Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, де зазначає, що [PERSON], який помер [INFO] року, згідно заповіту, посвідченого 14 квітня 2000 року держаним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори, зробив розпорядження, яким заповів їй належне йому на праві приватної власності майно - 44,5/100 будинку [ADDRESS]. У встановлений законом строк вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Але нотаріус відмовився видати їй свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом , посилаючись на відсутність довідки про постійне місце проживання спадкодавця та правовстановлюючого документа на право власності [PERSON] на 44,5/100 будинку № 13, розташованого за вищезазначеною адресою. Цю довідку вона отримати не може у зв'язку з відсутністю архівних даних про таке. Правовстановлюючий документ на об'єкт спору відповідачем умисно не надається протягом більш ніж 12 років. Разом з тим, за даними реєстру БТІ, спадкодавець є власником 45/100 частини будинку відповідно до свідоцтва про право власності від 06 лютого 1962 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чаплинської ради народних депутатів від 07 грудня 1961 року. Просить визнати за нею право власності на 45/100 частини житлового будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість. Представник Чаплинської селищної ради Греул Ю.М. подала письмову заяву, де просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що заповідач [PERSON], який згідно актового запису № 124, зробленого від 14 листопада 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області, помер [INFO] року. Відповідно до заповіту, посвідченого 14 квітня 2000 року державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори, на випадок своєї смерті зробив останнє розпорядження, яким заповів [PERSON] (позивачу) належне йому на праві приватної форми власності майно - 44,5/100 будинку [ADDRESS] Рішенням Чаплинського районного народного суду у справі № 2-144, від 19 жовтня 1988 року, яке набрало законної сили 30 грудня 1988 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя ухвалено розподілити домоволодіння розташоване в [ADDRESS], виділивши на праві особистої власності [PERSON] в житловому будинку кімнату 1-3, площею 20,6 кв.м. коридор I - площею 2,8 кв.м., частину коридору II - площею 5,25 кв.м., літню кухню «Б»; забор № 2 та частину забору № 1, що складає 55,5/100 частини домоволодіння загальною дійсною вартістю 2844 рублів (дві тисячі вісімсот сорок чотири рублі); [PERSON] в житловому будинку кімнату 1-2, кімнату I-I, площею 5,2 кв.м., частину коридору II площею 10, 85 кв.м., частину забору № 1, водопровід № 5, приміщення № 4, ворота № 3, сарай «В», сарай «Д», з боку сусіда по [ADDRESS], що складає 44,5/100 частини домоволодіння загальною дійсною вартістю 2280 рублів (дві тисячі двісті вісімдесят рублів), зобов'язавши сторони здійснити прибудову вхідних дверей та перегородок в будинку. В ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт того, що документ, що підтверджує право власності [PERSON] на об'єкт спору - свідоцтво про право особистої власності на будинок від 6 лютого 1962 року, видане Чаплинським виконавчим комітетом селищної ради на підставі рішення від 9 грудня 1961 року є безповоротно втраченим за нез'ясованих судом обставин. У зв'язку з чим судом було витребувано від комунального підприємства «Каховське бюро технічної інвентаризації» копію реєстрової книги № 3 домоволодінь, належних окремим громадянам і колгоспним дворам на праві особистої власності, копію архівної довідки, де в реєстровій книзі № 3 за реєстровим номером № 971/3 внесено дані про те, що [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок від 6 лютого 1962 року, виданого Чаплинським виконавчим комітетом селищної ради згідно рішення від 9 грудня 1961 року, належало домоволодіння [ADDRESS] в цілому. В архівній довідці за вказаним реєстрованим номером № 971/3 від 9 лютого 1988 року зроблено відмітку про зменшення частки (долі) [PERSON] у домоволодінні з «в цілому» на 44,5/100. Оскільки рішення Чаплинського районного народного суду від 19 жовтня 1988 року, яке набрало законної сили 30 грудня 1988 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, не потягло за собою наслідків у вигляді припинення, переходу чи зміни правового стану у праві власності [PERSON] на об'єкт спору, окрім зменшення частки у праві власності, враховуючи вичерпний порядок п. 31 - п. 38 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, п. 1 - п. 30 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, норми якої підлягали застосуванню до вказаного виду правовідносин до 13 грудня 1995 року, реєстрації права власності [PERSON] на 44,5 /100 в домоволодінні [ADDRESS] нормативно - правовими актами, діючими на вказаний період, не вимагалося. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (вересень 2008 року) право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Окрім вищезазначених даних, інвентаризаційним бюро від 4 липня 1989 року в реєстровій книзі № 3, за реєстраційним номером № 971, на підставі рішення Чаплинського районного народного суду від 19 жовтня 1988 року у справі № 2-144 внесено запис про реєстрацію права власності [PERSON] на 55,5/100 у домоволодінні [ADDRESS]. Згідно даних цієї архівної довідки та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності до Державного реєстру прав на нерухоме майно від 3 квітня 2013 року за номером 541021 запису про право власності внесено дані про право приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер 2301, виданого 22 грудня 2011 року приватним нотаріусом Чаплинського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] на 55/100 житлового будинку садибного типу [ADDRESS] [PERSON] являлася донькою померлої [PERSON]. Відповідно до норм ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У встановлений ст. 1270 ЦК України порядок позивач [PERSON] звернулася до Чаплинської державної нотаріальної контори за останнім місцем проживання спадкодавця із заявою про прийняття спадщини. Згідно даних довідки № 961/01-16 від 28 грудня 2012 року нотаріус відмовляється видати [PERSON] свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом з причини відсутності довідки про постійне місце проживання спадкодавця та правовстановлюючого документу на право власності [PERSON] на 44,5/100 будинку [ADDRESS] Відповідно до п. 1.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом № 296/5 від 22.02.2012. Міністерства юстиції України, місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою, де в силу п. 1.14 спадкоємець має право звернутися до суду із відповідною заявою про встановлення місця відкриття спадщини. Вказана довідка не може бути видана позивачу жодним із цих органів з причини відсутності (ліквідації) архівних даних про таке. Однак, відповідно до п. 4.15 даного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту на нього. Тобто, аналізуючи вищеперераховані норми, суд вважає, що навіть при зверненні [PERSON] до суду із заявою про визначення місця відкриття спадщини [PERSON], нотаріусом не буде видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді право власності на 44,5/100 будинку [ADDRESS], з причини відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно - свідоцтва про право особистої власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] в цілому від 6 лютого 1962 року, виданого Чаплинським виконавчим комітетом селищної ради на підставі рішення від 9 грудня 1961 року належало, про що інвентаризаційним бюро в реєстровій книзі № 3 здійснено запис № 971, яке є безповоротно втраченим. Згідно п. 3 ч. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, не заперечувалося та не спростовувалося поясненнями чи доказами представником відповідача [PERSON] твердження позивача [PERSON] з приводу наявності обставин, що наступного дня, який слідував після здійснення [PERSON] поховання [PERSON], вона передала на вимогу [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючі документи на будинок, що є об'єктом спору, а саме: свідоцтво про право особистої власності на будинок від 6 лютого 1962 року, видане Чаплинським виконавчим комітетом селищної ради на підставі рішення від 9 грудня 1961 року, та технічний паспорт на домоволодіння. Нормами ст. 328 ЦК України регламентовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі на праві спадкування. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved