Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею і відповідачем 29.11.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №233, та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] Мотивуючи позовну заяву вказала, що в період шлюбу з відповідачем народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Шлюб виявився невдалим. Протягом всього сімейного життя між ними регулярно виникали сварки і скандали, причиною яких є різні характери та відсутність взаєморозуміння. Постійно виникали розбіжності з приводу ведення домашнього господарства, витрачання сімейного бюджету і виховання дитини. З липня 2014 року вони з відповідачем спільне домашнє господарство не ведуть і шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Сім'я носить формальний характер. Позивач вказує, що втратила до відповідача почуття любові, поваги і довіри. Примирення між нею і відповідачем не можливе. Крім того позивач в позовній заяві зазначила, що за спільною згодою з відповідачем їх малолітня дочка залишилась проживати з батьком, оскільки за місцем його проживання створені більш комфортні умови для її подальшого розвитку. Позивач не заперечує, щоб після розірвання шлюбу їх малолітня дочка залишилася і надалі проживати з батьком, та знаходилась на його утриманні. Позивач в судове засідання не зявилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позов визнав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.11.2003 року (а.с.10). Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.11). За спільною згодою сторін дитина проживає з батьком, бо за місцем його проживання створені більш комфортні умови для її подальшого розвитку. Позивач вказує в позовній заяві, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з відповідачем та перебуватиме на його утриманні. За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. На підставі ст.ст.110-112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved