Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі розпорядження голови Хустської РДА № 721 від 29.12.2002 року їй надано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки за рахунок сертифікату на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно розпорядження голови Хустської РДА № 129 від 31.03.2003 року «Про врегулювання земельно- правових відносин на території Березівської сільської ради» їй було виділено ще одну земельну ділянку площею 0,06 га як власнику сертифікату на право на земельну частку пай. У подальшому їй було видано правовстановлюючий документ на землю - державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 179022. Згідно зазначеного державного акту, він зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12742. У листопаді 2015 року вона уклала договір із субєктом господарювання у сфері землеустрою - ТОВ «Хуст - [PERSON]» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для присвоєння земельним ділянкам кадастрового номеру та внесення даних про належні їй земельні ділянки до Державного земельного кадастру. Однак у процесі виготовлення документації із землеустрою було виявлено, що державний акт на вказані земельні ділянки, виданий на ім'я позивачки згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю, яка зберігається в управлінні Держземагентства у Хустському районі Закарпатської області не зареєстрований. Разом з тим, у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності землею міститься запис під № 12742, у якому пропущені графи, де повинні вноситися дані про належний їй державний акт. З метою отримання достовірних даних про наявність реєстрації за нею державного акту на право приватної власності на землю вона звернулася до управління Держземагентства у Хустському районі Закарпатської області. У відповідь вона отримала лист вих. № Ф-44/0-45/6-15 від 03.12.2015 року, де зазначено, що державний акт на право приватної власності на землю фактично не зареєстрований і їй рекомендовано звернутися до суду. Позивачка вважає, що виконуючим запис в Книзі реєстрації в була допущена помилка, а саме: державний акт був виданий, а запис про надання земельної ділянки пропущений у відповідній книзі, у зв'язку з чим вона має перешкоди у реалізації належним чином свого права власності на земельну ділянку, набуту у встановленому законом порядку. Просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Березівської сільської ради. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задоволити. Представник відповідача - управління Держземагенства у Хустському районі [PERSON] в судове засідання не зявилася. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позовних вимог [PERSON] не заперечила. Представник третьої особи ТОВ «Хуст-Земля Карпат» в судове засідання також не зявився. До суду надійшла заява від директора товариства про розгляд справи у відсутності представника товариства, проти задоволення позову не заперечує. В порядку, передбаченому ст.ст. 169, 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення по справі на підставі наявних матеріалів справи, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі розпорядження голови Хустської РДА № 721 від 29.12.2002 року надано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки за рахунок сертифікату на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно розпорядження голови Хустської РДА № 129 від 31.03.2003 року «Про врегулювання земельно-правових відносин на території Березівської сільської ради», позивачці було виділено ще одну земельну ділянку площею 0,06 га як власнику сертифікату на право на земельну частку пай. Згодом їй видали державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 № 179022 від 12.02.2003 року, яким стверджується її право власності на земельну ділянку площею 0,09 га розташованої на території Березівської сільської ради. Даний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12742. Право власності власника майна підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В даному випадку право позивачки на майно ніким не оспорюється і вона не втратила документа, який би засвідчував її право власності на земельну ділянку. За таких обставин, суд вважає, що посилання позивачки на ст. 392 ЦК України як на підставу захисту своїх майнових прав є безпідставними. Крім цього, за змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Із матеріалів справи та позицій сторін вбачається, що відповідач управління Держземагенства у Хустському районі не оспорює право власності позивачки на земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 179022 від 12.02.2003 року. Суд вважає, що у разі відмови органу державної реєстрації прав у здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право власності. В даному випадку управління Держземагенства у Хустському районі не оспорює право власності позивачки на земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 179022 від 12.02.2003 року, а вважає, що даний державний акт фактично не зареєстрований, посилаючись на те, що згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за № 12742 міститься запис про дату реєстрації та серії і номер державного акту, проте інформації про власника земельної ділянки (прізвища, імені та по батькові, місяця проживання, місця знаходження земельної ділянки, тощо) у Книзі немає. Суд не погоджується з думкою відповідача і вважає її хибною, оскільки як вбачається з копії витягу з Книги записів державних актів на право приватної власності на землю наявної у матеріалах справи, у Книзі є запис про дату реєстрації, серія і номер виданого позивачці державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 179022 від 12.02.2003 року, тоді як дані про власника земельної ділянки записані у самому державному акті. З наведеного вбачається, що позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення, оскільки такі є безпідставними і необґрунтованими. Позивачкою не ставиться питання про визнання державного акту недійсним та його скасування. Право власності на земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 179022 від 12.02.2003 року набуто нею законно та обґрунтовано і ніким не оспорюється. Якщо службова особа, яка займалася реєстрацією державного акту на землю, належним чином не виконала свої обовязки, то право власності позивачки на земельну ділянку не припиняється, тому за наявності правовстановлюючого документу на землю немає необхідності визнавати право власності позивачки на цю земельну ділянку.

Outcome: dismissed