Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до територіальної громади с.Монастирчани про визнання за нею права власності на домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] Заявлені вимоги в судовому засіданні позивачка та представник позивача мотивували тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], яка за життя була єдиним власником згаданого домоволодіння. Заповіт матір'ю не посвідчувався. Після смерті матері вона, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, фактично заволодівши спадковим майном і у визначений законом строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Її два брати [PERSON] та [PERSON] від права на прийняття спадщини відмовились, про що також 15.01.1997 року подали заяву до нотаріальної контори. Свого часу завершити оформлення прийняття спадщини не змогла, через скрутне матеріальне становище. В даний час вирішила отримати свідоцтво про право на спадщину, однак державним нотаріусом Богородчанської районної державної нотаріальної контори Войташеком І.І. 12.09.2017 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та господарські споруди, оскільки правовстановлюючих документів спадкодавець за життя не оформила. Тому змушена доводити своє право на успадковане майно у судовому порядку. Просили позов задовольнити. Представник Монастирчанської сільської ради подав до суду письмову заяву у якій позов [PERSON] визнав, просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] відповідно до даних погоподарських книг Монастирчанської сільської ради була власником домоволодіння в [ADDRESS] і померла [INFO]. Чоловік покійної - [PERSON], помер в 1994 році. Брати позивачки [PERSON] та [PERSON], як можливі спадкоємці за законом першої черги, відмовилась від свого права на спадкування частки майна про що 15.01.1997 року подали до нотаріуса відповідну заяву. Таким чином, після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем на майно, відповідно до ст. 1261 ЦК України, являється позивачка. Вона звернулася до нотаріальної контори у встановленому законом порядку з наміром оформити свої спадкові права на вказане домоволодіння, а також заволоділа спадковим майном та користується ним з 1996 року. Попри те, що її право на спадкування нотаріусом перевірено, постановою державного нотаріуса Богородчанської районної державної нотаріальної контори Войташека І.І. від 12.09.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено через те, що правовстановлюючі документи на домоволодіння спадкодавцем за життя належно не оформлені. Станом на 26.07.2017 року Івано-Франківським ОБТІ проведено інвентаризацію майна. Відповідно до представленого технічного паспорту, домоволодіння складається з житлового будинку, двох сараїв, колодязя, убиральні та огорожі, які були збудовані до 1992 року. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Враховуючи наведене, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved