Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.11.2012 року, вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень, щомісячно, починаючи з 15.11.2012 року і до досягнення ним повноліття. Позивачка зазначила, що на даний час виконавче провадження про стягнення аліментів з відповідача перебуває на виконанні в Нетішинському міському відділі ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області. Однак, розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду в 2012 році, значно менший ніж прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для нормального розвитку дитини, так як потреби на матеріальне утримання дитини зросли. Тому, враховуючи мінімальний розмір аліментів на одну дитину, стан здоровя, матеріальне становище батька дитини позивачка вважає обґрунтованою вимогу до відповідача про зміну способу стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання сина з твердої суми в розмірі 600 гривень на 1/4 частку всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення ним повноліття. Розгляд справи відповідно до ухвали суду від 13.04.2018 року проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає . Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.11.2012 року, вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень, щомісячно, починаючи з 15.11.2012 року і до досягнення ним повноліття. Вказане підтверджується даними виконавчого листа № 2/2211/803/2012 від 28.11.2012 року. Судом об'єктивно встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, зростанням цін, витрати, які несе позивачка на утримання сина перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв'язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується. Наведене є підставою для застосування положень ч.1 ст.192 СК України. Можливість змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, в даному випадку, також обумовлена тим, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Розмір аліментів та спосіб його визначення не є величинами сталими. З урахуванням встановлених судом обставин та наведених правових норм, суд вважає можливим змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми та частку від доходу відповідача. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обоє батьків зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття, суд вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з твердої суми в розмірі 600 гривень на 1/4 частку від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Водночас, виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позивачка при зверненні до суду з даним позовом була звільнення від його сплати.

Outcome: approved