Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивачка звернулась із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що їй на підставі рішення від 8 квітня 2011 року Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя на праві приватної власності належить кв. [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач, який однак у такому житловому приміщенні не мешкає тривалий час та особистих речей в квартирі не має, внаслідок чого не сплачує комунальні послуги та в утриманні житла участі не бере. При цьому жодних перешкод в користуванні цим житлом вона відповідачу не чинить. Таким чином через порушення права власника внаслідок відсутності добровільного зняття з реєстрації за такої адреси [PERSON] позивач просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS] . У судове засідання [PERSON] не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні поданого нею позову. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, від якого надійшла до суду заява з проханням розгляд справи провести за його відсутності, при цьому останній, визнаючи поданий до нього позов, проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення від 8 квітня 2011 року Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя по справі № 2-1253/11 [PERSON] на праві приватної власності належить кв. [ADDRESS] , про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 4 травня 2011 року Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Маріупольської міської ради від 18 січня 2020 року по [ADDRESS] зареєстрований лише [PERSON] , [INFO] , починаючи з 5 жовтня 2006 року. Натомість відповідач, [PERSON] , з березня 2015 року по теперішній час не мешкає по [ADDRESS] , що підтверджується свідченнями сусідів по такому будинку на підставі акту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Альфа Луч» від 14 січня 2020 року. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 СК визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом. В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов`язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім`ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним. За змістом ст. 316, 317, 319 ЦК право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач фактично протягом останніх 5-ти років у кв. [ADDRESS] не мешкає без поважних причин. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, однак не користуючись ним понад передбачені законом строки без поважних причин, є таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS] . Таким чином через підтвердження факту не проживання у спірному житловому приміщенні понад один рік [PERSON] , останній втратив за ст. 405 ЦК право користування таким житлом, через що поданий позов [PERSON] підлягає задоволенню шляхом позбавлення відповідача права користування кв. [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати останньої по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved