Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до Шевченківського районного суду м. Києва та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 4623,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує, що 04 листопада 2006 року між сторонами було укладено шлюб. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка вказує, що під час шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] . Сторони ще до отримання рішення суду про розірвання шлюбу більше року проживали окремо. Зазначає, що з цього періоду між сторонами було попередньо досягнуто усну домовленість про надання [PERSON] як батьком грошових коштів на утримання сина у добровільному порядку. Однак ця домовленість з боку відповідача інколи порушувалася як щодо часу надання коштів, так і щодо розміру щомісячного платежу. З позову вбачається, що починаючи з періоду окремого проживання позивачка [PERSON] кошти на утримання сина отримує, але нерегулярно, і не в достатній кількості, тому змушена розраховувати на свої можливості. Будь-яких домовленостей, закріплених документально щодо виплати аліментів на утримання сина [PERSON] , між колишнім подружжям не досягнуто. Вказує, що кошти на утримання дітей у відповідача є, оскільки [PERSON] займає відповідальну посаду та отримує конкурентоздатну заробітну плату. Проте, добровільно надати довідку про заробітну плату відповідач не погоджується. У зв`язку з цим стороною позивача до розрахунку береться розмір середньої заробітної плати у м. Києві, яка на 01.12.2019 становить 13868 грн. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А отже, цілком прийнятним для позивача є розмір аліментів, який становить 1/3 частину від середньої зарплати - 4623 грн. У відповідача інших неповнолітніх дітей немає, аліменти на них він не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюб після розлучення з позивачкою не вступав. Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, попередній розрахунок яких подано разом з позовною заявою. З огляду на викладене просить позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Протоколом автоматичного розподілу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 вересня 2020 року судову справу розподілено на суддю Усатову І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Відповідно до зворотного повідомлення поштове відправлення відповідачу було повернуто за закінченням строку зберігання. На день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Ухвалою Солом`янського районного суду від 21 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду від 21 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок не залежить від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва 11.07.2007, [PERSON] народився [INFO] , про що складений актовий запис №1083. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.11.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом РАЦС Шевченківського районного управління юстиції м. Києва 04.11.2006, за актовим записом №1393, був розірваний. Так, відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Звертаючись до суду, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4623,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано доказів в обґрунтування необхідності стягнення аліментів з відповідача, а саме: в твердій грошовій сумі в розмірі 4623 грн., щомісячно. З огляду на викладене вище, враховуючи вимоги чинного законодавства та надані позивачкою докази, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 09 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття до [INFO] . На думку суду, вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітнього [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Жодних доказів на підтвердження здійснення судових витрат позивачем не надано. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Outcome: partial