Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним кредитних договорів в частині третейської угоди посилаючись на те, що Між нею та відповідачем ПАТ «Ідея Банк» укладено кредитні договори від 23.08.2012 р. №В86.102.75263 та від 13.06.2013 р. №Л69.188.22977. Пунктом 5.6 вказаних договорів встановлено, що всі вимоги, які виникають при виконанні договору або у зв'язку з ним підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків. Дана умова договорів відповідно до ст.12 Закону України «Про третейські суди» є третейською угодою у формі третейського застереження. Між нею та відповідачем ПАТ «Ідея Банк» виник спір з приводу виконання кредитного договору від 13.06.2013 р., у зв'язку з чим банк звернувся з позовом до визначеного третейською угодою постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Порушення провадження за позовом банку підтверджується ухвалою третейського суду від 01.04.2015 р. у справі №ІБ-2992/15. Вважала, що умови кредитних договорів в частині третейської угоди суперечать чинному законодавству, а тому договори в цій частині просила визнати недійсними. Позивач в судове засідання не зявилась, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що факти, викладені в позовній заяві знайшли своє повне підтвердження дослідженими по справі доказами, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитні договори від 23.08.2012 р. №В86.102.75263 та від 13.06.2013 р. №Л69.188.22977. Пунктом 5.6 вказаних договорів встановлено, що всі вимоги, які виникають при виконанні договору або у зв'язку з ним підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків. Дана умова договорів відповідно до ст.12 Закону України «Про третейські суди» є третейською угодою у формі третейського застереження. Між сторонами виник спір з приводу виконання кредитного договору від 13.06.2013 р., у зв'язку з чим банк звернувся з позовом до визначеного третейською угодою постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Порушення провадження за позовом банку підтверджується ухвалою третейського суду від 01.04.2015 р. у справі №ІБ-2992/15. Відповідно до положень ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є законність та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус судців» встановлено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом. Згідно ст.9 цього ж закону, правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Статтею 4 Закону України «Про третейські суди», що є спеціальним у сфері спірних правовідносин, закріплено наступні принципи діяльності третейського суду: незалежності третейських суддів та рівності всіх учасників третейського розгляду перед третейським судом. Разом з тим, розгляд спору між мною та ПАТ «Ідея Банк» постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків може призвести до порушення вказаних вище основоположних принципів незалежності третейських суддів та рівності всіх учасників третейського розгляду перед третейським судом. Відповідач ПАТ «Ідея Банк» є членом Асоціації українських банків (АУБ), що відображено на його офіційному веб-сайті та підтверджується витягом з Проспекту емісії облігацій ПАТ «Ідея Банк». Як вбачається з назви третейського суду, який визначений в укладеній між сторонами третейській угоді, він створений та діє при Асоціації українських банків. Відповідно до п.1.2 Статуту Асоціації українських банків, дана асоціація створена для сприяння розвитку банків, представництва інтересів членів асоціації (серед яких і ПАТ «Ідея Банк») та захисту прав банків. Таким чином, статутною метою діяльності Асоціації українських банків є сприяння ПАТ «Ідея банк», представництво його інтересів та захист його прав. Оскільки АУБ відповідно до Статуту сприяє одній із сторін спору - ПАТ «Ідея Банк», що є членом АУБ, представляє його інтереси та захищає його права, то ні ця асоціація, ані створені нею органи, в тому числі третейський суд, не можуть об'єктивно розглядати такий спір, так як в силу своїх статутних повноважень зобов'язані захищати інтереси банку. Більше того, ПАТ «Ідея Банк» як сторона спору, що розглядається третейським судом, безпосередньо фінансує цей суд та суддів, що підтверджується наступними письмовими доказами. Згідно п.7.1 Статуту АУБ, кошти асоціації утворюються за рахунок вступних та періодичних внесків членів асоціації. Таким чином, ПАТ «Ідея Банк» як член АУБ безпосередньо фінансує дану асоціацію шляхом сплати внесків. Відповідно до п.4 ст.2 Положення про витрати, пов'язані з вирішенням спору в постійно діючому Третейському суді при АУБ (додається), що є складовою частиною Регламенту постійно діючого Третейського суду при АУБ: «гонорар судді (суддям) виплачується Асоціацією українських банків після розгляду справи по суті та винесення процесуального рішення». Таким чином, дана норма Регламенту третейського суду створює наступні правові наслідки: - судді цього суду отримують гонорар від Асоціації українських банків, тобто фінансуються за кошти ПАТ «Ідея Банк» як члена АУБ; - судді отримують свій гонорар лише після розгляду справи по суті та винесення процесуального рішення, що створює пряму матеріальну залежність суддів від результатів розгляду справи та прийнятого ними рішення. Дані обставини свідчать про наявність матеріальної залежності суддів даного третейського суду від АУБ, основою метою якої є захист інтересів банків, а також про фінансування судців однією із сторін спору, який є членом асоціації. Тому ПАТ «Ідея Банк» як сторона спору у цьому третейському суді не може бути рівним з позивачем учасником третейського розгляду. Таким чином, постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків не може розглядати спір між сторонами з дотриманням встановлених законом принципів незалежності третейських суддів та рівності всіх учасників третейського розгляду перед третейським судом. А отже дана умова договору суперечить наведеним вище нормам права. Згідно з ч. 1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 ст.203 ЦК. Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити ЦК У країни та іншим актам законодавства. Разом з тим, передбачена пунктом 5.6 кредитного договору третейська угода, згідно якої спір між мною та ПАТ «Ідея Банк» повинен розглядатися постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків, на підставі викладеного вище суперечить положенням ст.129 Конституції України та ст.4 Закону України «Про третейські суди» в частині незалежності третейських суддів саме даного третейського суду та рівності всіх учасників третейського розгляду перед даним третейським судом. З викладених підстав кредитний договір в частині третейської угоди підлягає визнанню недійсним. При укладенні кредитного договору ПАТ «Ідея Банк» не поінформував позивача про те, що вказаний у третейському застереженні третейський суд та його судді перебувають в організаційній та фінансовій залежності від Асоціації українських банків, що ПАТ «Ідея Банк» є членом даної асоціації та своїми внесками фінансує її, що статутною метою асоціації є сприяння банку, представництво його інтересів та захист прав банку. Відповідач не ознайомив позивача як споживача своїх послуг з вказаними обставинами, замовчав їх існування, чим ввів її в оману щодо цих обставини, яка мають істотне значення - позбавив її права на гарантоване законом справедливе правосуддя у спорах, що виникають з приводу виконання кредитного договору. Банк був зобов'язаний повідомити позивачу інформацію про вказані обставини як споживачу його послуг на підставі ст.ст.4, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», які гарантують їй право на необхідну, доступну та своєчасну інформацію про надавану послугу, інформацію про всі умови кредиту та недоліки запропонованої схеми кредитування. Таким чином, включене до тексту кредитного договору третейське застереження позивач підписала під впливом обману з боку позивача, що виражався у замовчуванні існування наведених вище обставин, які є істотними. Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий договір визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин або замовчує їх існування. Вважаю, що дана норма є додатковою підставою для визнання недійсним кредитного договору в частині третейської угоди. Крім того, предметом позову, що розглядається третейським судом, є стягнення з позивача заборгованості за договором про отримання споживчого кредиту. У спірних правовідносинах позивач є споживачем послуг банку. Своїми позовними вимогами про дострокове повернення кредиту банк порушує її права споживача, які вона вимушена захищати. Разом з тим, відповідно до п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», третейським судам не підвідомчі справи у спорах про захист прав споживачів послуг банку. Відповідно до ст. 6 ч. 1 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод» кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved