Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 800 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, від якого у них народилася зазначена дитина. На даний момент вони з відповідачем проживають окремо, а дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, хоча має можливість сплачувати аліменти. Від позивачки та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка свої позовні вимоги уточнила просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 гривень щомісячно, а відповідач уточнені позовні вимоги про стягнення з нього аліментів визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі, зазначеному позивачкою. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] є її батьком, а позивачка - матір'ю (а.с. 3). Як видно з довідки, виданої виконавчим комітетом Зарянської сільської ради Саратського району Одеської області № 1441 від 08 грудня 2014 року неповнолітня дитина сторін проживає з позивачкою (а.с. 4). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання їх спільних дітей. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним, однак відповідач від виконання цих обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, на що посилалася позивачка та що не спростував відповідач і це підтверджено тим, що відповідач перебуває у працездатному віці та може підробляти неофіційно та отримувати мінливий дохід, частину доходу одержувати в натурі. Таким чином, враховуючи, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 400 грн. щомісяця. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на ч. 2 ст. 184 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 16.12.2014 р. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved