Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради № 233 від 19 грудня 1989 року Радчанською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області 05.03.1991 року було видане свідоцтво про право власності на жилий будинок, яке посвідчує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] , про що в Івано-Франківському ОБТІ 05.03.1991 р. був зроблений запис в реєстрову книгу №3 за реєстровим номером 402. В склад вказаного господарського двору входив зазначений житловий будинок, а також земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Згідно рішення Радчанської сільської ради від 22.12.1993року [PERSON] передано у власність дві земельні ділянки площею, 0,25га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,25га - для ведення особистого селянського господарства, які є частиною вказаного вище господарського двору. [INFO] [PERSON] померла. 16 травня 2006 року при житті [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області за реєстровим №88, про те, що все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідає позивачці. [PERSON] звернулася до Радчанської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою на успадковані нею земельні ділянки, а також до Тисменицького районного суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на частину спадкового майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 86 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,43 га, яка знаходиться в урочищі «Білий хрест» Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Рішенням Тисменицького районного суду від 24.12.2012р. визнано факт вступу [PERSON] в спадкові права та в управління спадковим майном. Крім того встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Також Тисменицький районний суд в межах позовних вимог вирішив: - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 86 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,43 га (кадастровий номер-2625884700030080045) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в урочищі «Білий хрест» Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Рішенням Радчанської сільської ради від 04.08.2014року [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 1,31га, в тому числі земельної ділянки яка знаходиться в [ADDRESS] (береги) орієнтовною площею 0,25га, для ведення особистого селянського господарства. Вказане рішення ніким не скасовано та є дійсним на час розгляду справи. Після розробки проектною організацією технічної документації на спірну земельну ділянку, [PERSON] погоджено із суміжними землекористувачами кадастровий план та акт приймання-передачі межових знаків на зберігання щодо земельної ділянки площею 0,2266га, яка знаходиться на території [ADDRESS] ) для ведення особистого селянського господарства. Однак Радчанська сільська рада відмовилася погодити технічну документацію, вказуючи на відхилення від загальної площі земельної ділянки. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2266га для ведення особистого селянського господарства. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив розглянути справу у відсутності свого представника. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради № 233 від 19 грудня 1989 року Радчанською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області 05.03.1991 року було видане свідоцтво про право власності на жилий будинок, яке посвідчує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] , про що в Івано-Франківському ОБТІ 05.03.1991 р. був зроблений запис в реєстрову книгу №3 за реєстровим номером 402. В склад вказаного господарського двору входив зазначений житловий будинок, а також земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Згідно рішення Радчанської сільської ради від 22.12.1993року [PERSON] передано у власність дві земельні ділянки площею, 0,25га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,25га - для ведення особистого селянського господарства, які є частиною вказаного вище господарського двору. [INFO] [PERSON] померла. [INFO] при житті [PERSON] зробила заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області за реєстровим №88, про те, що все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідає [PERSON] . Попри те, що права власника земельної ділянки померлої [PERSON] , в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно документи власності на належну їй земельну ділянку мати позивачки не отримувала, однак вона вважається його власником і це право презюмується. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно. Реалізовуючи своє право на спадкове майно [PERSON] звернулася до Радчанської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою на успадковані нею земельні ділянки, а також до Тисменицького районного суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на частину спадкового майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 86 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,43 га, яка знаходиться в урочищі «Білий хрест» Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Рішенням Тисменицького районного суду від 24.12.2012року визнано факт вступу [PERSON] в спадкові права та в управління спадковим майном. Крім того встановлено, що [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Також Тисменицький районний суд в межах позовних вимог вирішив: - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 86 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . - визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,43 га (кадастровий номер-2625884700030080045) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в урочищі «Білий хрест» Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . На думку суду вказане судове рішення підтверджує факт вступу [PERSON] в спадкові права. Отже, позивачка є спадкоємцем за заповітом спадкового майна. Рішенням Радчанської сільської ради від 04.08.2014року [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 1,31га, в тому числі земельної ділянки яка знаходиться в [ADDRESS] (береги) орієнтовною площею 0,25га, для ведення особистого селянського господарства. Вказане рішення ніким не скасовано та є дійсним на час розгляду справи. Після розробки проектною організацією технічної документації на спірну земельну ділянку, [PERSON] погоджено із суміжними землекористувачами кадастровий план та акт приймання-передачі межових знаків на зберігання щодо земельної ділянки площею 0,2266га, яка знаходиться на території [ADDRESS] ) для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до вимог ст. 1235, 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину у визначеному законом порядку. Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавала. Згідно інформації наданої Радчанською сільською радою після смерті [PERSON] земельні ділянки, які були в її користуванні відповідно до архівного рішення від 22.12.1993року, а саме спірна земельна ділянка площею 0,25га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства перейшли у користування [PERSON] . Цільове призначення земельної ділянки, яка належала [PERSON] не змінювалося. Тому, суд критично оцінює твердження відповідача про переведення спірної земельної ділянки в землі запасу сільської ради відповідно до рішення 36-сесії Радчанської сільської ради від 09.10.2015року, так як відповідачем не надано доказів реалізації вказаного рішення сільської ради, зокрема відповідачем не надано доказів внесення змін в земельно-облікові документи та доказів вилучення спірної земельної ділянки у позивачки. З поданої позивачкою землевпорядної документації вбачається, що суміжними землекористувачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] погоджено на місцевості конфігурацію і площу спірної земельної ділянки, та зазначено, що межі земельної ділянки в натурі проходять по існуючій огорожі (бетонний паркан, металева сітка), металевих стовпах, штучних рубежах. Тобто, визначено фактичну площу земельної ділянки на місцевості виходячи з історичних меж. Жодних претензій щодо меж земельної ділянки суміжники не подавали, що підтверджується їхніми підписами із вказанням паспортних даних. Як вбачається з листа Радчанської сільської ради від 23.10.2019року №412/02-2-12 відповідач, Радчанська сільська рада, визнала факт переходу спірної земельної ділянки до позивачки в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] однак помилково вважає, що позивачка [PERSON] нібито самостійно зробила обмір земельної ділянки без участі суміжних землекористувачів. Це спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами зокрема кадастровим планом, відомістю дирекційних кутів, актом приймання - передачі межових знаків на зберігання, викопіюванням з генерального плану с.Радча Тисменицького району Івано-Франківської області. Фактичне прийняття у спадщину спірної земельної ділянки також підтверджується квитанціями про сплату земельного податку. Отже, Радчанська сільська рада, визнаючи факт набуття позивачкою в порядку спадкування спірної земельної ділянки в порушення вимог закону необґрунтовано відмовилася погодити технічну документацію, вказуючи на нібито відхилення від загальної площі земельної ділянки, що є порушення прав позивачки. Тому, суд вважає, що є всі правові підстави, які вказують на порушення прав та інтересів позивачки зі сторони відповідача, а отже судове рішення по даній цивільний справі має відновити майновий інтерес позивачки. З огляду на ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. При цьому, розглядаючи справу в межах позовних вимог суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачкою. На підставі наведеного,

Outcome: approved