overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів в якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що 11.10.2013 року в с.Підгіря Богородчанського району Івано-Франківської області помер її чоловік [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 04.10.2013 року в Підгірській сільській раді вона являється спадкоємцем всього належного чоловікові майна. Однак, через складні сімейні обставини, що склались, не подала вчасно заяву про прийняття спадщини. Тому, змушена звертатися до суду щоб поновити пропущений строк. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з викладених підстав. Вказала, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, оскільки вважала, що прийняла спадщину за фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті. Однак не врахувала, що вони з чоловіком були зареєстровані за різними адресами. Крім того, вказала, що не могла швидше звернутись з приводу оформлення спадщини через життєві обставини. Зокрема молодший син потрапив у дорожньо-транспортну пригоду після якої тривалий час лікувався і потребував догляду. Просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечили проти встановлення матері додаткового строку для прийняття спадщини. Вказали, що за наявності заповіту батька, не заперечують, щоб спадщину прийняла мати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка відповідно до ст.1223 ЦК України являється спадкоємцем за заповітом покійного чоловіка [PERSON], який помер 11.10.2013 року (а.с.4). Після смерті чоловіка позивачка вступила в користування спадковим майном, однак не звернулася вчасно за оформленням спадщини внаслідок складних життєвих обставин, що склались в родині. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що причина пропуску строку для оформлення прийняття спадщини позивачем може бути визнана судом поважною, а тому їй слід встановити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного, ст. 1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання їх втратившими право користування жилим приміщенням.Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власником будинку [ADDRESS] , який належить їй на підставі договору дарування від 6 жовтня 2009 року , посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] В будинку зареєстровані її брат [PERSON] та сестра [PERSON], які в будинку не проживають, змінивши місце проживання. , їх речей в будинку немає, що підтверджується актами, складеними головою квартального комітету та сусідами. Вона повинна сплачувати за утримання будинку і за відповідачів як за додаткових членів своєї сім'ї, не може належним чином розпорядитись своєю власністю. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися , про час розгляду справи повідомлені. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає ,що позов підлягає задоволенню. Статею 319 ЦК України передбачено ,що власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 391 ЦК України передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім ї без поважних причин понад один рік . Встановлено, що позивач являється власником будинку [ADDRESS], який належить їй на підставі договору дарування від 6 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу [PERSON] В будинку зареєстровані її брат [PERSON] та сестра [PERSON] , відповідачі по справі , які в будинку не проживають, що підтверджується довідкою від 11.07.2013 року голови квартального комітету №9. Відповідачі в будинку не проживають, змінили місце проживання, їх речей в будинку немає, що підтверджується актами від 28 грудня 2012 року, 30.11.2012 року, 31.10.2012 року, 28.09.2012, 30.08.2012 року, 31.07.2012 року, 29.06.2012 року складених головою квартального комітету та сусідами. Так як відповідачі не проживають в будинку без поважних причин більше 1 року, тому згідно ст. 405 ЦК України вони втратили право користування даним будинком .Наявність факту реєстрації відповідачів в даному будинку змушує позивача сплачувати комунальні послуги і за відповідачів як за додаткових членів своєї сім'ї, перешкоджає належним чином користуватися належним їй будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинковолодіння на [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у її будинку, однак більше як 10 років в ньому не проживають, а тому втратили право на користування її житлом. Оскільки через реєстрацію відповідачів у її будинку вона не може реалізувати свої права, зокрема на отримання субсидії чи інших соціальних допомог, тобто це створює їй незручності, просить позов задовольнити. В підготовче засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову визнали. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідачі не заперечили проти задоволення позову, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.4), позивачці належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які у даному будинку не проживають більше десяти років, що підтверджується актами органу місцевого самоврядування (а.с.11-14). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Беручи до уваги вказані вище обставини, суд вважає, що відповідачі втратили право на користування власним житлом позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Свої вимоги мотивує тим, їй стало відомо, що відповідачці [PERSON] виготовили державний акт, у який включена земельна ділянка, яка перебуває у її власності. Дана помилка допущена Тернопільським інститутом землеустрою. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи Ткачук І.В. в судовому засіданні зазначив, що державний акт підлягає скасуванню, оскільки виготовлений двічі на одну й ту саму земельну ділянку і виправлення помилки без судового рішення є неможливим. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. 12 червня 2007 року [PERSON], на підставі розпорядження Бучацької районної державної адміністрації від 22.05.2006 року №345 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №189058 і присвоєно кадастровий номер 6121281100:01:001:0568 . 28 червня 2008 року [PERSON], на підставі розпорядження Бучацької районної державної адміністрації від 22.05.2006 року №345 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №122860 і присвоєно аналогічний кадастровий номер 6121281100:01:001:0568 . Отже, у 2008 році Тернопільським інститутом землеустрою було помилково виготовлено та видано два державні ати на одну й ту саму земельну ділянку, внаслідок чого в державний акт виданий на ім'я [PERSON] включена земельна ділянка, яка належила на праві власності позивачці [PERSON] Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. В силу ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачкою, мають бути компенсовані відповідачем. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання державного акту недійсним та скасування його державної реєстрації є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки Тернопільський інститут землеустрою не виконав взятих на себе зобов'язань, та допустив виготовлення двох державних актів для [PERSON] та [PERSON] на одну земельну ділянку, тому інститут землеустрою слід зобов'язати безкоштовно виготовити [PERSON] державний акт на право приватної власності на належну їй земельну ділянку з подальшою його безоплатною реєстрацією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, та обґрунтувала позов тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . В квартирі з 27.02.2007 р. зареєстровані відповідачі по справі - її сини [PERSON] , [PERSON] . Однак, відповідачі в квартирі ніколи не проживали та не приймали участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг за користування квартирою. В добровільному порядку з реєстрації відповідачі не знімаються, чим перешкоджають позивачці, як власнику, вільно розпоряджатися належним майном та змушують нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню квартири. Просить визнати відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення слухання справи не надали. Відзив на позов, також, від них не надходив. Суд вважає можливим розглянути справи за їх відсутності на підставі наявних доказів з винесенням заочного рішення. Вислухав пояснення представника позивача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.01.2021 року, копією технічного паспорту на [ADDRESS] ), відомостями про реєстрацію права власності на нерухоме майно Краматорського міського БТІ від 15.04.2009р. В квартирі зареєстровані сторони по справі, що підтверджується інформацією Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади від 22.12.2020 року № 28/01.1-25/4024. Відповідачі в квартирі не мешкають з 2001 року, що підтверджується відповідним актом Комітету мікрорайону № 6 Краматорської міської ради від 04.01.2021 року № 01-14/1111. Комунальні послуги вони не сплачують, участі в утриманні квартири не приймають. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, у зв`язку із чим відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2002р. житлового будинку №6 по вул. Залізнична в с.Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, у якому зареєстровані її сини - відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] Останні не проживають в належному їй будинку більше одного року, жодних їх речей в будинку не має. Формальна реєстрація відповідачів перешкоджає їй отримати субсидію на комунальні послуги. Тому просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Позивачка у судове засідання не з»явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою свого місця реєстрації, не зявився в судове засідання, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідачі, як члени сімї позивача власника житлового будинку №6 по вул. Залізнична в с.Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області не проживають у цьому будинку без поважних причин більше п»яти років по даний час. Вказані обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 17.06.2002р.(а.с.4), також особистою заявою відповідача [PERSON] від 25.12.2015р., згідно якої останній позов визнав. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 06 червня 2008 року помер її батько [PERSON]. Оскільки на випадок своєї смерті він не залишив заповіту, тому належне йому майно спадкується за законом. Спадкоємцями за законом першої черги є його діти: вона, її брат та сестра. На день смерті батька разом з ним проживала тільки вона. Відповідачі по справі на спадкове майно не претендують. Спадщина, яка залишилась після смерті батька, складається з будинковолодіння №34 по вул. Шевченка, в с. Липівка Тисменицького району, до складу якого входить житловий будинок, сарай, сарай, сарай, криниця, огорожа загальною вартістю 57\~519 грн. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на будинковолодіння відсутній. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом після померлого батька. Позивачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 06 червня 2008 року помер батько позивачки [PERSON]. Оскільки на випадок своєї смерті він не залишив заповіту, тому належне йому майно спадкується за законом. Спадкоємцями за законом першої черги є його діти: позивачак [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] На день смерті батька разом з спадкодавцем проживала тільки позивачка. Відповідачі по справі на спадкове майно не претендують. Спадщина складається з будинковолодіння №34 по вул. Шевченка, в с. Липівка Тисменицького району, до складу якого входить житловий будинок, сарай, сарай, сарай, криниця, огорожа загальною вартістю 57\~519 грн. Вищевказане підтверджується довідкою виданою виконкомом Липівської сільської ради від 29.04.2015 р. (а.с. 3), копією технічного паспорта (а.с. 6-8). Однак через відсутність правовстановлюючих документів на майно, оформити свої спадкові права позивачка не може. Тому за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після смерті батька. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1273-1275, 1278 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 07.04.1990 р. вона, позивачка одружилася з [PERSON] В даному шлюбі у них народилося троє дітей- Варданян Г.Х., [PERSON], [PERSON] За період проживання в шлюбі вони з чоловіком побудували житловий будинок по вул. Шевченка, 219 в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. 10.07.2015 р. чоловік помер. За життя чоловік право власності на спірне майно не оформив. Також відсутній і заповіт на будинковолодіння, тому з метою оформлення спадщини вона звернулася до Тисменицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На момент смерті чоловіка вона здійснювала повне господарське відання та управління майном, оскільки вони проживали разом однією сім»єю, вели господарство. Тому на час відкриття спадщини вона фактично прийняла спадщину. Спадкоємцями за законом першої черги також є відповідачі, їхні діти, які на спадкове майно не претендують. Інших спадкоємців не має. При зверненні в Тисменицьку державну нотаріальну контору для оформлення права власності на спадкове майно, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка. Позивачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, у поданих суду заявах просили справу розглянути у їх відсутності, позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачка, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] побудували будинковолодіння №219 по вул. Шевченка в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. 10 липня 2015 року [PERSON] помер. За відсутності заповіту, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги належного покійному будинковолодіння. Також спадкоємцями за законом першої черги є відповідачі- діти покійного [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на спадкове майно не претендують. Інших спадкоємців не має. Позивачка спадщину прийняла у встановленому законом порядку, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем. Однак у Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Тому слід визнати право власності за позивачкою на будинковолодіння в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 386, 392, 1217, 1222, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20.01.2009р. померла її бабуся [PERSON] На випадок своєї смерті остання залишила заповіт, згідно якого все належне їй майно, а саме: будинковолодіння №6 по вул.. Гірська в с. Підпечери Тисменицького району Івано-Франківської області, заповіла їй- Мохняк [PERSON] за законом першої черги є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , однак вони відмовляються від спадкування. Вона, позивачка, спадщину прийняла належним чином, оскільки проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем. У зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинковолодіння, вона не може оформити свої спадкові права та їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої бабусі. Позивачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 20 січня 2009року померла бабуся позивачки [PERSON], якій належало будинковолодіння №6 по вул. Гірська в с. Підпечери Тисменицького району Івано-Франківської області.(а.с.4). За життя [PERSON] склала заповіт, який було посвідчено 07.12.2007р. секретарем Підпечерівської сільської ради та внесено в реєстр за №71, згідно якого спадкоємцем всього належного покійній на день смерті майна являється позивачка [PERSON]Б.(а.с.12). Даний заповіт не змінювався та не відмінявся. [PERSON] за законом першої черги являються відповідачі [PERSON], [PERSON]- діти покійної, які на спадкове майно не претендують. Позивачка спадщину прийняла належним чином, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем та продовжує проживати у будинку. Однак свої спадкові права на будинковолодіння не може оформити, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Тому слід визнати право власності за позивачкою [PERSON] на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1216, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved