Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом про стягнення з відповідача на її користь суми боргу за договором позики від 26 липня 2014 року в розмірі 5500 грн., трьох відсотків річних в сумі 93,12 грн., інфляційних витрат у розмірі 3080,81 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., посилаючись на те, що 26 липня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір позики на суму 5500 грн. строком до 26 грудня 2014 року, проте до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув, в наслідок не належного виконання відповідачем своїх зобовязань їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 1000 грн., та яку також просить стягнути з відповідача на її користь. Позивачка в судове засідання не зявилась, у адресованій суду заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала з зазначених підстав та просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді цивільної справи, що відповідає вимогам ст. ст. 224 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей; до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, зокрема грошові кошти в строк та у порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 26 липня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договори позики, відповідно до умов яких відповідач отримав від позивача в борг грошову суму в розмірі 5500 грн. Факт укладення договору позики та передання позивачем визначеної грошової суми підтверджується розпискою, власноручно складеною [PERSON] в момент передачі йому суми позики, яка наявна в матеріалах справи. За таких підстав, враховуючи, що відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, крім того свої зобовязання за договором позики не виконав, гроші в обумовлений договором строк не повернув, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 5500 грн., з врахуванням індексу інфляції в розмірі 3080,81 грн. (відповідно до наданого позивачкою розрахунку), та три процентів річних від простроченої суми заборгованості, за період 27 грудня 2014 року по 20 липня 2015 року в розмір 93,12 грн., а всього 8673,93 грн., задовольнивши позов в цій частині. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., то вони підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних, душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, враховуючи, що позивачці дійсно була спричинена матеріальна шкода, судом встановлена протиправність діяння заподіювача, та наявность причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, з врахуванням вимог розумності та справедливості, та враховуючи, що відповідач не оспорював цю позовну вимогу, суд вважає, що розмір відшкодування, заподіяної позивачу моральної шкоди, суд вважає за можливе задовольнити позов цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved