Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилаються на те, що народилася [INFO] в м. Чернівці та її батьками були [PERSON] та [PERSON] . Своє прізвище «[PERSON]» змінила на « [PERSON]», одружившись із [PERSON] 1 квітня 1962 року . Вказує, що [INFO] у віці 56 років помер її батько [PERSON], [INFO] в м. Чернівці померла її мати [PERSON] , [INFO] в м. Чернівці помер рідний брат [PERSON]. Стверджує, що їх сім»я проживала в [ADDRESS] у власному будинку літ. А,який складається із підвалу 9.2.кв.м.,коридору 1-1 пл.9.8 кв.м., кімнати 1-2 пл.15.3 кв.м.,кухні 1-3 пл.8.4 кв.м.,кімнати 1-4 пл.19.8 кв.м.., всього із двох жилих кімнат житловою площею 35.1 кв.м.,загальною площею 62,5 кв.м., а також вбиральні літ.Е , огорожі №2 . Відповідно до довідки Чернівецького КОБТІ від 14.05.2014 року вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 62890 грн. Батьки збудували будинок на земельній ділянці , яка була ними придбана у власність 16 грудня 1938 року відповідно до угоди про продаж . Відповідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради № 1293 від 4.12.1953 року земельна ділянка по [ADDRESS] зареєстрована за землекористувачем [PERSON] Шлюб між батьками було зареєстровано 1 жовтня 1936 року примарією міста Чернівці , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб . Стверджує, що після смерті батьків вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном разом з братом [PERSON], а після смерті брата в [INFO] постійно доглядає за даним господарством. Вказує, що необхідно також встановити факт родинних відносин між нею та померлими батьками оскільки в свідоцтві про її народження не співпадають дані про батьків з їх даними в свідоцтвах про смерть. Встановлення факту своєчасного прийняття спадщини після смерті батьків має юридичне значення, оскільки з часу відкриття спадщини вона належить їй , як спадкоємцю за законом 1 черги. Вказує, що після смерті батьків не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ,а прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Інших спадкоємцім за законом на даний час немає , а також відсутні документи про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ,а тому не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. На підставі вищевикладеного, просить суд встановити , що [PERSON], що помер [INFO] в м. Чернівці та [PERSON] , що померла [INFO] в м. Чернівці були її батьками ; встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батьків шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном , що находиться по [ADDRESS] і складається із житлового будинку літ. А , вбиральні літ. Е , огорожі № 2 ; визнати за нею право власності на житловий будинок літ. А , що складається із двох жилих кімнат , житловою площею 35.1 кв.м., загальною площею 62.5кв.м., вбиральні літ. Е , огорожі № 2 , загальною вартістю 62890 грн., по [ADDRESS], як спадкоємиці 1 черги за законом після смерті батьків [PERSON] , який помер [INFO] в м. Чернівці та [PERSON] , що померла [INFO] в м. Чернівці. У судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. У судове засідання представник відповідача не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та стверджує, що не заперечує проти задоволення позову. У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт родинних відносин між померлими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Суд приймає до уваги визнання позову відповідачами, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); -ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; - ст. 548 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини необхідно , щоб спадкоємець її прийняв , прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини; - ст. 549 ЦК України визнається , що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - ст. 560 ЦК України закріплено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям , закликаним до спадкоємства; -ст.1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця ; - ч.3 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; - ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; - п.п.7 Постанови Пленуму Верхового суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » згідно якого, для розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення або на обмін жилого приміщення. У разі відмови в задоволенні вимог про визнання права на жилу площу або на обмін жилого приміщення, заінтересована особа має право звернутись до суду з відповідним позовом. Судом досліджено матеріали справи, а саме : -свідоцтво про народження [PERSON] /а.с. 8/; -свідоцтво про смерть [PERSON], [PERSON], [PERSON]./а.с.10-12/; -свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] /а.с.13/; -Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS]/а.с.17- 23/; -Угода купівлі - продажу від 03.06.1919 року/а.с.30-31/. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приймаючи визнання позову відповідачами та те, що встановлення факту родинних відносин між померлими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] необхідне для визнання права власності за позивачкою на спірне майно та таке визнання не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved