Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником гаража, що розташований по [ADDRESS] в м.Путивль Сумської області. Але правовстановлюючих документів на цей гараж позивачка не має через відмову виконавчого комітету Путивльської міської ради видати їй відповідні документи. Однак, на думку позивачки, її право власності на спірний гараж підтверджується рішенням Путивльського районного суду від 5 серпня 2013 року, яким встановлено факт самовільного будівництва саме позивачкою вищевказаного гаража по [ADDRESS] в м.Путивлі. А 19 липня 2012 року виконавчим комітетом Путивльської міської ради її гараж був взятий на облік як безхазяйне майно. Таким чином, вищевказаним рішенням виконавчого комітету Путивльська міська рада фактично привласнила її майно. Оскільки позивачка не може отримати документи про право власності на спірний гараж, то вона має право на стягнення з відповідача його вартості. Даний гараж позивачка оцінює в 20000 грн., а тому вона просить стягнути з відповідача дану суму. Крім того, внаслідок постійних незаконних відмов відповідача оформити її право власності на гараж, у неї різко погіршився стан здоров'я, що призвело до душевних переживань і спричинило їй моральну шкоду. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідач позов не визнав, надавши проти нього заперечення, суть яких зводиться до того, що позивачка по справі не є власником спірного гаражу по [ADDRESS] в м.Путивлі, а тому вона взагалі не може ставити будь-які вимоги щодо стягнення грошової компенсації за нього. Крім того, жодних дій, які б могли спричинити позивачці матеріальну чи моральну шкоду, Путивльська міська рада не вчиняла. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, із матеріалів справи вбачається, що в кінці 80-х років позивачкою [PERSON]без відведення земельної ділянки та відсутності затвердженого проекту, був самовільно побудований гараж по [ADDRESS] в м.Путивлі. 19 липня 2012 року виконавчим комітетом Путивльської міської ради було прийняте рішення, яким було доручено приватному підприємству «Путивльське бюро технічної інвентаризації та проектування» поставити на облік гараж позивачки як безхазяйне майно. В подальшому, постановою Путивльського районного суду від 12 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду, позивачці було відмовлено в задоволенні її позову про визнання незаконними та скасування вищевказаного рішення виконавчого комітету Путивльської міської ради від 19 липня 2012 року. Таким чином, даними судовими рішеннями був встановлений той факт, що збудований позивачкою гараж є самочинним будівництвом. У відповідності до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тому, згідно до положень вищевказаного Закону, позивачка не набула права власності на самочинно збудований гараж по [ADDRESS] При цьому, відповідно до положень ст.386 ЦК України, якою визначаються засади захисту права власності, право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, має саме власник. Але враховуючи, що позивачка не є власником спірного гаражу по [ADDRESS] в м.Путивль, то, відповідно, вона і не має права вимагати захисту такого права у відповідності до положень ч.3 ст. 386 ЦК України. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки в частині стягнення з відповідача вартості гаража. Також, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки в частині відшкодування і моральної шкоди. Так, у відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України відшкодуванню підлягає лише моральна шкода, яка завдана фізичній чи юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Таким чином, обов'язковою умовою відповідальності за спричинення моральної шкоди є наявність саме неправомірних дій чи бездіяльності з боку відповідача. Однак, позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу, що відповідачем було незаконно відмовлено позивачці в реєстрації права власності на спірний гараж, чи ним були вчинені які-небудь інші неправомірні дії, що спричинили позивачці моральну шкоду. Тому суд також не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки в частині відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed