Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в будинку. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що згідно рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 647/1931/15-ц, за нею визнано право власності на будинок за адресою: Херсонська область, Бериславський район, смт. Козацьке, вул. Шевченко, буд. 52, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. В даному будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON], [PERSON], які більше року не проживають в ньому. Формальна реєстрація відповідачів порушує її права як власника даного будинку. Просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, уточнила позовні вимоги, просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомляли. Представник Бериславського районного сектору Державної міграційної служби України в судове засідання не з,явився, суду надана заява про розгляд справи у відсутність їх представника. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Із матеріалів справи судом встановлено, що будинок, який знаходиться за адресо смт. Козацьке вул. Шевченка,52 Бериславського р-ну Херсонської області належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується судовим рішенням від 07.10.2015р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.02.2016р. виданого державним нотаріусом Бери славської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі иза № 97. Згідно домової книги [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO] , але відповідно до акту огляду житлового будинку складеного комісією у складі [PERSON] та мешканців селища Козацьке [PERSON], [PERSON] від 15.05.2015р. [PERSON], [PERSON] в селищі Козацьке за вказаною адресою смт. Козацьке вул. Шевченка,52 Бериславського р-ну Херсонської області не проживають з 2014р., що також підтверджується довідкою голови Козацької селищної ради від 02.06.2016р.. Відповідачі не турбуються за спірне житло, не вживають заходи щодо його збереження,що вбачається з фотокарток, долучених до матеріалів справи. Не несуть ніяких витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги. Наведене свідчить, що відповідачі втратили будь-який інтерес до спірного житла. Так як відповідачі не проживають у будинку і не виконують обов'язків пов'язаних з утриманням житла, оплатою за житлово-комунальні послуги, але значаться в ньому зареєстрованими, позивач змушена нести всі витрати по утриманню будинку власними коштами. Все це поставило її в тяжке матеріальне становище, що стало підставою для звернення в суд з вимогою визнати відповідачів такими, що втратили право на користування будинком. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача члена сімї на інше постійне місце проживання така особа втрачає право користування житловим приміщенням із дня вибуття. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того в силу ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності нерушимо. Згідно ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання чи місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу, спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. За ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідними органами на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Враховуючи, що відповідачі не проживають у будинку, використовують будинок не за цільовим призначенням, тобто не для проживання, а виключно для реєстрації місця проживання, що порушує права позивача як власника будинку, зазначені у ст. ст. 317, 319 ЦК України, а іншого порядку, результатом якого є зняття з реєстрації в будинку, законодавством не передбачено (окрім зняття з реєстрації в добровільному порядку), позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими. Визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком є підставою для зняття їх з реєстрації у зазначеному будинку, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Outcome: approved