overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, мотивуючи це тим, що являється опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідачка на даний час перебуває під вартою , а отже не приймає участі у вихованні та утриманні свого сина [PERSON], а тому позивачка просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно , до його повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але письмовою заявою прохала суд слухати справу без її участі, позов підтримала повністю . Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву, в якій прохала суд слухати справу без її участі, з позовом згодна в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження голови Петрівської районної державної адміністрації від 08.08.2014 року №273-р надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування малолітньому [PERSON] [INFO] (а.с.5). Мати дитини, відповідачка [PERSON], перебуває під вартою та не надає допомоги на утримання сина. Відомості про батька записані відповідно до ч.1.ст.135 СК України, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.7). Відповідно до рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12.09.2014 року(а.с.8) позивачка є опікуном малолітнього [PERSON] [INFO] . Позивачка сама не в змозі утримувати дитину у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідачка не працює, та має нерегулярний дохід, що позбавляє позивачку можливості отримувати аліменти на утримання дитини у частці від заробітку(доходу) відповідачки. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі. Вказані правовідносини регулюються ст. 184, СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду наполягаючи на внесення змін до актового запису № 365, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області 18 серпня 2010 року про народження [PERSON], [INFO] відомості про батька дитини [PERSON], [INFO]; на визнанні [PERSON], [INFO], уродженця м. Котовськ Одеської області, батьком [PERSON], [INFO]; зобов'язанні органів ДРАЦ внести відповідну відмітку про батьківство [PERSON]. Відповідач, [PERSON], позов по суті визнав, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позов визнав в частині, що його стосується, прохав про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Достеменно встановлено, що з 04 липня 20063 року по 15 липня 2010 року [PERSON] перебували між собою у зареєстрованому шлюбі. Але сім'ї у них не склалось і починаючи з серпня 2009 року позивачка вступила ц фактично-сімейні стосунки з [PERSON], з яким і досі мешкає сім'єю, зареєструвавши шлюб з останнім у 2015 році; від цих відносин [INFO] народився син [PERSON], батьком якого, за свідченнями [PERSON] є [PERSON], проти чого він фактично не заперечує. Факт спільного мешкання позивачки та [PERSON] однією сім'єю підтверджується відповідною довідкою. Крім того, згідно ст.. 61 п.1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, яке беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти останнього з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований, але без поважних причин не проживає з 2012 року в квартирі [ADDRESS], та не сплачує комунальні послуги. В зв'язку з чим позивачка вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в судове засідання, також, не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки, покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно довідки по формі 3 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] Дана квартира приватизована та належить на праві приватної власності [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло № 1366 від 26.04.1995 року. З кінця 2012 року відповідач не проживає за адресою своєї реєстрації, місце його проживання на даний час позивачці не відоме. Жодних затрат по утриманню квартири [ADDRESS] [PERSON] не несе, всі обов'язки, що випливають з договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, виконує позивачка самостійно. Згідно складених актів від 13.06.2013 року, 27.08.2013 року, 30.10.2013 року, [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає з кінця 2012 року. Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач з кінця 2012 року не мешкає у спірному приміщенні, у результаті чого втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач зареєстрований, але без поважних причин не проживає вже понад два роки в квартирі [ADDRESS], та не сплачує комунальні послуги. В зв'язку з чим позивачка вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки форми № 3 в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 3 особи - [PERSON], яка є власником даної квартири, [PERSON] - донька, [PERSON]- чоловік дочки, відповідач по справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка сама сплачує за комунальні послуги. Понад два роки відповідач в спірній квартирі не проживає та не сплачує комунальні послуги, особистих речей в квартирі немає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 71 ЖК України визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинках державного чи громадського фонду допускається у випадках відсутності наймача понад шість місяців. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад шість місяців не мешкає у спірному приміщенні, у результаті чого втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач зареєстрований, але без поважних причин не проживає вже понад півтора роки в квартирі [ADDRESS], та не сплачує комунальні послуги. В зв'язку з чим позивачка вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки форми № 3 в квартирі № [ADDRESS] зареєстровано 4 особи - [PERSON], яка є власником даної квартири, [PERSON] - син, [PERSON] - племінниця, [PERSON] - племінник, спірна квартира приватизована. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка сама сплачує за комунальні послуги. Понад півтора роки відповідач в спірній квартирі не проживає та не сплачує комунальні послуги, особистих речей в квартирі немає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 71 ЖК України визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинках державного чи громадського фонду допускається у випадках відсутності наймача понад шість місяців. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад шість місяців не мешкає у спірному приміщенні, у результаті чого втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач зареєстрований, але без поважних причин не проживає з 2010 року в квартирі [ADDRESS], та не сплачує комунальні послуги. В зв'язку з чим позивачка вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням. У судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представників позивачки, покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки форми № 3 в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 3 особи - [PERSON], яка є наймачем [PERSON] - батько, [PERSON] - син, спірна квартира не приватизована. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка сама сплачує за комунальні послуги. З 2010 року відповідач в спірній квартирі не проживає та не сплачує комунальні послуги, особистих речей в квартирі немає. Згідно складених актів, та від 12.11.2013 року, 21.01.2014 року, 10.05.2014 року, та відповідей на запити [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2010 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 71 ЖК України визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинках державного чи громадського фонду допускається у випадках відсутності наймача понад шість місяців. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад шість місяців не мешкає у спірному приміщенні, у результаті чого втратив право на користування житловим приміщенням. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, посилаючись на слідуючи обставини. 25 травня 2014 року вона придбала у відповідачки [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Позивачка передала їй повну вартість 70000 грн. за вказану квартиру. Відповідачка [PERSON] видала їй розписку про одержання від неї грошей за продаж даної квартири. Вказана квартира належить на праві приватної власності відповідачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29 травня 2014 року, приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в єдиному реєстрі правочинів за реєстраційним № 359 і зареєстрована в Алчевському БТІ за р.№ 372561144112. Посвідчити правочин купівлі-продажу в нотаріальній конторі сторони не змогли, оскільки відповідачка, отримавши кошти від позивачки за продану квартиру, уникає зустрічі з позивачкою, посилаючись на те, що їй тяжко самотужки займатися питанням, пов'язаним з отриманням документів, необхідних для складання договору купівлі-продажу квартири через нотаріальну контору. Крім того, коли сторони нарешті потрапили до нотаріуса з метою вчинення вищевказаної нотаріальної дії, їм було відмовлено, оскільки у документах, наданих відповідачкою нотаріусу бракувало звіту про незалежну експертну оцінку відчужуваної квартири. Тому позивачка просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який відбувся 29.05.2014 року між [PERSON], як продавцем, з одного боку, та [PERSON], як покупцем, з другого боку, визнавши за нею право власності на вище вказану квартиру. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, проти його задоволення не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову в повному обсязі у попередньому судовому засіданні, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частина 2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір за дійсний. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, посилаючись на слідуючи обставини. Відповідач по справі є її двоюрідним братом. Йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва № 23167 про право власності на житло, яке було видане на ім'я відповідача Управлінням економіки, ринкових відносин та інвестицій Алчевської міської ради 01.02.2011 року, згідно розпорядження від 01.02.2011 року № 25, належить квартира [ADDRESS] Право власності на вищезазначену квартиру було належним чином зареєстровано за відповідачем в КП «Алчевське БТІ» за реєстраційним номером 33008508, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав та технічним паспортом, виданим 28.02.2011 року. Відповідач, у зв'язку зі скрутною політичною ситуацією в країні вирішив виїхати за кордон та подарував позивачці належну йому спірну квартиру, він зобов'язався протягом тижня виконати нотаріальне посвідчення правочину дарування. Того ж часу відповідач передав позивачці правовстановлюючі документи на вищезазначену квартиру, але посвідчити договір дарування квартири в нотаріальній конторі вони не мають можливості, оскільки відповідач не бажає ходити по установах, збирати необхідні документи, які потрібні для оформлення правочину через органи нотаріату, посилаючись на свою зайнятість та на те, що у нього бракує часу. Тому позивачка просить суд визнати дійсним договір дарування квартири [ADDRESS], який відбувся 07 травня 2014 року між відповідачем, як дарувальником, та позивачкою, як обдарованою, та визнати за нею право власності на вищевказану квартиру. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову в повному обсязі у попередньому судовому засіданні, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частина 1 ст. 717 ЦК України передбачає, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди по всім суттєвим умовам договору. Суттєвими умовами договору вважаються умови щодо предмету договору, визначені законом як суттєві, або такі, що є необхідними для договорів даного виду. Згідно ст. 328 ЦК України право власності утримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не входить із закону або незаконність придбання права власності не встановлено судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, посилаючись на те, що 01 вересня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Луганською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис №09. Від шлюбу дітей не мають. Позивачка зазначила, що подальше сумісне проживання з [PERSON] та збереження шлюбу не можливе, а тому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але письмовою заявою прохала суд слухати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, після розлучення прохала суд залишити їй прізвище [PERSON], щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відом, що підтверджується телефонограмою(а.с.14). Зі згоди позивачки суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 вересня 2007 року Луганською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.3). Спільне життя не склалось через відсутність між сторонами спільних поглядів на життя і взаєморозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Позивачка заперечує проти примирення, оскільки вважає його неможливим, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе і шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до заяви, позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із позовної заяви позивачка прохає стягнути на її користь судові витрати . На підставі ст. ст. 104,105,112,114 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, посилаючись на те, що 02 вересня 2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Новостародубською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис №12. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Позивачка зазначила, що подальше сумісне проживання з [PERSON] та збереження шлюбу не можливе, спільне життя припинили у вересні 2013 року а тому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але письмовою заявою прохала суд слухати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, після розлучення прохала суд залишити їй прізвище [PERSON], щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Згідно ст.74 ЦПК України судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивачки суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 2008 року Новостародубською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.6). Спільне життя не склалось через відсутність між сторонами спільних поглядів на життя і взаєморозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Позивачка заперечує проти примирення, оскільки вважає його неможливим, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе і шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із позовної заяви позивачка бажає після розлучення залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 104,105,110,112,114 СК України та

Outcome: approved