Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фієста-тревел» (код ЄДРПОУ -37420145) на користь [PERSON] суму, яка належить до повернення у результаті неналежного виконання умов договору від 13.08.2003 р. з урахуванням інфляції у розмірі 11 355 грн. (одинадцять тисяч триста п'ятдесят п'ять гривень), суму моральної шкоди у розмірі 250 000 грн. (двісті п'ятдесят тисяч гривень). В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.08.2003 р. [PERSON] (на той момент [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу) було надано завдаток приватному підприємству «Фієста» (на сьогоднішній день ТОВ «Фієста-тревел») за організацію туристичного туру в Іспанію для родини позивачки (донька - [PERSON], та чоловік [PERSON]) у розмірі 200 $ (двісті доларів США), що за курсом НБУ станом на 13.08.2003 р. складало 1060 гривень (одна тисяча шістдесят гривень). Договір про відповідне туристичне обслуговування було укладено з ПП «Фієста» в особі директора Банько Маргарита Борисівни, (що підтверджується розпискою від 13.08.2003 р.). 15.08.2003 р. у виконання умов договору [PERSON] було передано до ПП «Фієста» грошову суму у розмірі 4256 грн. за білети Київ-Барселона-Київ та проживання в отелі «Алхамбра» з 19.08.2003 по 21.08.2003 р. (що підтверджується розпискою від 15.08.2003 р. доданою до заяви). Фірма-перевізник «МАУ» відмовилась реєструвати позивачку та її родину, мотивуючи рішення відсутністю у відповідача належних прав на оформлення проїзних документів. Відсутність у відповідача належних прав на оформлення проїзних документів та порушення ліцензійних умов провадження господарської діяльності підтверджується листом управління по туризму і курортах Одеської Облдержадміністрації від 03.11.2003 р. №7- 3/03376 . Отже, вищезазначеною діяльністю відповідач порушив ч. 3 ст.12, ч.І., 2, 4. ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» ( в редакції від 01.10.2002 р. яка діяла на час виникнення правочину ). Згідно до ч. 3 ст.12 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві товар (роботу, послугу), який за якістю відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору, а також інформації про товар (роботу, послугу), що надається продавцем (виробником, виконавцем). У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт і надання послуг і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступає до виконання договору або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений термін стає неможливим. Згідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт або надання послуг стане очевидним, що їх не буде виконано згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний термін для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений термін - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Ч. 4. ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» за наявності у роботах (послугах) істотних відступів від умов договору або інших істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Так, позивачці було завдано матеріальну шкоду у розмірі 5316 грн., що з урахуванням індексу інфляції становить 11 355 гривень. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір моральної шкоди суд вважає за необхідне визначити, виходячи з положень ч. 3 ст. 23 ЦК України, а саме: залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, конкретних обставин справи та враховуючи вимоги розумності і справедливості суд визначає грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 гривень. Таким чином, на підставі наведеного суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: partial