Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області, колишньої Улянівської сільської ради Скадовського району розміром 2, 85 га з кадастровим номером 6524784700:13:018:0015. 20.01.2010 з відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Скадовському районі 08.04.2011 року за №652470004000146, строком на 10 років. Строк дії договору закінчився 08.04.2021 року. Оскільки в добровільному порядку відповідач повертати земельну ділянку не збирається, просить визнати припиненим договір оренди землі від 20.01.2010, зобов`язати СТОВ «Заповіт Ілліча» повернути [PERSON] належну їй на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 85 га, стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. 08.07.2021 від директора СТОВ «Заповіт Ілліча» Кальченка А.Н. надійшов відзив на позовну заяву згідно якого позовні вимоги відповідач не визнав та просив відмовити у його задоволенні мотивуючи тим, що СТОВ «Заповіт Ілліча» зробив усе необхідне для повернення позивачу земельної ділянки за актом приймання-передачі, але остання зустрічні дії не вчинила, у позивачки відсутні перешкоди у користуванні земельною ділянкою, оскільки вона землею фактично користується. Також, позивачкою не надано доказів того, що вона зверталася до державного реєстратора з приводу виключення відомостей про оренду, а той йому відмовив, оскільки спеціальною нормою Земельного кодексу передбачено особливості припинення шляхом не поновлення договору оренди, а саме: подання стороною за місяць до закінчення строку дії договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяви про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. Подання цієї заяви достатньо для припинення договірних відносин і виключення з реєстру відомостей про оренду. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 15.06.2021 провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача адвокат Черкашин Ю.О. в судове засідання з`явився, позовні вимоги просив задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково пояснив, що твердження представника відповідача щодо недодержання позивачкою процедури припинення договору оренди є безпідставними, оскільки не ґрунтується на законі. Позивачка в судове засідання з`явилася, позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні додатково пояснила, що листи-повідомлення на адресу СТОВ «Заповіт Ілліча» підписувала, однак їх направлення на адресу відповідача особисто не підтвердила, до державного реєстратора не зверталася, акт приймання-передачі земельної ділянки не підписувала через те, що він містив у п.5 неприйнятні умови відповідно до яких у випадку порушення Орендодавцем п.3 цієї додаткової угоди він сплачує на користь СТОВ «Заповіт Ілліча» штраф у розмірі 50000 грн. Представники відповідача в судове засідання з`явилися, проти задоволення позову заперечували з підстав викладених у відзиві, просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД№724389 від 23.07.2009 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області, колишньої Улянівської сільської ради Скадовського району з кадастровим номером 6524784700:13:018:0005. 20.01.2010 між [PERSON] та СТОВ «Заповіт Ілліча» було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Скадовському районі 08.04.2011 року за №652470004000145, щодо оренди земельної ділянки площею 2, 85 га строком на 10 років. Строк дії договору закінчився 08.04.2021 року згідно п. 43 вказаного договору. 25.06.2020 за допомогою засобів поштового зв`язку позивачка надіслала СТОВ «Заповіт Ілліча» письмове повідомлення про небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки (а.с. 16-19). 03.09.2020 СТОВ «Заповіт Ілліча» направило лист-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк та намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди та проект додаткової угоди до договору оренди землі №97 (а.с.20-21). 29.09.2020 позивачка надіслала СТОВ «Заповіт Ілліча» письмове повідомлення від 26.09.2020 про те, що пропозиції підприємства у листі від 03.09.2020 є неприйнятними, та додала до листа проект договору про закінчення договору оренди з актом приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 22-25). 10.03.2021 позивачка повторно за допомогою засобів поштового зв`язку надіслала СТОВ «Заповіт Ілліча» письмове повідомлення про те, що не має наміру продовжувати договір оренди земельної ділянки та просить не проводити на земельній ділянці сільськогосподарські роботи (а.с.26). Після закінчення договору оренди, 10.04.2021 позивачка надіслала за допомогою засобів поштового зв`язку СТОВ «Заповіт Ілліча» повідомлення про те, що заперечує проти поновлення договору оренди, строк дії договору закінчився та договір є припиненим (а.с.28-29). 07.05.2021 за допомогою засобів поштового зв`язку позивачка повторно направила лист-повідомлення до СТОВ «Заповіт Ілліча» про заперечення проти поновлення договору оренди, з проектом актом прийому-передачі земельної ділянки (а.с.31-33). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 3 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до частини першої статті 78 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною першою статті 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. Частинами 8,11 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Частиною 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Зокрема, у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Отже, стаття 33 вказаного закону фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Частиною першою цієї статті закріплено переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, реалізація якого можлива за умови дотримання порядку, визначеного частинами другою-п`ятою статті. Частиною шостою статті передбачена друга підстава поновлення договору оренди землі, яка реалізується в порядку, встановленому частинами шостою-дев`ятою цієї статті. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22.05.2019 року в справі № 233/844/18 погодилася з тим, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ст.33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Для застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. У постанові Великої палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №313/350/16-ц зазначено, що виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини на певних умовах. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». І саме в такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зважаючи на те, що [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з листами-повідомленнями з запереченнями щодо поновлення договору оренди починаючи з 30.06.2020, що виключає застосування «мовчазної згоди» чи продовження орендних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову. Щодо твердження представника відповідача про недодержання позивачкою процедури припинення договору оренди та відсутність доказів про звернення до державного реєстратора, суд зазначає наступне. Зазначені доводи представника відповідача ґрунтується на положеннях статті 32-2 Закону України «Про оренду землі», якою визначено, що поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 ЗК України. Статтею 126-1 ЗК України вказано на необхідність подачі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяви про виключення з реєстру відомостей про поновлення договору оренди землі. Однак, згідно абзацу 4 Розділу ІХ Закону України «Про оренду землі» правила визначенні статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами чинними на момент їх укладення. Вказані норми законодавства набрали чинності 16.01.2020 згідно із Законом України №340-Х від 05.12.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», у той час як договір оренди земельної ділянки між сторонами укладений у 2010 році. Таким чином, посилання відповідача на вказані обставини є безпідставними. Доводи представника відповідача про відсутність дій позивача щодо підписання акту повернення земельної ділянки судом до уваги не приймаються, оскільки його умови є неприйнятними для позивачки (а.с.21). Разом з тим, від підписання акту прийому-передачі запропонованому позивачкою відповідач ухиляється, що унеможливлює виключення з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право оренди СТОВ «Заповіт Ілліча» на земельну ділянку, належну [PERSON] на праві власності. Доводи щодо відсутності перешкод в користуванні земельною ділянкою належними та допустимим доказами не доведені. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі в сумі 908, 00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000, 00 грн.

Outcome: approved