Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на квартиру, в якій зазначила, що згідно договору дарування серія АА1 № 711000 від 28.05.1997 року [PERSON], якає її матерю, подарувала їй квартиру [ADDRESS]. Квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 68,56 кв.м. Договір дарування був засвідчений державним нотаріусом Першої Маріупольської нотаріальної контори. Оригінал договору дарування позивачкою був загублений, тому на теперішній вона не може розпоряджатися квартирою в повному обсязі, оскільки договір дарування не був зареєстрований в Маріупольському БТИ. За фактом зникнення оригіналу договору дарування відповідачка [PERSON] зверталася із заявою до Центрального відділу поліції в місті Маріуполі та давала оголошення до газети. Позивачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії договору дарування серії АА1 № 711000 від 28.05.1997 року вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру, що складається з трьох кімнат, загальною площею 68,56 кв.м., яка розташована за адресою: м. Маріуполь, пр. Будівельників, будинок, № 175[ADDRESS]. (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-АВ № 154598 від 17.061969 року, [PERSON] є донькою відповідачки [PERSON] (а.с. 7). Позивачкою до суду надано список державних нотаріальних контор, документи яких залишилися в приміщенні нотаріального архіву в м. Донецьку, де зазначено що нотаріальні справи, що закінчені провадженням Першою маріупольською державною нотаріальною конторою за період з 1943-2001 роки, були передані для подальшого зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву. На теперішній час усі архівні нотаріальні справи знаходяться у місті Донецьку, на тимчасово не підконтрольній Українській владі території. (а.с. 27). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у ч. 4 ст. 41 Конституції України, яка закріплює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На даний час позивачка [PERSON] має лише копію договору дарування спірної квартири, серії АА1 № 711000, який був нотаріально засвідчений державним нотаріусом Першої Маріупольської нотаріальної контори [PERSON] Копія цього договору не дає їй можливості розпоряджатися квартирою на свій розсуд. Дублікат оригіналу договору дарування вона не має можливості отримати в нотаріальній конторі, оскільки усі нотаріальні справи, що закінчені провадженням Першою маріупольською державною нотаріальною конторою за період з 1943-2001 роки, були передані для подальшого зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, який на даний час знаходиться на тимчасово не підконтрольній Українській владі території. Таким чином суд вважає, що є достатньо підстав для визнання права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved