Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.07.2016 року вона передала відповідачці грошові кошти в сумі 20 000 грн. Повернути борг остання зобов`язалася до 26.08.2016 року. Також відповідачка взяла на себе зобов`язання сплатити проценти за користування грошовими коштами. З урахуванням процентів [PERSON] зобов`язана була повернути кошти в сумі 36000 грн. або 60 мішків цукру по 50 кг кожен, про що остання написала розписку. В той же час, ні в строк до 26.08.2016 року, ні до цього часу грошові кошти не повернуті. Оскільки в добровільному порядку питання щодо повернення суми заборгованості між сторонами не вирішено, позивачка просила стягнути з [PERSON] на свою користь на відшкодування заборгованості за договором позики кошти в розмірі 36000 грн. Позивача в судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву. В одному із попередніх засідань, в якому вона брала участь, свої вимоги підтримала. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилася з невідомих причин і не подала відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено наступне. Згідно договору позики від 26.07.2016 року, оформленого розпискою (а.с. 4), [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 20000 грн. строком на 4 тижні - до 26.08.2016 року. Отримавши грошові кошти відповідачка взяла на себе зобов`язання сплатити проценти за користування ними. З урахуванням процентів за користування коштами [PERSON] зобов`язана була повернути 36 000 грн. або цукром 60 мішків по 50 кг кожен. Разом з цим відповідачка свої зобов`язання щодо повернення у визначений строк суми боргу не виконала, чим порушила взяті на себе зобов`язання. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачки, так як в судовому засіданні встановлено, що внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань склалася заборгованість, яка в добровільному порядку боржником не погашена. Сума боргу становить 36000 грн., яка і підлягає стягненню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved