Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 05 серпня 2000 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO] За час перебування у шлюбі не вдалося створити міцну сім'ю, сторони мають різні погляди на життя та несумісні характери. Зазначає, що подальше збереження шлюбу неможливе, та суперечить їхнім інтересам. Просила шлюб розірвати, судові витрати покласти на відповідача. Після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне «Цереленко». Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Згідно\~ ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами\~ підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За\~ ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 05 серпня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, що підтверджується свідоцтвом серії І-БК № 056782. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії І-ОК № 090898. Сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння та різні життєві погляди. Протягом тривалого часу шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати шлюб не мають. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини їх життя, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між ними має бути розірваний. На підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved