Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом до відповідача та просить визнати його таким, що втратив право користуватися житловим будинком [ADDRESS] (далі - Будинок), який належить їй на праві власності, та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності їй належить Будинок. Відповідач зареєстрований в належному їй будинку, як чоловік її внучки, [PERSON], з яким вона 07.02.2012 року припинила подружні відносини. Після чого відповідач переїхав жити до своїх батьків в с. Барвинівку Новград-Волинського району, та з того часу без поважних причин в ньому не проживає. При цьому [PERSON] продовжує перебувати на реєстраційному обліку і в добровільному порядку знятись з нього не бажає. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка в письмовій заяві до суду просила слухати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не подали, суд, за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на на підставі Рішення виконкому Барвинівської сільської ради № 37 від 19 вересня 2008 року, [PERSON] належить будинок [ADDRESS] (а.с 9-10) . Згідно довідки наданої Новоград-Волинською реєстраційною службою УДМС України в Житомирській області, відповідач перебуває на реєстраційному обліку в. с. Тальки Новоград-Волинського району з 20.07.1994 року (а.с.16). Відповідно до довідки № 46 від 23.01.2015 року наданої виконавчим комітетом Барвинівської сільської ради Новоград-Волинського району, [PERSON], [INFO], з червня 2001 року в [ADDRESS] не проживає, спільного господарства з [PERSON] не веде (а.с. 7). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, будинок [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності. [PERSON] - відповідач по справі не проживаює у ньому без поважних причин з червня 2011 року, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивачки щодо визнання відповідача такими, що втратив право користування житлом, є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved