Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, і просить визнати частково недійсним договір дарування, укладений 14 червня 2005 року (реєстровий № 426) та визнати за нею право власності на ? частини житлового будинку загальною площею 87,95 кв. м. та житловою площею 35,45 кв. м., розташованого за адресою: с. Чоботарівка, Біляївського району, Одеської області, вул. Лиманна, 16, та прилеглих до нього прибудинкових споруд: гаражу, 2-х сараїв, літнього душу, вбиральні, цистерни та огорожі, а також визнати право власності на ? частини присадибної земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою (кадастровий № 5121082800:06:001:0314). Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, про що подав відповідну заяву до суду, але разом з тим він подав і зустрічний позов, в якому просив визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 87,95 кв. м. та житловою площею 35,45 кв. м., розташованого за адресою: с. Чоботарівка, Біляївського району, Одеської області, вул. Лиманна, 16, та прилеглих до нього прибудинкових споруд: гаражу, 2-х сараїв, літнього душу, вбиральні, цистерни та огорожі, а також визнати право власності на ? частину присадибної земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою (кадастровий № 5121082800:06:001:0314). Відповідач [PERSON] до суду не зявився, але подав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав та просив про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи до суду не зявився, але подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом та просив розглядати справу за відсутності представника Іллінської сільської ради Біляївського району Одеської області. Позивачка до судового засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягала та просила задовольнити позов в повному обсязі, а також не заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що і первісний і зустрічний позови обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні відповідно до договору дарування, посвідченого 14 червня 2005 року приватним нотаріусом Біляївської районного нотаріального округу (реєстровий № 426) позивачка являється власником ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: с. Чоботарівка, Біляївського району, Одеської області, вул. Лиманна, 16. Згідно з п. 1 зазначеного договору вона прийняла у дар ? частину житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, яка складається у цілому з однієї камяної житлової будівлі, житловою площею 35,45 кв. м. та надвірних споруд: цистерни та огорожі, розташованих на неприватизованій земельній ділянці. Крім того рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13 квітня 2010 року за позивачкою визнано право власності на ? частину спірного домоволодіння без вказівки надвірних споруд. В державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 069089, виданому 25 жовтня 2012 року на імя позивачки співвласником присадибної земельної ділянки записаний відповідач [PERSON], без зазначення частки співвласників у праві власності на землю. Як вбачається із зустрічного позову відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 21 травня 1994 року [PERSON] був власником житлового будинку, розташованого за адресою: с. Чоботарівка, Біляївського району, Одеської області, вул. Лиманна, 16. Після всіх відчужень частин будинку, проведених [PERSON] та [PERSON] позивач за зустрічним позовом на сьогоднішній день залишився власником фактично ? частини спірного домоволодіння. Крім того в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 069089, виданому 25 жовтня 2012 року на імя [PERSON], де [PERSON] записаний співвласником, не визначені долі співвласників у праві спільної власності на земельну ділянку. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 4 травня 2012 року Біляївською філією КП «ОМБТІ та РОН», зазначено, що спірний житловий будинок має загальну площу 87,95 кв. м. та житлову площу 35,45 кв. м., а також зазначені прибудинкові споруди гараж, 2 сарая, літній душ, вбиральня, цистерна та огорожа. При цьому в техпаспорті визначений рік будівництва будинку 1959 рік, а роки забудови погосподарських будівель 1968-1970 роки. Такі самі технічні характеристики домоволодіння містяться і технічному паспорті, виготовленому бюро технічної інвентаризації 5 серпня 2004 року. Причиною таких розбіжностей в технічних характеристиках будинку, викладених в технічних паспортах та в правовстановлюючих документах стало те, що в первісному договорі купівлі-продажу спірного домоволодіння, укладеному 21 травня 1994 року на імя [PERSON], зазначено, що придбавається «житловий будинок, камяний, критий черепицею, загальною житловою площею 35 кв. м. без надвірних споруд» (п. 1 Договору). Відповідно до акту «Обстеження технічного стану домоволодіння, розташованого за адресою: с. Чоботарівка, Іллінської сільської ради, вул. Лиманна, 16» від 1 серпня 1989 року, підписаного попереднім власником та заступником голови виконкому Іллінської сільської ради, біля будинку зазначені в наявності надвірні споруди літня кухня, сарай, підвал, цистерна та огорожа, які знаходяться в задовільному стані. Таким чином, на момент укладення відповідачем 21 травня 1994 року договору купівлі-продажу спірного домоволодіння прибудинкові споруди були в наявності, але помилково не були внесені в договір, так як згідно технічних паспортів рік забудови цих споруд визначений як 1968-1970 роки. Стосовно присадибної земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Чоботарівка, Біляївського району, Одеської області, вул. Лиманна, 16, суд вважає, що долі у праві власності на земельну ділянку не можуть відрізнятися від часток співвласників у спірному домоволодінні, так як це передбачено нормами чинного законодавства. Відповідно до положень ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Згідно зі ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Подібні норми зазначені і в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Відповідно до положень ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 392 зазначеного кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає первісні позовні вимоги та вимоги за зустрічним позовом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved