Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло, посилаючись на те, що вона є власником 23/50 часток житлового будинку № 224 по вул. Кавказька в м. Черкаси, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Зазначила, що відповідачі зареєстровані в будинку, однак [PERSON] з 2015, а [PERSON] з 2017 року за адресою реєстрації не проживають, особистих їхніх речей в будинку немає, комунальні платежі не сплачують, і взагалі будинком не цікавляться. Тому вона змушена нести додаткові витрати, повязані з надлишковою оплатою комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком № 224 по вул. Кавказькій в м. Черкаси. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.11.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені, із заявами до суду не зверталися. Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши думку адвоката позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 23/50 частини житлового будинку № 224 з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Кавказькій в місті Черкаси, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.03.2011. Згідно з довідкою про склад сімї від 19.09.2018 за адресою м. Черкаси, вул. Кавказька, 224 зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до 391\~ЦК України,\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування та розпорядження своїм майном. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. Вказала, що [PERSON] не проживає в будинку з 2015 року, а [PERSON] з 2017 року. До будинку вони не зявляються, їх особистих речей у помешканні немає. Факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою підтверджується актом опитування сусідів № 3619 від 26.09.2018 року, згідно з яким [PERSON], [INFO], з травня 2015 року не проживає за адресою реєстрації - м. Черкаси, вул. Кавказька, 224; [PERSON], [INFO], з липня 2017 року не проживає за адресою реєстрації м. Черкаси, вул. Кавказька, 224. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з\~ст. 72 Житлового Кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час не проживають у спірному будинку, не здійснюють оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивача, яка самостійно несе тягар утримання майна. Визнання відповідачів такими, що\~втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстрації.

Outcome: approved