Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила встановити факт належності на праві власності [PERSON] Лукинічні, яка померла 23.08.2010 року, 1/2 частини квартири [ADDRESS]; визнати за нею [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] Лукинічни, яка померла 23.08.2010 року та визнати за нею [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. 24 червня 2016 року позивачка надала заяву про зменшення позовних вимог, а саме: просила розглядати лише вимогу про встановлення факту належності [PERSON] 1/2 частки квартири за життя, також прохала здійснювати розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 31 ЦПК України збільшення або зменшення позовних вимог є безумовним правом позивача, тому суд розглядає лише вимогу про встановлення факту. Вказана вимога мотивована тим, що [PERSON] доводилась позивачці бабусею, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на житло не зареєстрований у відповідному реєстраційному органі, а без цього зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. Таким чином, встановлення факту належності 1/2 квартири померлій необхідно позивачці для реалізації своїх спадкових прав. Представник відповідача - виконавчого комітету Шосткинської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, у вирішенні позову покладаються на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов підтримав, не заперечував проти його задоволення судовим рішенням, прохав розглянути справу без його участі Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] Лукинічна померла 23 серпня 2010 року в м. Шостка Сумської області. /а.с. 10/. Дослідженими свідоцтвами про народження підтверджується, що позивачка є онукою [PERSON] по лінії матері. (а.с. 8,9) Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.03.1994 року в/о «Десна», квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] Лукинічні та [PERSON]. /а.с. 12/ З копії паспорті позивачки вбачається, що вона була зареєстрована та проживала до 2004 року в квартирі [ADDRESS] (а.с. 7) Також згідно техпаспорту та довідки Шосткинського МБТІ працівниками БТІ обстежувалась квартира [ADDRESS]. (а.с. 14-16). Зважаючи на вказане, суд вважає, що при видачі свідоцтва про право власності на житло органом приватизації некоректно зазначено назву вулиці, а отже вірним слід вважати назву «Робоча». Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Виходячи із положень ст.ст. 356, 372 ЦК України власність двох і більше осіб є спільною власністю, при цьому вважається, що частки є рівними. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що за життя [PERSON] належало на праві власності 1/2 частка квартири та встановлення даного факту необхідно позивачці для реалізації своїх спадкових прав.

Outcome: approved