Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить витребувати у [PERSON], належний їй на праві власності, автомобіль [NUMBER], та передати його їй, стягнути з [PERSON] судові витрати. Позивачка до суду не зявилася,була повідомлена про дату та час судового засідання належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та день слухання справи був повідомлений через SMS-повідомлення, в матеріалах справи є довідки про їх отримання, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про час і місце слухання справи з часу отримання такого повідомлення. З заявами про слухання справи у його відсутності або перенесення слухання справи до суду не звертався. У відповідності із ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позову з наступних підстав. Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що автомобіль «ВАЗ 21043» 1999 року випуску днз ВВ8290СА VIN-XTA210430X0711448 належить [PERSON] на праві власності, що підтверджено довідкою Територіального сервісного центру №4443 Регіонального сервісного центру в Луганській області (а.с.36). 05 червня 2014 року позивачка надала автомобіль «ВАЗ 21043» 1999 року випуску днз ВВ8290СА VIN-XTA210430X0711448, разом з техпаспортом на нього, у користування [PERSON], про що останнім власноручно складено розписку від 05.06.2014 року (а.с. 13). Незважаючи на неодноразові телефонні звернення позивачки до відповідача з приводу повернення автомобіля, [PERSON] відмовляється його повернути, у звязку із чим станом на квітень 2017 року (тобто майже протягом трьох років) вказаний автомобіль безпідставно знаходиться у його користуванні. У лютому 2016 року за фактом незаконного утримання майна [PERSON] позивачка звернулася до органів досудового розслідування, а саме Сватівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, у звязку із чим на підставі ч. 1 ст. 289 КК України були внесені відомості в ЄРДР (витяг з кримінального провадження № 12016130550000150). Станом на час подання цього позову обставини у кримінальному провадженні встановлюються. (а.с. 14) У березні 2017 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з вимогою про повернення автомобіля [NUMBER], який належить їй на праві власності, у семиденний строк від дня предявлення такої вимоги, за адресою її фактичного проживання: [INFO]. (а.с. 15). Вказана вимога була надіслана на всі відомі їй адреси, за якими відповідач проживав протягом 2014-2017 років, а також за адресою його реєстрації згідно паспорту. Проте, станом на 24 квітня 2017 року вказана вимога не виконана, автомобіль [NUMBER], їй, як власнику, не повернуто. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати: захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), споживачів (стаття 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (стаття 55). За приписами статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач незаконно користується зазначеним автомобілем та відмовляється у добровільному порядку повернути його [PERSON], хоча вказаний автомобіль має свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу в МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Луганській області на ім'я - [PERSON]. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачкою, покладаються на відповідача.

Outcome: approved