Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки від його заробітної плати щомісяця до досягнення їхньої першої дитини інваліда сина [PERSON], [INFO] шести років, тобто до 08.06.2020 р. включно, починаючи з дня звернення до суду та аліментів на її користь на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки від його заробітної плати щомісяця до досягнення їхньої другої доньки [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до 11.01.2019 р. включно, починаючи з дня звернення до суду. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 21.06.2013 р. між ними у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1163. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Згодом, при обстеженні дитини в лікарні, останньому було встановлено діагноз ДЦП та визнано інвалідом з дитинства, яка потребує домашнього догляду. 12 січня 2016 року у них народилася донька [PERSON]. В звязку з тим, що їхні відносини погіршилися, вона вимушена була забрати свої речі з квартири відповідача у м. Вінниця, обох дітей та повернутися разом з ними мешкати до своїх батьків у м. Козятин. Їй, як матері спільних дітей та дружині, бракує коштів для нормального існування. Відповідач не приділяє уваги їхній сімї, не надає належної матеріальної допомоги на достатнє утримання їхньої сімї. Крім того, вона не має особистого заробітку, так як перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми. Угоди про добровільну сплату аліментів на її особисте утримання між ними не досягнуто. Крім того, відповідач працює на посаді інженера-енергетика, має постійний та стабільний заробіток, отже, він має можливість надавати належну матеріальну допомогу всім членам їхньої сімї задля їхнього доброго існування, інших утриманців не має, а тому, відповідач має можливість сплачувати аліменти на її особисте утримання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та заперечив проти їх задоволення з наступних підстав. Вказав, що [PERSON] допомагає позивачці матеріально, під час спільного проживання забезпечував сімю усім необхідним, приділяв увагу як дружині, так і дітям. Після переїзду позивачки, остання обмежує його спілкування з дітьми. Вказав, що сам по собі факт проживання з дитиною-інвалідом не є достатнім доказом опікування нею. Крім того, [PERSON] не надала жодних доказів, які підтверджували необхідність коштів на її утримання саме в такому розмірі. 27.12.2016 р. Козятинським міськрайонним судом було задоволено позов про стягнення аліментів з нього на утримання дітей в розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку на користь позивача. Крім того, позивачка отримує матеріальне забезпечення в звязку з інвалідністю їхнього сина за рахунок коштів з Державного бюджету в сумі 1247 грн. Додатково до вищеописаного, [PERSON] продовжує отримувати державну допомогу при народженні дітей в сумі 860 грн. на кожну дитину. Підсумовуючи загальну суму, яку намагається стягнути позивачка на своє утримання та дітей складатиме 2/3 від розміру заробітної плати, що суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження». В звязку з тим, що законодавством України заборонено стягувати з боржника за двома виконавчими документами більше 50% від заробітної плати, позовна заява не підлягає задоволенню. Суд, вислухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 21.06.2013 р. зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1163 (а.с.6). Від шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). На даний час сторони по справі спільно не проживають, діти знаходяться на вихованні матері [PERSON]. Висновком ЛКК від 22.05.2015 р. дитині [PERSON] діагностовано дитячий церебральний параліч, син потребує домашнього догляду (а.с.11). Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 27.12.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, починаючи з 02.12.2016 р. і до повноліття дітей.На час розгляду даної справи рішення не набрало законної сили. Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ «[PERSON] Україна», загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.07.2016 р. по 31.12.2016 р. становить 129057 грн. 12 коп.. Інших утриманців у відповідача немає. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, згідно з якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 3 ст. 84 Сімейного Кодексу, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку (шестирічного віку при вадах фізичного або психічного розвитку дитини) незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. А тому твердження представника відповідача про те, що позивачка недовале саме потребу в матеріальній допомозі на її утримання, є безпідставними. Також суд не може прийняти до уваги як доказ надання матеріальної допомоги позивачці виписку по картковому рахунку відповідача № [NUMBER] , оскільки в даній виписці не зазначено, що саме вказані представником відповідача кошти в розмірі 2500 грн. 08.12.2016 р. та 1300 грн. - 23.12.2016 р були перераховані на користь позивачки. Нормами Закону України «Про виконавче провадження», ст. 128 КЗпП України передбачено, що при наявності двох виконавчих документів, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 50%. В звязку з тим, що законодавством України заборонено стягувати з боржника за двома виконавчими документами більше 50% від заробітної плати, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки від його заробітної плати щомісяця до досягнення їхньої першої дитини інваліда сина [PERSON], [INFO] шести років та аліменти на користь позивачки на її особисте утримання в розмірі 1/8 частки від його заробітної плати щомісяця до досягнення їхньої другої доньки [PERSON], [INFO] трьох років, тобто до 11.01.2019 р. включно, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1102,40 грн. стосовно двох позовних вимог заявлених позивачкою.

Outcome: approved