Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до [PERSON],[PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування та встановлення факту володіння на праві приватної власності житловим будинком вказуючи, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме домоволодіння за адресою [ADDRESS]. За життя її померлий чоловік [PERSON] фактично прийняв спадщину після своїх померлих батьків [PERSON] та матері [PERSON], але не одержав свідоцтво про право власності на спадщину . Вона звернулась до Четвертої одеської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. Державний нотаріус письмово повідомила її, що для оформлення спадщини необхідно надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, а у разі їх відсутності треба звертатись до суду. Також позивачка вказала, що в 1949 році будинок за [ADDRESS] побудував та фактично був його власником [PERSON], який за життя не встиг оформити правовстановлюючі документи на домоволодіння. Позивачка, яка є спадкоємцем першої черги за законом, фактично проживає та зареєстрована в зазначеному будинку з 19.10.1984 року, тобто близько 30 років, та всі особливі рахунки оформлені на неї. Відповідачі до нотаріальної контори не звертались. За вказаних обставин позивачка просить встановити факт володіння на праві приватної власності [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] та визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування на вказаний будинок після померлого [INFO] її чоловіка, [PERSON]. До суду представник позивача надав заяву про підтримку своїх позовних вимог , щодо розгляду справи за його відсутністю та постановлення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, якими позов визнали та просили про розгляд справи за їх відсутністю з поважних причин. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та не надання доказів поважності причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи заяву представника позивача про не заперечення постановлення заочного рішення, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явились, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та прийняття заочного рішення. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 02.01.2002 року Відділом реєстрації громадянського стану Жовтневого РУЮ міста Одеси , актовий запис № 45 .( а.с. 11) Після смерті відкрилась спадщина , яка складається з нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб, позивачка перебувала з [PERSON] у шлюбі з 08.06.1984 року, про що відділом РАГС Ленінського райвиконкому міста Одеси було зроблено запис за № 275 та видано свідоцтво про укладення шлюбу ( а.с.13 ) Позивачка, як спадкоємиця першої черги , фактично проживає та зареєстрована в зазначеному будинку з 1984 року , що підтверджується довідкою, виданою ОСНКМ « Хаджибеївський» в місті Одесі від 21.12.2013 року № 301 ( а.с. 16 ), довідкою від 08.12.2012 року № 286 ( а.с.17 ) , копією паспорту ( а.с. 8 ), довідкою Ф-1 від 24.02.2014 року ( а.с. 21 ). [PERSON] звернулась до Четвертої одеської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, але листом від 14.11.2013 року № 1802/02-14 державний нотаріус повідомила, що для оформлення спадщини необхідно надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, а у разі їх відсутності звернутися до суду за захистом своїх інтересів ( а.с. 20 ). Відповідачі, як діти спадкодавця до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались. Також судом встановлено, що в 1949 році колгоспом ім..Фрунзе Усатівської сільської ради Одеської області [PERSON],батьку померлого [PERSON], було виділено земельну ділянку загальною площею 794 кв.м.. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Останній побудував житловий будинок та господарські споруди. [PERSON] в цьому будинку постійно та безвиїзно мешкав зі своєю сім'єю. Відповідно до Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» 1966 року, [PERSON] в 1973 році звернувся до Ленінського виконкому Ради депутатів трудящих із заявою про оформлення права власності на домоволодіння та видачу свідоцтва. Це підтверджується довідкою органу самоорганізації населення комітету мікрорайону «Хаджибейський» в місті Одесі №287 від 08.12.2012року ( а.с. 117 ), довідкою №202 від 03.09.2012 року ( а.с. 18 ) актом від 18.04.1973 року ( а.с. 14 ) та заключенням про житловий будинок [ADDRESS] від 30.05.1973 року, виданого Одеським БТІ ( а. с. 15 ). Вказаним висновком також було встановлено, що документи на будинок не збереглися - втрачені. Комунальні платежі сплачуються регулярно Рішення про виділ земельної ділянки не збереглося. [PERSON] захворів і не встиг отримати свідоцтво про право власності на домоволодіння. Належність будинку [PERSON] підтверджується також тим, що житловий будинок літ. «А» «Г». сараї літ. «В», «Ж» «Д» побудовані до 05.08.1992 року, то відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року № 582/5773 (із змінами та доповненнями) такі будівлі не є самочинними. Спірний житловий будинок ([ADDRESS]) , а саме житловий будинок літ «А» побудований в 1949 році, житловий будинок літ. « Г», сарай літ. «В» побудовані в 1978 році, сарай літ.»Ж» «Д» побудований в 1990 році і вважаються такими, що прийняті в експлуатацію. Відповідно до постанови КМ України від 17.10.2013 року №868 « Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документом , що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку,садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди,прибудови до них,побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна . В 1973 році Одеським БТІ та РОН було виготовлено поетажний план житлового будинку по [ADDRESS] та схематичний план присадибної ділянки за тією ж адресою ( а.с 19 ), а 18.04.2014 року було виготовлено технічний паспорт на спірний житловий будинок. Таким чином встановлено, що [PERSON] фактично був власником вказаного житлового будинку, його права на цей будинок ніким не оспорювались, будинок знаходився в повному володінні та користуванні померлого та членів його сім`ї . Відповідно до ст..234 ЦПК України суд розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст..234, ст..256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, якщо чинним законодавством не передбачений інший порядок їхнього встановлення. Визнання факту володіння за [PERSON] на праві приватної власності житловим будинком з надвірними господарчими будівлями та спорудами, який розміщено за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці площею 794 кв.м.,необхідно для оформлення спадщини, визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців. Також судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Жовтневим РАГСом міста Одеси , актовий запис № 556, ( а.с 10 ). Після його смерті залишилось спадкове майно домоволодіння за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України в ред..2004 року та роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п.1) спір підлягає вирішенню за нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 року. Відповідно до ст..529 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Відповідно до ст..549 ЦК України в ред..1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] у встановлений законом строк, так як вступили у володіння та управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] постійно проживали разом із спадкодавцем та вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті свого чоловіка та батька, хоча свідоцтво про право власності на спадщину не отримали. Ще за життя [PERSON] , були відкритті особисті рахунки на будівлю, проведено водопровід, оформлено газопостачання, про що свідчать довідки та виписки із особистого рахунку. Також регулярно сплачувались податки та комунальні платежі за надані послуги. Після смерті [PERSON] були переоформлені особисті рахунки на [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18 квітня 1984 року відділом РАГСу Суворовського району міста Одеси ( а.с.11 ). Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння за адресою : [ADDRESS]. Після її смерті спадкоємцем першої черги став її син [PERSON] . [PERSON] спадщину прийняв, оскільки вступив в управління спадковим майном , але отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] не зміг, у зв'язку з тим , що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке складається з житлового будинку, літ. «А», «Г», сараї літ. «В», «Д»,«Ж», вбиральні літ. «Е», огорожі літ.№1-3. Відповідно до ст.. 548 ЦК України в ред..1963 року позивачка фактично прийняла спадщину та згідно зі ст..549 ЦК України в ред..1963 р. вступила у володіння та управління спадковим майном, оскільки залишилась проживати у спадковому будинку, оплачувала комунальні платежі ( а.с.30-48 ), податок на землю, обробляла присадибну ділянку, підтримувала будинок у належному стані, робила ремонти, розпорядилася особистими речами свого чоловіка та предметами домашньої обстановки. Позивачка також уклала договори на утримання будинку, на вивіз сміття ), договори на користування електричною енергією , переоформила розрахункові книжки на оплату водогону та водовідведення , отримала технічний паспорт на газобалонну установку у будинку , регулярно сплачує всі необхідні платежі, в тому числі регулярно страхує спірний будинок , про що свідчать страхові свідоцтва ( а.с. 30-48 ). Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст..560 ЦК України в ред..1963 року спадкоємці можуть отримати свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину особам, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Відповідно до п.3.1 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст..392 ЦК України). Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15,16 ЦК України передбачено,що кожна особа може звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Таким чином, виходячи з норми ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. За таких обставин суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано право власності в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] , на домоволодіння за адресою : [ADDRESS]. На підставі викладеного ,

Outcome: approved