Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом, де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 19.12.2014 року. Відповідно до законодавства України нею була своєчасно подана заява про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, у зв'язку з чим державним нотаріусом було заведено спадкову справу № 437/2015. Крім іншого в спадкове майно входить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Вищевказана 1/3 частина квартири [ADDRESS], належить її матері [PERSON], яка померла 19.12.2014 року, згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 27.11.1997 року, виданим Дніпропетровським вагоноремонтним заводом ім. С.М. Кірова, згідно з розпорядженням № 994 від 27.11.1997 року, зареєстрованого КП «ДМБТІ» ДОР та записане в реєстрову книгу № 358п за реєстровим № 52. При розгляді питання щодо отримання відповідного Свідоцтва про право власності на спадкове майно, нотаріус встановив, що згідно інформації КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради [PERSON] не має змоги надати оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане майно, відповідні документи можливо утримує інша особа - співвласник зазначеної квартири [PERSON], або вони були навмисно знищенні, оскільки він не визнає право на спадщину [PERSON], та на запрошення нотаріуса до нотаріальної контори не з'являється, що унеможливлює встановити факт наявності/відсутності правовстановлюючого документа та унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену частину квартири [PERSON] У звязку з цим, позивачка просила суд визнати право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка розташована в будинку литера А-9 складається в цілому із: 1-коридор, 2-житлова, 3-туалет, 4-ванна, 5-житлова, 6-житлова, 7-кухня, 8-вбудована шафа, І-лоджія; житловою площею 39,2 кв.м., загальною площею 65,1 кв.м., за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 19.12.2014 року. У судове засідання позивачка не зявилася надала до суду заяву, у якій просила слухати справу за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надав заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності та постановити рішення на підставі матеріалів справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 27.11.1997 року Дніпропетровським вагоноремонтним заводом ім. С.М. Кірова, на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON] та [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: м.Дніпропетровськ (Дніпро), [ADDRESS], загальною площею 65,7 кв.м. [PERSON] померла 19.12.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 19.12.2014 року, актовий запис №2134. Після її смерті відкрилась спадщина у до складу якої входить 1/3 частина квартири, яка розташована за адресою: м.Дніпропетровськ (Дніпро), [ADDRESS], загальною площею 65,7 кв.м. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 666396 виданого повторно Амур-Нижьнодніпровським районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], актовий запис № 960. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 26.07.1980 року, актовий запис № 829, та прізвище «Назарова» змінено на «Задорожна». 05.05.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 19.12.2014 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 437/2015. Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 02.02.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що нею не було надано правовстановлюючих документів на майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, співвласник квартири [PERSON] неодноразово викликався до Четвертої державної нотаріальної контори з питання оформлення дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпропетровським вагоноремонтним заводом С.М Кірова 27.11.1997 року, однак до нотаріальної контори не зявився, що унеможливило встановити факт наявності або відсутності правовстановлюючого документу на квартиру, у звязку з чим позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON], у визначеному статтею 1296\~ЦК України порядку\~позивачка не має змоги отримати свідоцтво про право на\~спадщину на спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири, що є спадщиною після матері [PERSON], яка померла 19.12.2014 року, на думку суду, позивачка обрала вірний спосіб захисту своїх прав, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка розташована в будинку літера А-9 та яка складається з приміщень: 1- коридор, 2- житлова, 3- туалет, 4-ванна, 5-житлова, 6-житлова, 7-кухня, 8-вбудована шафа, І-лоджія; житловою площею 39,2 кв.м., загальною площею 65,1 кв.м., в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 19.12.2014 року.

Outcome: approved