Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання договорів цільового дарування грошових коштів дійсними, в якому зазначила наступне. 24.12.2007 року між позивачем та відповідачкою було укладено три договори цільового дарування грошових коштів. Предметом першого договору є гроші в національній валюті України в загальному розмірі - 134974 грн. (сто тридцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят чотири гривні), які за умовами цього договору передавались відповідачкою (за письмовою згодою третьої особи) в особисту приватну власність в готівковій формі з метою придбання незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] для особистих потреб позивачки. Предметом другого договору є гроші в національній валюті України в загальному розмірі - 48076 грн. (сорок вісім тисяч сімдесят шість гривень), які за умовами цього договору передавались відповідачкою (за письмовою згодою третьої особи) в особисту приватну власність в готівковій формі з метою придбання земельної ділянки площею 0,14 га (нуль цілих чотирнадцять сотих гектарів), розташовану на території [ADDRESS] для особистих потреб позивачки. Предметом третього договору є гроші в національній валюті України в загальному розмірі - 170000 грн. (сто сімдесят тисяч гривень), які за умовами цього договору передавались відповідачкою (за письмовою згодою третьої особи) в особисту приватну власність в готівковій формі з метою добудови та введення в експлуатацію незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] для особистих потреб позивачки. Відповідачка за цими трьома договорами зобов'язувалась передати позивачу дарунок одразу після укладення договору в місці його укладення (підписання) сторонами - за її місцем реєстрації (яке збігається з місцем фактичного проживання відповідачки), що закріплено в п. 2.1.1. зазначених вище договорів, та вчинити всі необхідні дії для нотаріального посвідчення даних договорів (з'явитись до державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса та підписати всі належні документи) до 31.12.2007 року (що закріплено в п. 2.1.2. зазначених вище договорів). Крім того, пунктом 2.1.2. цих договорів передбачено обов'язок відповідачки в разі неявки до державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса для нотаріального посвідчення договорів - надіслати письмове повідомлення з викладенням причин неявки, а у разі неявки до державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса для нотаріального посвідчення зазначених договорів - надіслати заяву з визначенням наступної дати та часу для нотаріального посвідчення вказаних договорів. Згідно п. 2.1.2. вказаних договорів, невиконання умов даного пункту договорів з боку відповідачки є ухиленням відповідачки від нотаріального посвідчення цих договорів. Всі три договори цільового дарування грошових коштів були підписані відповідачкою 24.12.2007 року за її місцем реєстрації (що збігається з місцем її фактичного проживання). При цьому, відповідачкою було передано позивачу в особисту приватну власність гроші в національній валюті України в розмірі, визначеному в п. 1.1. цих договорів. Однак, до державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса для нотаріального посвідчення цих трьох договорів цільового дарування грошових коштів відповідачка ні в день дарування коштів, ні в інший час не з'явилась, письмове повідомлення з викладенням причин неявки або заяву з визначенням наступної дати та часу для нотаріального посвідчення вказаного договору не надіслала. Тим самим, відповідачка ухилилась від виконання умов договорів в частині їх нотаріального посвідчення. Відмову з'явитись до державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса відповідачка пояснила відсутністю вільного часу, хворобливим станом здоров'я та відсутності бажання нести додаткові витрати. Після отримання вказаних грошових коштів, позивачка їх витратила на цілі, викладені в п. 1.2 зазначених договорів. Відповідачка є матір'ю позивачки, а оскільки на момент укладення даного договору позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі, вона бажала щоб нерухомість придбана за подаровані грошові кошти, належала виключно їй як дочці. Позивачка з відповідачкою дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, відбулася передача грошових коштів, отже здійснено повне виконання договору, але відповідачка ухилилась від нотаріального посвідчення договору дарування і на сьогодні втрачена можливість нотаріально посвідчити зазначені договори цільового дарування грошових коштів, оскільки вони укладені ще 24.12.2007 року і, на сьогодні, дарунок, визначений в п. 1.1. договорів витрачений позивачкою в повному обсязі на цілі, визначені в п. 1.2. цих договорів, що підтверджується договорами купівлі продажу, актами виконаних робіт, квитанціями, чеками та іншими документами, крім того, нотаріальне посвідчення вказаних договорів задніми числами згідно чинного законодавства України та умов цього договору не допускається. У зв'язку з вищевикладеним просить суд, визнати договір цільового дарування грошових коштів від 24.12.2007 року, укладений між позивачкою та відповідачкою на суму в загальному розмірі - 134974 грн. (сто тридцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят чотири гривні) - дійсним; визнати договір цільового дарування грошових коштів від 24.12.2007 року, на суму в загальному розмірі - 48076 грн. (сорок вісім тисяч сімдесят шість гривень) - дійсним; визнати договір цільового дарування грошових коштів від 24.12.2007 року, на суму в загальному розмірі - 170000 грн. (сто сімдесят тисяч гривень) - дійсним. У судове засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просить його задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просить його задовольнити. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 24.12.2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено три договори цільового дарування грошових коштів. Предметом першого договору від 24.12.2007 року є гроші в національній валюті України в загальному розмірі - 134974 грн. (сто тридцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят чотири гривні), які за умовами цього договору передавались відповідачкою (за письмовою згодою чоловіка відповідачки [PERSON] (третя особа)) в особисту приватну власність в готівковій формі з метою придбання незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] для особистих потреб позивачки. (а.с.19, 20) Предметом другого договору від 24.12.2007 року є гроші в національній валюті України в загальному розмірі - 48076 грн. (сорок вісім тисяч сімдесят шість гривень), які за умовами цього договору передавались відповідачкою (за письмовою згодою чоловіка відповідачки [PERSON] (третя особа)) в особисту приватну власність в готівковій формі з метою придбання земельної ділянки площею 0,14 га (нуль цілих чотирнадцять сотих гектарів), розташовану на території [ADDRESS] для особистих потреб позивачки.(а.с.4, 5) Предметом третього договору від 24.12.2007 року є гроші в національній валюті України в загальному розмірі - 170000 грн. (сто сімдесят тисяч гривень), які за умовами цього договору передавались відповідачкою (за письмовою згодою чоловіка відповідачки [PERSON] (третя особа)) в особисту приватну власність в готівковій формі з метою добудови та введення в експлуатацію незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] для особистих потреб позивачки.(а.с.17,18) Згідно з ч. 5 ст. 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно зі ст. 203 ЦК України закріплені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до пункту 13 Постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220. З урахуванням викладених обставин, судом встановлено факт укладання Договору дарування грошових коштів та його фактичне виконання, передачу відповідачем грошових коштів у розмірах, зазначених у договорах від 24.12.2007 року для придбання незакінченого будівництва житлового будинку, придбання земельної ділянки і добудови та введення в експлуатацію незакінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS]. Також встановленим є факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення Договору. Вказані факти не заперечуються сторонами по справі, підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. В той же час, суд приходить до висновку, що під час укладання Договору сторонами не було дотримано обов'язкових вимог цивільного законодавства щодо форми правочину. Суд також наголошує, на відсутності правової можливості укладання Договору після його фактичного виконання та зі спливом значного проміжку часу. Укладений сторонами Договір не має інших ознак чи підстав нікчемності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України, окрім не виконання вимог щодо нотаріального посвідчення. З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання договорів дарування грошових коштів дійсними, такими що підлягають задоволенню, оскільки зазначений договір дійсно був укладений сторонами з порушенням вимог щодо форми правочину, виконаний у повному обсязі, а норми матеріального права прямо передбачають можливість визнання таких нікчемних правочинів дійсними.

Outcome: approved