Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її сина [PERSON] , померлого [INFO] на: -житловий будинок [ADDRESS] ; -житловий будинок № 22, житловою площею 30,60 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку, кадастровий номер: 5121010100:02:003:0127, площею 0,2000 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку, кадастровий номер: 5121010100:02:003:0128, площею 0,1466 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку, кадастровий номер: 5323281001:01:002:0152, площею 0,19 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її сина [PERSON] , померлого [INFO] , вона як спадкоємець за заповітом звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини, але постановою заступника завідувача Приморської державної нотаріальної контори Одеської області від 13.01.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину померлого у зв`язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності померлого на спадкове майно. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але від її представника до суду надійшла заява, в якій він вказав, що на позовних вимогах наполягає та просить справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачки. Представники відповідачів: Біляївської міської ради Одеської області та Великосорочинської сільської ради Полтавської області у судове засідання не з`явилися, але направили до суду заяви, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечували та просили справу розглянути у їх відсутність. Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер громадянин Сполучених Штатів Америки - [PERSON] , про що свідчить належним чином засвідчена копія свідоцтва про смерть № [NUMBER] (а.с.15-17). Після його смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок № 20, житловою площею 38,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок № 22, житловою площею 30,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер: 5121010100:02:003:0127, площею 0,2000 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер: 5121010100:02:003:0128, площею 0,1466 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер: 5323281001:02:002:0152, площею 0,19 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивачка [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] (а.с.12). [INFO] [PERSON] склав заповіт, яким заповідав своїй матері [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він по закону буде мати право. Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Дудіновою І.Д. 31.08.2011 року та зареєстрований в реєстрі за № 9-712, а тому відповідно до ст. 1223 ЦК України позивачка є спадкоємцем за заповітом (а.с.89). З спадкової справи № 523/2019 заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивачка є єдиною спадкоємицею після його смерті. З приводу оформлення спадщини позивачка звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі, але листом № 523л/2019/02-14 від 13.01.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно померлого та рекомендовано звернутися до суду (а.с.29). Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи вбачається, що померлому [PERSON] належало наступне нерухоме майно: -житловий будинок № 20, житловою площею 38,60 кв.м. з надвірними спорудами: літ. Б сарай, літ. В льох, літ. І басейн, 1-3 огорожа, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1564 (а.с.58); -житловий будинок № 22 з огорожею, житловою площею 30,60 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2-2142 (а.с.75); -земельна ділянка, кадастровий номер 5121010100:02:003:0127, площею 0,2000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту серії ЯГ № 292294 від 01 червня 2006 року, виданого Біляївським районним відділом земельних ресурсів (а.с.93); -земельна ділянка, кадастровий номер 5121010100:02:003:0128, площею 0,1466 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту серії ЯГ № 292295 від 01 червня 2006 року, виданого Біляївським районним відділом земельних ресурсів (а.с.94); -земельна ділянка, кадастровий номер 5323281001:01:002:0152, площею 0,19 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту серії ЯА № 903250 від 12 вересня 2008 року (а.с.36). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач. Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Враховуючи те, що [PERSON] був власником зазначеного вище нерухомого майна, яке належало йому на законних підставах, позивачка прийняла спадщину після його смерті, подавши до закінчення 6-ти місячного строку заяву до нотаріальної контори, а тому суд вважає можливим визнати на за нею право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved