Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Робоча, буд.48. Дошлюбне прізвище позивачки є Івакіна. Відповідно до довідки № 9126 від 26.12.2017 року, за вказаною адресою зареєстрована [PERSON], яка не проживає у будинку з 2007 року, з того часу відповідачка виїхала, та місце її проживання на теперішній час мені невідомо. Оскільки відповідачка зареєстрована, однак не проживає за вказаною адресою, позивачка вимушена сплачувати за неї комунальні послуги. Отже, дії відповідачки, порушують права позивачки як власника вказаного житлового будинку. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Се\-вастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового за\-сідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд спра\-ви за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвален\-ня заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спра\-ви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть». Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 71 ЖК України «Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Позивач по справі, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Робоча, буд.48 (договір купівлі-продажу житлового будинку від 15.11.1972 року, свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 06.10.1988 року, акт на право користування землею від 24.07.1991 року). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (І-ЖС № 336564) дошлюбне прізвище позивачки є «Івакіна». Відповідно до довідки № 9126 від 26.12.2017 року, за вказаною адресою зареєстрована [PERSON], яка не проживає у будинку з 2007 року. Оскільки відповідачка зареєстрована, однак не проживає за вказаною адресою, позивачка вимушена сплачувати за неї комунальні послуги. Отже, дії відповідачки, порушують права позивача як власника вказаного житлового будинку. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку за адресою: Запорізька область Мелітопольський р-н с. Костянтинівка вул. Робоча 48. Суд вважає, що задоволена судом вимога в межах визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у цілому відновить порушене право позивача на житло.

Outcome: approved