Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом який в подальшому уточнила в якому просить виселити відповідачку [PERSON], з будинку [ADDRESS] без надання їй іншого житлового приміщення. При цьому позивачка вказує, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок [ADDRESS]. Порушується систематично її право власності на будинок з боку відповідачки по справі [PERSON], яка влаштовує сварки з приводу користування будинком, порушує правила співжиття в будинку, зловживає алкогольними напоями, не пускає позивачку в будинок, псує жиле приміщення, що робить неможливим проживання із нею в одному будинку. Через зловживання відповідачкою алкогольними напоями, будинок перетворився на смітник - скрізь валяються пляшки від спиртного, які позивач вимушена постійно прибирати. В будинку неприємний сморід, безлад, відповідач відмовляється прибирати у будинку. Тому, позивачка змушена звернутися до Мелітопольського міськрайонного суду, з вказаною позовною заявою, аби захистити своє право власності на будинок. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ч.5 ЦПК України. Причини неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу заочно на підставі даних та доказів, які містяться у матеріалах справи. Прийнявши до уваги заяву позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився надавши суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності з рішенням суду буде згоден. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАВ № 787645 від 30.11.2002 року належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. /а.с.7/. Право власності позивачки на житловий будинок систематично порушується відповідачкою, яка влаштовує сварки з приводу користування будинком, порушує правила співжиття в будинку, зловживає алкогольними напоями, не пускає позивачку в будинок, псує жиле приміщення, що робить неможливим проживання із нею в одному будинку. Вказані обставини підтверджуються постановою дільничного інспектора міліції Мелітопольського МВ ГУМВС в Запорізькій області від 16.05.2013 року за № 2068. /а.с.11/. Через зловживання відповідачкою алкогольних напоїв, будинок перетворився на смітник - скрізь валяються пляшки від спиртного, які позивач вимушена постійно прибирати. В будинку неприємний сморід, безлад, відповідачка відмовляється прибирати у будинку. Ці факти антисоціальної поведінки з боку відповідачки та зазначені вище обставини підтвердили в судовому засіданні свідки; [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON] який мешкає за адресою: [ADDRESS] вони неодноразово бачили, як відповідачка ображає нецензурною лайкою [PERSON], застосовує до неї фізичне насильство, не впускає її в будинок та чинить інші перешкоди в користуванні власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеному законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК Української РСР виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. Відповідно до положень норм ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, перелік яких не є вичерпним, ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка без відповідних на те правових підстав чинить позивачки перешкоди у користуванні її власністю, а саме житловим будинком [ADDRESS], у зв'язку з чим підлягає примусовому виселенню без надання їй іншого житлового приміщення.

Outcome: approved