Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Малокатеринівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, в якій зазначила, що [INFO] померла її пробабуся - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина: на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], який належав їй на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок. При житті пробабуся склала заповіт, в якому вона зробила наступне заповідальне розпорядження: все належне їй на час смерті майно воно заповідала - [PERSON]. Однак, на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, позивачка не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а прийняла спадщину фактично. Тому при зверненні до нотаріуса позивачці відмовлено в оформлені спадщини в зв'язку з тими обставинами, що нею не підтверджений факт прийняття спадщини, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, однак надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розглядати справу за її відсутністю. Представник відповідача - Територіальна громада Малокатеринівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу його без участі. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить суд розглядати справу його без участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст..197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт належності [PERSON] житлового будинку з господарським спорудами в [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок № 13 від 06.02.1997 р. 10.02.1997 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Коваль Н.О. секретарем виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради народних депутатів Запорізького району Запорізької області відповідно до якого, все належне їй майно на час смерті вона заповіла - [PERSON]. На запит суду нотаріальною конторою надано відповідь, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалась. Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія [NUMBER] виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 24.10.2006 р. [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до довідки № 261 виданої 05.06.2014 року виконавчим комітетом Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області [PERSON] проживає в [ADDRESS]. В зв'язку з інвентаризацією проведеною в 1969 році поштова адрес змінена з «[ADDRESS]» на «[ADDRESS]». Оскільки, правовідносини по спадкуванню відкрились в 1997 році, то при розгляді спору необхідно керуватись нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен громадянин має право залишити заповіт на все своє майно або його частину одному або недількам особам. Згідно зі ст.541 ЦК УРСР в редакції 1963 року заповіт повинен бути складений в письмовій формі з зазначенням місця та часу його складання, власноручно підписаний заповідачем та нотаріально посвідчений. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з п. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У відповідності до п. 5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Згідно з п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року №868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved