Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. При цьому, позивачка зазначає, що їй на праві власності належить вищевказаний будинок, який вона придбала у відповідачки [PERSON] Відповідачі не мешкають в ньому з червня 2014 року, але залишаються зареєстрованими, що позбавляє її в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. У даному приміщенні ніяких речей відповідачів немає, ніяких спроб вселитися в будинок з боку відповідачів не було. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, судові повістки повернулися з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] та [PERSON] за місцем їх реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідачів немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачці згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 травня 2014 року належить будинок [ADDRESS], про що свідчить копія даного договору /а.с.6-7/. За даною адресою зареєстрована та проживає позивачка, про що наявний штамп в її паспорті та довідка з місця проживання, надана головою квартального комітету №7 Мелітопольської міської ради. Окрім позивачки у даному будинку зареєстровані відповідачі, але в ньому не проживають з червня 2014 року, що підтверджується відомостями відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради та довідкою голови квартального комітету №7 Мелітопольської міської ради /а.с.4 зворот, 8, 13,14/. В силу того, що відповідачі зареєстровані у вищевказаному будинку позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника будинку, визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Припинення права власності на будинок припиняє право колишнього власника на користування цим будинком. Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, і в ухвалі Верховного Суду України від 13.07.2011 року № 6-55662св10. Оскільки власником даного будинку є позивачка, а колишня власниця нерухомості відповідачка [PERSON] не знялася з реєстраційного обліку, в будинку з червня 2014 року не проживає та не несе витрат по її утриманню, остання втратила право користування цим приміщенням, так як реєстрація відповідача у будинку позивачки є перешкодою у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Більш того, відповідачка [PERSON] не виконала умови договору купівлі-продажу будинку, а саме: п.10 - продавець зобов'язується знятися з реєстраційного обліку у будинку до 25 червня 2014 року. Крім того, чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Отже, оскільки новим власником квартири є позивач, а відповідач [PERSON] не є членом її родини, у зв'язку з відсутністю договірних відносин з новим власником будинку, останній втратив право користування цим будинком. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування в будинку [ADDRESS] Запорізької області. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved