Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 15 липня 1993 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис за № 340. Від даного шлюбу у них 11 жовтня 1993 року народилася дочка Борис [PERSON] вересня 1999 року народився син [PERSON]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Стосунки між ними погіршилися через різні погляди на життя, вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинено, при таких обставинах сім»я фактично розпалася, вважає, що подальше примирення та збереження сім»ї неможливі, а тому просить розірвати їх шлюб. Представник позивачки Попів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 15 липня 1993 року уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис за № 340 (свідоцтво про шлюб серія ІІ-СГ № 482889). Від даного шлюбу у них 11 жовтня 1993 року народилася дочка [PERSON], яка на сьогоднішній день є повнолітньою та 14 вересня 1999 року народився син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія І-СГ № 023257). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved