Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], до досягнення нею повноліття в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 28 липня 2011 року. Позивачка пояснює, що 02 грудня 1995 року між ними був зареєстрований шлюб виконкомом Горінчевської с/ради Хустського району Закарпатської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Оскільки на даний час спільне життя сторін припинено, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивачка і просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання доньки. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та пояснила, що спільне подружнє життя припинено з 2010 року і на примирення позивачка не згодна, відповідач на утримання дитини коштів не надає. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, пояснивши, що погоджуються на розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з дати подання позову до суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) зареєстрований виконкомом Горінчевської с/ради Хустського району Закарпатської області 02 грудня 1995 року, про що було складено відповідний актовий запис за №22 (а.с.24). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року та її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що виконкомом Сергіївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області зроблено відповідний запис за №02 (а. с.7). З довідки Сергіївської сільської ради від 11 серпня 2014 року №235 вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо з 2010 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, категорично наполягають на розлученні, на примирення не згодні, а отже бажання розірвати шлюб у сторін є взаємним. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та зважаючи на те, що сторони наполягають на розлучення, суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити «[PERSON]». Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає необхідним частково задовольнити заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття на користь позивачки з дати подання позову до суду. На підставі ст.ст. 110, 112, ч.2 ст.114, 180-183 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial