Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

позивачка звернулася до відповідачки з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину будинковолодіння в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 13.06.2006р. бабця - [PERSON] подарувала їй - [PERSON] 21/100 ідеальних часток домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], та складається з: житлових кімнат « 1-4» і « 1-5», житловою площею 31,60 кв. м, підвальних приміщень «III» і «IV», загальною площею 61,10 кв. м. Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] 13.06.2006 року за реєстром № 1969, підлягав державній реєстрації в порядку ст.210 ЦК України. Законодавством не встановлено, в який саме строк слід зареєструвати даний договір. Відповідно до ч.1 ст.722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. В жовтні 2013р. вона звернулась із заявою про реєстрацію за нею права власності на належну їй частку спірного домоволодіння в Реєстраційну службу Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, де отримала відмову в реєстрації, оскільки спірне нерухоме майно зареєстроване за відповідачко [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. 26.01.2012р. державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. видала свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстр. № 313, спадкова справа № 833/2011, згідно з яким відповідачка [PERSON] отримала в спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], 72/100 ідеальних частин будинку разом із належними до нього господарськими спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], та розміщені на земельній ділянці площею 600 кв. м. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус не з'ясувала, а відповідачка не повідомила про те, що 21/100 ідеальних часток домоволодіння не можуть входити в спадкове майно, оскільки відчужені за договором дарування. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились. Останній подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, також подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов визнала. Згідно із ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь з справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи те, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3,11,15,59,60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Захист прав у порядку цивільного судочинства - це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України, одним із яких є визнання права, якщо таке заперечується чи не визнається іншими особами. Тому власник порушеного права зобов'язаний довести належність йому такого права і відповідно може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Судом встановлено, що була [PERSON], яка померла [INFO], на підставі свідоцтва про право власності, яке було видане Стрийською міською радою 26.02.2002р. та зареєстроване в Стрийському МБТІ за №1249, була власником 72/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Власником 28/100 частини цього ж будинку є [PERSON]. 13.06.2006р. приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір дарування, згідно з яким [PERSON] подарувала позивачці [PERSON] 21/100 ідеальну частку домоволодіння в [ADDRESS]. Ця частка складається з житлових кімнат « 1-4» і « 1-5», житловою площею 31,60 кв. м, підвальних приміщень «III» і «IV», загальною площею 61,10 кв. м в будинку А-1 загальною площею 183,4 кв. м, який в свою чергу складається з однієї кухні та п'яти житлових кімнат, площею 70,4 кв. м. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом реєстровий № 313 від 26.01.2012р. (спадкова справа № 833/2011) відповідачка [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], успадкувала 72/100 ідеальних частини будинковолодіння з належними до нього господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Таким чином відповідачка [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] 72/100 ідеальних частки зазначеного нерухомого майна, в які увійшла й 21/100 ідеальна частка цього майна, яку [PERSON] 13.06.2006р. подарувала позивачці. Згідно з ч.1 ст.722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки договір дарування, згідно з яким [PERSON] подарувала позивачці [PERSON] 21/100 ідеальну частку домоволодіння в [ADDRESS], був нотаріально посвідчений 13.06.2006р., суд, виходячи з обґрунтованості позову та доведеності обставин, з яким позивачка пов'язує порушення права власності, вважає за можливе захистити порушене правло у спосіб, визначений позивачкою, який є справедливим та відповідає способам захисту, що передбачені ст.16 ЦК України. Позивачка втратила право власності на 21/100 частину домоволодіння в [ADDRESS], внаслідок частково оспорюваного правочину, тому суд, враховуючи те, що визнання відповідачкою позову є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, переконавшись у відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції відповідачки з цього приводу, приходить до висновку про те, що визнання позову слід прийняти та захистити порушене право позивачки шляхом визнання частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 26.01.2012 року державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. за реєстром № 313 (спадкова справа № 833/2011), та визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 21/100 (двадцять одну соту) ідеальну частку домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і складається з житлових кімнат « 1-4» і « 1-5», житловою площею 31,60 кв. м, підвальних приміщень «III» і «IV», загальною площею 61,10 кв. м.

Outcome: approved