Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, вимоги якого в подальшому уточнила до відповідача про поділ майна, набутого під час шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 11 травня 1985 року по теперішній час, від якого неповнолітніх дітей не має. Під час шлюбу за спільні кошти сторони придбали: житловий будинок № 15, по вул.Соломонова, м.Арциз Одеської області з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0679 га, кадастровий номер № 5120410100:03:003:0470; пральну машину автомат «LG»; плиту кухонну газову; телевізор «SUZUKI»; приймач цифрового телебачення Т2; DVD-плеєр «LG»; конвектор електричний; вентилятор підлоговий; пилосос «LG»; духовку електричну; плитку електричну; плитку кухонну газову; тумбу кухонну; мийку для кухні; змішувач для раковини; кутову шліф-машинку; точильно-шліфувальний верстат; велосипед; диван; два крісла; шафу з антресоллю; набір меблів для прихожої кімнати; стіл-книжку; гітару «СОRТ». Посилаючись на те, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та частки позивачки та відповідача на зазначене майно є рівними, позивачка просила суд визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя та поділити його між сторонами, виділивши позивачці житловий будинок № 15, по вул.Соломонова, м.Арциз Одеської області з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку для будівництва та обслуговування зазначеного будинку площею 0,0679 га, кадастровий номер № 5120410100:03:003:0470, а відповідачу вищевказане рухоме майно. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала до суду заяву, в якій просила суд про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, але представник відповідача надав до суду письмову заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність та у відсутність відповідача, уточнені позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання представником відповідача позову, і вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов'язані з розподілом майна подружжя, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі СК України) та Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 383117 вбачається, що 11 травня 1985 року районним відділом реєстрації актів цивільного стану м.Арциз Арцизького району Одеської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 43 (а.с. 8). Сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 556349 від 10.06.2010р., виданого Арцизькою міською радою на підставі рішення виконкому Арцизької міської ради № 173 від 01.06.2010р.; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССР № 341246 від 16.06.2010р., виданого Комунальним підприємством «Арцизьке бюро технічної інвентаризації»; технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду від 25.05.2010р., виготовленого Комунальним підприємством «Арцизьке бюро технічної інвентаризації», [PERSON], відповідач по справі, є власником буд. № 15, розташованого по вул.Соломонова, м.Арциз Одеської області (а.с. 10-11, 12, 13, 14). Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 500371, виданого на підставі рішення Арцизької міської ради № 454-V від 02.03.2007р., [PERSON], відповідач по справі, є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0679 га, кадастровий номер № 5120410100:03:003:0470, розташованої за адресою: м.Арциз Одеської області, вул.Соломонова, буд. № 15 (а.с. 37). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до чинного законодавства загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В силу ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Право спільної сумісної власності не поділене на частки, тому усі співвласники мають однакове, рівне право володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Прагнення реалізувати це право не завжди є свідченням відсутності злагоди між співвласниками. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. 22, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року судам розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 325 ЦКможуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України відповідно до якої кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що під час зареєстрованого шлюбу позивачка та відповідач за спільні кошти придбали житловий будинок № 15 з господарськими будівлями та спорудами вартістю 42737,00 грн., а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування зазначеного будинку (присадибна ділянка) площею 0,0679 га, кадастровий номер № 5120410100:03:003:0470вартістю 134524,57 грн., розташовані по вул.Соломонова, м.Арциз Одеської області; пральну машину автомат «LG» вартістю 10000,00 грн.; плиту кухонну газову вартістю 3000,00 грн.; телевізор «SUZUKI» вартістю 3000,00 грн.; приймач цифрового телебачення Т2 вартістю 600,00 грн.; DVD-плеєр «LG» вартістю 1800,00 грн.; конвектор електричний вартістю 1200,00 грн.; вентилятор підлоговий вартістю 600,00 грн.; пилосос «LG» вартістю 1800,00 грн.; духовку електричну вартістю 1000,00 грн.; плитку електричну вартістю 500,00 грн.; плитку кухонну газову вартістю 2300,00 грн.; тумбу кухонну вартістю 500,00 грн.; мийку для кухні вартістю 700,00 грн.; змішувач для раковини вартістю 500,00 грн.; кутову шліф-машинку вартістю 900,00 грн.; точильно-шліфувальний верстат вартістю 800,00 грн.; велосипед вартістю 2800,00 грн.; диван вартістю 3000,00 грн.; два крісла вартістю 3000,00 грн.; шафу з антресоллю вартістю 2500,00 грн.; набір меблів для прихожої кімнати вартістю 3200,00 грн.; стіл-книжку вартістю 1200,00 грн.; гітару «СОRТ» вартістю 2000,00 грн. і цей факт, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. З огляду на те, що сторони в період зареєстрованого шлюбу придбали на імя відповідача [PERSON] вищезазначене майно, то вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу. Враховуючи, що зазначене рухоме та нерухоме майно було придбане сторонами в період перебування у шлюбі за взаємною згодою дружини та чоловіка та в інтересах сім'ї, суд прийшов до висновку, що вказане майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та вважає можливим визнати за позивачкою та відповідачем право спільної сумісної\~власності\~та здійснити розподіл зазначеного майна у частинах, визначених позивачкою та відповідачем у справі, виділивши позивачці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0679 га, кадастровий номер № 5120410100:03:003:0470, розташовані за адресою: м.Арциз Одеської області вул.Соломонова, буд. № 15 та виділивши відповідачу: пральну машину автомат «LG»; плиту кухонну газову; телевізор «SUZUKI»; приймач цифрового телебачення Т2; DVD-плеєр «LG»; конвектор електричний; вентилятор підлоговий; пилосос «LG»; духовку електричну; плитку електричну; плитку кухонну газову; тумбу кухонну; мийку для кухні; змішувач для раковини;кутову шліф-машинку; точильно-шліфувальний верстат; велосипед; диван; два крісла; шафу з антресоллю; набір меблів для прихожої кімнати; стіл-книжку; гітару «СОRТ». Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст. ст. 16, 328, 368 ЦК України,

Outcome: approved