overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить розірвати шлюб, що був укладений з відповідачем 16 вересня 2011року, зареєстрований відділом державної РАЦС по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №38. Свій позов мотивувала тим, що подружнє життя не склалось. Збереження його неможливо, тому що кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Подальше спільне життя та збереження родини є неможливим. Від цього шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Від позивачки надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутністю, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2011року відділом державної РАЦС по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №38, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб./а.с.5/ Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, позов може бути задоволено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому після роз'єднання позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь вклад на картковому рахунку №26256152543001 в сумі 31844,12 грн. та нараховані відсотки за користування цим вкладом з 17.11.2011 р. по день набрання рішення законної сили. Представник позивачки у судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала відповідну письмову заяву. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, позовні вимоги не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, про що надав письмові заперечення проти позову. У судовому засіданні досліджені наступні докази: довідки про доходи; письмові заперечення проти позову; копія листа УПФУ; копія ухвали Лисичанського міського суду від 05.05.2014 р. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. На підставі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що за заявою позивачки до Лисичанського УПФУ від 17 листопада 2011 р. пенсія перераховувалась на картковий рахунок №26256152543001 у відповідача. Станом на 01.08.2013 р. залишок пенсії на рахунку становить 25000 грн., в серпні та вересні 2013 р. ПФУ переказало пенсію в сумі 6844,12 грн. Всього залишок на картковому рахунку становить 31844,12 грн. В листопаді 2013 р. позивачка звернулась до відповідача з заявою про повернення внесків та 08 листопада 2013 р. отримала відповідь Голови правління банку про відсутність внесених за договором коштів. Відповідачем не надано доказів правомірного списання вказаних суми належних позивачці грошових коштів, тому суд вважає позовні вимоги про їх стягнення на користь позивачки такими, що підлягають задоволенню, а надані позивачкою докази у вигляді довідок ПФУ у м. Лисичанську про переказ грошових коштів на належний позивачці грошових рахунок, відкритий у відповідача, достатніми та переконливими. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 318,44 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення вимог просила стягнути з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки доходів щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка у судове засідання не зявилася, просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала суду відповідну письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: довідка №225 від 26.04.2017 р.; довідка ВП «Центральна міська аптека 43»; копія заочного рішення Лисичанського міського суду від 18.05.2011 р.; копія свідоцтва про народження. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 лютого 2008 р., який 18 травня 2011 р. було розірвано. Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила, розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем були припинені у квітні 2013 р., через зраду, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків вона не бажає, від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності, позов Позивачка в судове засідання не з'явилася, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2007 р., відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 358. Подружні стосунки між сторонами були припинені у квітні 2013 р., через зраду, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків сторони не бажають, від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO],в свідоцтві про народження якого батьком вказано відповідача. Малолітній син [PERSON], [INFO]мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у наданій суду письмовій заяві уточнені позовні підтримала, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві уточнені позовні вимоги визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19 березня 2010 р. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому, після уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження; довідка про перебування дитини на утриманні. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2011 р. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому, після уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача кошти (аліменти) на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись на те, що пенсії, яку вона отримує у розмірі 1111,19 грн. їй не вистачає на лікування, харчування та купівлю одягу. Позивачка у судове засідання не зявилася, просила справу розглядати за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмовій заяві уточнені позовні вимоги визнав, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка з 06 вересня 2012 р. отримує пенсію в УПФУ в м. Лисичанську у розмірі 1111,19 грн. Пенсії на лікування, харчування та купівлю одягу не вистачає. Відповідач є сином позивачки, який на даний час працює не офіційно та отримує дохід, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатної матері. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 551,2 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком №49 по вул. К.Цеткін в м. Лисичанську Луганської обл., шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в зазначеному будинку у звязку з припиненням права власності на будинок (а.с.29-30). Відповідачем наданий зустрічний позов, в якому він просить визнати за ним право власності на ? частину будинку з господарськими будівлями за адресою: Луганської обл. м. Лисичанськ вул. К.Цеткін буд. 49, придбаного 06 серпня 1996 р. та зареєстрованого на імя [PERSON], як придбаного в період шлюбу з позивачкою-відповідачкою. Позивачка-відповідачка та її представник у судовому засіданні уточнений позов підтримали, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач-позивач та його представник у судовому засіданні уточнений первісний позов не визнали, просили задовольнити зустрічний позов. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія договору купівлі-продажу; копія реєстраційного напису; копія рішення Лисичанського міського суду від 06.09.2010 р.; довідка голови вуличного комітету; розписка від 26.07.2013 р.; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно; копія розписки від 26.07.2013 р.; копія виписки з банку; довідка УПФУ в м. Лисичанську. У судовому засіданні встановлено, щосторони перебували у шлюбі з 23 червня 1984 р. по 17 вересня 2010 р. (а.с.6). Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.1996 р. ними був куплений житловий будинок №49 по вул. К. Цеткін у м. Лисичанську (а.с.4-5), який відповідно до ст.22 КпШС УРСР, що діяв на час придбання будинку, є спільною сумісною власністю подружжя. На підставі ст. 69-71 СК України, ст.372 ч.2 ЦК України відповідач-позивач має право власності на /1/2 частину вказаного майна, тому зустрічний позов підлягає задоволенню. Оскільки власникові на підставі ст.317 ч.1 ЦК України належить право користування належним йому майном, первісний позов про визнання відповідача-позивача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, задоволенню не підлягає. Суд не приймає до уваги в якості доказу вимог за первісним позовом розписку відповідача-позивача від 26.07.2013 р. як таку, що підтверджує втрату ним права власності на частку у будинку (а.с.23), оскільки відповідно до ст.69 ч.2 абз.2 СК України, ст.372 ч.4 ЦК України договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності у т.ч. подружжя, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. А згідно ст.220 ч.1 ЦК України недотримання нотаріальної форми договору тягне за собою його нікчемність. Інших доказів втрати відповідачем-позивачем права власності на частку у спільному мані подружжя суду не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь відповідача-позивача підлягає стягненню з позивачки-відповідачки судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/10 частини усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та стягнути з відповідача аліменти на її утримання, у розмірі 1/10 частини всіх видів доходів відповідача, до досягнення малолітнім сином [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 21.03.2021 р., посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання. Позивачка у судове засідання не зявилась, уточнені позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала суду відповідну письмову заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмовій заяві уточнені позовні вимоги визнав, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив розглядати за його відсутності. 3-тя особа у судове засідання не зявилась, справу просила розглядати за її відсутності, не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог, про що надала відповідну письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2017 р. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини, який має можливість надавати таку допомогу, оскільки він працює та отримує заробітну плату. Відповідно до\~ч.\~2,\~4\~ст.\~84\~СК України,дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років.Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,4 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати сектор громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області та Центр надання адміністративних послуг зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивачка в судове засідання не з'явилася, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, справу просила розглядати в її відсутність, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: договір купівлі-продажу квартири; копія технічного паспорту; довідка голови вуличного комітету; довідка відділу адміністративних послуг. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.010.1999 р. Разом із позивачкою у зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який по теперішній час не мешкає за вказаною адресою, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усуненні перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підстави для користування житловим приміщенням за вказаною адресою (оренда, позичка тощо) у відповідача відсутні, тому позов в частині визнання його таким, що втратив право на житло, підлягає задоволенню. Разом з тим, [PERSON] не є суб'єктом владних повноважень, який має право реєстрації місця проживання, до відповідних органів, які позивач просить зобовязати зняти [PERSON] з реєстрації, позов не заявлений, тому в іншій частині вимог суд у задоволенні позову відмовляє. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial