Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.04.2015 р. у смт. Гірник Львівської області на неї накинулась собака породи «кавказька вівчарка», що належить відповідачу та вкусила її за ліву руку, чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді кусаної рани лівого ліктьового суглобу. У цей же день позивачка звернулась за медичною допомогою у Червоноградську ЦМЛ. Також відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил утримання собак. Після укусу собаки, вона отримала психологічну травму - з'явився страх собак, який проявляється у панічному страху бути покусаним, коли вона бачить поруч собак, або навіть чує гавкіт, що впливає на її емоційний стан, та негативно позначається на стані здоров'я загалом. Однак, відповідач у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відмовляється, тому і просить стягнути з відповідача моральну шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 10 000 грн.. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з підстав вказаних у ньому. Відповідач у судовому засіданні позов заперечив повністю, зазначив, що це проста дворняга, а не кавказька вівчарка, а також те, що собаку на вулицю він не випускав. Просив відмовити у позові, оскільки вказаний розмір моральної шкоди є надто високим, враховуючи те, що він є пенсіонером. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] допитаних у судовому засіданні вбачається, що собака раніше завжди знаходився на подвір'ї відповідача і те, що вона напала на позивачку є випадковістю. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, заслухавши покази свідків та дослідивши докази суд встановив слідуюче. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 24.04.2015 р. у справі №459/1377/15-п, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП України, та притягнуто до відповідальності у виді штрафу. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 09.04.2015 р. близько 19:00 год. на позивачку навпроти будинку № 10 по вул. Лисенка, смт. Гірник накинулась собака породи Кавказька вівчарка, власником якої є [PERSON] та покусала її за ліву руку, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді кусаної рани лівого ліктьового суглобу. При цьому, із вказаної постанови вбачається, що [PERSON] визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, та щиро розкаявся. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР», затверджених 17.06.1980 р. Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерством охорони здоров'я УРСР, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив'язі або без неї. Власники собак зобов'язані тримати сторожових собак на прив'язі і спускати їх з прив'язі лише в закритих дворах, що виключають можливість втечі; негайно повідомляти заклади охорони здоров'я і ветеринарної служби про випадки укусу або травмування собакою людини, а також доставляти у ветеринарну установу собак, які покусали людей чи тварин або заподіяли їм травми, для огляду і карантинування протягом 10 днів. За порушення цих Правил громадяни, які є власниками собак, несуть відповідальність у встановленому порядку. Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, відповідно до якої, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Нормою ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з частиною 2 цієї статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Дана позиція також висвітлена у постанові Пленуму ВСУ від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами, згідно із якою, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров'я. У позові позивачка просить суд стягнути на її користь із відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. обґрунтовуючи це тим, що вона отримала фізичний біль, страждала, втратила повноцінне життя, у неї значно погіршився сон, часто бувають неврози які проявляються тривогою та страхом, у зв'язку з виникненням у неї після пережитих подій, панічного страху перед собаками. Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінюючи докази на підтвердження одержання позивачкою моральної шкоди, приймаючи до уваги той факт, що їй дійсно було завдано ушкодження здоров'я, остання була вимушена звертатись за медичною допомогою, був порушений звичайний уклад її життя, що змусило її докладати додаткових зусиль для організації побуту. На підставі наведеного а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд, враховуючи конкретні обставини справи, задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково, у сумі 3 000 грн. за підставами ст.1167 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial