Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила розірвати шлюб зареєстрований 02.10.1993 року виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 21; витрати по розірванню шлюбу покласти на відповідача. Від спільного шлюбу є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 07.12.2001 року Першотравневою сільською радою Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №45), що унеможливлює розірвання шлюбу через органи реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем виявилось невдалим, через постійні сварки, скандали та непорозуміння. Вони втратили одне до одного почуття кохання та поваги, мають несумісні характери. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, вважає, що подальші сімейні відносини неможливі. Позивачка вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому прохає суд задовольнити її позов та розірвати між ними шлюб. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.10.2014 року за клопотанням відповідача було надано строк для примирення подружжю, оскільки чоловік вважає, що його велике кохання до жінки може призвести до збереження сім'ї. Одночасно, провадження у справі було зупинено. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.12.2014 року відновлено провадження у справі, оскільки з'ясовано, що в наданий судом термін подружжя не дійшло до примирення. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем не має спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини разом з матір'ю. Розглянувши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Наданий сторонам строк для примирення не дав позитивного результату, подружжя до теперішнього часу не примирилось. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги в частині розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про покладення на відповідача витрат в органах РАЦС щодо реєстрації розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до Розділу 3 ч. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 52/5, рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а саме 27.07.2010 року, надсилається судом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Аналогічне положення викладене у Розділі 3 ст. 15 ч. 7 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року за № 2398-VІ. Відмітка про розірвання шлюбу за рішенням суду робиться в паспортах або паспортних документах осіб, шлюб між якими розірвано, у разі їх звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану, відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 15 Розділу 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Таким чином, вищевказаними положеннями діючого законодавства, яке регулює порядок державної реєстрації розірвання шлюбу на підставі рішення суду, не передбачено стягнення зі сторін судового процесу витрат в органах РАЦС щодо реєстрації розірвання шлюбу у судовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: partial