Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.04.1996 року між відповідачем та 3-ю особою був зареєстрований шлюб. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.07.2015 року шлюб між ними було розірвано. Посилається на те, що від шлюбу батьків народилась вона, позивач, по справі 07 березня 1997 року. Зазначає, що після розірвання шлюбу батьків, вона проживає разом з матір'ю, третьою особою по справі. Мотивує вимоги тим, що являється інвалідом 3 групи з дитинства і на даний час досягла повноліття, також навчається на 2 курсі НТУУ «Київський політехнічний інститут» факультет біотехнології і біотехніки, стаціонарне навчання і кінцевий строк закінчення навчання - червень 2018 року. Посилається на те, що починаючи з червня 2015 року відповідач належної участі в її утриманні не приймає, матеріальну допомогу добровільно не надає, доходів 3-ї особи, на утриманні якої знаходиться на навчання, харчування та лікування недостатньо. У зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги для забезпечення її потреб та перебуває у скрутному матеріальному стані і не має змоги здійснювати самостійно та в повній мірі забезпечити необхідні для неї матеріальні потреби. Посилається на те, що відповідач має дохід та може здійснювати та має змогу надавати стабільну матеріальну допомогу на її утримання в період її навчання. Зазначає, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого отримує в натурі, має інші доходи, так як є програмістом комп'ютерних програм і може отримувати замовлення та виконувати їх, шляхом мережі Інтернет, також є акціонером американської компанії MIKROSOFT INC, яка є розробником та володільцем авторських прав комп'ютерної програми WINDOWS та отримує крім доходу від заробітної плати дохід від акцій вказаної юридичної особи приблизно в розмірі 10 тис. доларів США в рік. Оскільки відповідач добровільно відмовляється в повній мірі надавати на її утримання необхідні для неї кошти у зв'язку з продовженням навчання, маючи можливість надавати вказану допомогу, вимушена звертатись до суду з вказаним позовом і просить стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку ( доходів ) щомісячно, починаючи з 19 квітня 2016 року і до 30 червня 2018 року - терміну закінчення строку навчання. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги позивачки з підстав викладених вище, обґрунтувавши поясненнями, просить вимоги задовольнити в повному обсязі, що вважає є її законним правом, як представник 3-ї особи також вимоги позивачки підтримує та просить задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про день час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки відповідача суду невідомі. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до статті 198 СК України - Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України - якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними віку двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку (сина) у твердій грошовій сумі і або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у статті 182 СК України. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між відповідачем та 3-ю особою був зареєстрований 20.04.1996 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5), рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03.07.2015 року шлюб між відповідачем та 3-ю особою був розірваний. Як вбачається з наданих суду матеріалів справи донька сторін, позивачка по справі, навчається на 2 курсі денної форми навчання НТУУ «Київський політехнічний інститут» факультет біотехнології і біотехніки, що підтверджується наданими суду доказами (а.с. 15). Суду надано достатньо доказів того, що дійсно відповідач не надає належним чином матеріальну допомогу на утримання доньки в зв'язку з продовженням її навчання, що не спростовано в судовому засіданні, також і враховує докази того, що його матеріальний стан дозволяє надавати вказану позивачкою суму аліментів. Суд вважає, що відповідно до наданих суду матеріалів, враховуючи матеріальний стан як позивачки так і відповідача, позов підлягає задоволенню про стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходів ),щомісячно з відповідача на проведення оплати навчання доньки з 19.04.2016 року до 30 червня 2018 року за умови її навчання. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статті 15-16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави держмито в розмірі 551 гривень 20 копійок, відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3,

Outcome: approved