Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], відповідно до договору дарування квартири від 15.10.1999 року. За даною адресою також зареєстровані її донька [PERSON] та її мати [PERSON] Відповідачка з часу реєстрації в 1999 році у вказаній квартирі не проживала, реєстрація проводилась лише з метою оформлення та отримання пенсії, її місце перебування невідоме і засобів звязку не має. Остання за вищевказаною адресою фактично не проживає понад 10 років, комунальні платежі не сплачує та не несе інших витрат по утриманню спірної квартири, не приймає участь у спільному побуті. Місце проживання відповідачки їй не відоме. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] шляхом зняття останньої з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в дане судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~\~ Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 15 жовтня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 4108. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої ОСББ «ЮГ-407», у вказаній квартирі зареєстровані, окрім власника квартири, її донька [PERSON] та мати [PERSON]. У вказаній квартирі відповідачка не проживає без поважних причин понад 10 років, місце її знаходження невідоме, її речей у квартирі немає, за комунальні послуги за вказаною адресою вона не сплачує. Факт того, що відповідачка із вказаного часу не проживає в [INFO] підтверджується актами, складеними мешканцями будинку №5 за вищевказаною адресою від 16.02.2015 року та 16.11.2015 року, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідка [PERSON] про те, що відповідачка не проживає у вказаній квартирі з 1999 року, її речі у квартирі відсутні. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка без поважних причин понад 10 років не проживає у вказаній квартирі, яка є власністю позивача, але з реєстрації не знялася, чим порушуються права власника, оскільки вона повинна сплачувати комунальні послуги за відповідача та не може вільно розпоряджатися на свій розсуд належним їй майном. Будь-яких доказів в спростування викладеного відповідачем суду не надано. \~З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою шляхом зняття її з реєстраційного обліку підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved