуються укласти у майбутньому Договір купівлі-продажу за яким сторона 1 [PERSON] передасть у власність стороні 2 [PERSON] , а сторона 2 прийме у власність квартиру № 53 , що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Зубенка Владислава ( колишня Тимуровців), будинок № 70. Підписанням цього договору сторони домовилися про істотні укладання договору. Основний договір домовилися укласти не пізніше 22 листопада 2017 року до 18 год. У відповідності до пункту 6 зазначеного договору під час підписанні цього договору на підтвердження зобовязань щодо укладання у майбутньому Основного договору сторона 2 передала стороні-1 , а сторона-1 отримала грошову суму у розмірі 40\~275 грн., що повинна бути зарахована у рахунок платежу стороною-2 за Договором купівлі-продажу квартири.. Своїми підписами під цим договором особи, які уклали договір , підтвердили факт передачі грошей. (а. с. 12-13). Вказаний договір підписано сторонами. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із частинами першої, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. У справі, яка розглядається, суд встановив, що основний договір в обумовлений сторонами строк укладено не було, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повернення позивачу забезпечуваного платежу. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13. Підписавши договір [PERSON] своїм підписом засвідчила прийняття від позивача авансу у розмірі 40\~275 грн. Згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Розглядаючи спір суд дійшов висновку що передана [PERSON] грошова сума є авансом, оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому. Таким чином, грошові кошти, які сплачені позивачем на користь [PERSON] в загальній сумі 40 275 грн. є авансовим платежем, який підлягає поверненню позивачу. Повернення авансу є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого\~\~має бути застосовано положення\~\~ч.2 ст. 625 ЦК України. Крім цього , позивачка просить суд встановити факт її перебування 22 листопада 2017 року на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі охорони здоровя «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» у період з 21 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року у звязку з госпіталізацією її дитини, сина - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні та інші від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зазначений факт встановлюється відповідними довідками та листками непрацездатності, що видають заклади охорони здоровя і тому не може встановлюватися судовим рішенням. Крім того , в спорі , що розглядається судом виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача не залежить від цього факту, а тому у встановленні факту перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі охорони здоровя «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» у період з 21 листопада 2017 року по 28 листопада 2017 року суд відмовляє. Судові витрати суд відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~розподіляє пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved