Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачами з порушенням норм ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» побудовано прибудову (веранду) до будинку [ADDRESS], що перешкоджає позивачці безпечно користуватися своїм будинком та земельною ділянкою, а тому порушує питання про зобов'язання відповідачів знести вказану прибудову. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з викладених в ньому підстав та просила про його задоволення. Відповідачі, будучи повідомленими про розгляд справи, в судове засідання повторно не прибули, а тому справу розглянуто за їх відсутності на підставі наявних доказів. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26203941 від 25 травня 2010 року. Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку виданому 17 липня 1999 року земельна ділянка [ADDRESS] належить [PERSON] Як вбачається з листа Вишгородського районного відділу головного управління держтехнобезпеки у Київській області № 975 від 19 липня 2012 року за результатами перевірки встановлено, що максимальні протипожежні розриви між будівлями становлять 1 м., що є порушенням додатку 3.1 ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень». Рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області №395 від 27 листопада 2012 року відповідачів зобов'язано привести збудовану веранду у відповідність чинного законодавства шляхом її знесення. Вказані порушення будівельних та протипожежних норм відповідачами не усунуто. Згідно до ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» протипожежні відстані між житловими, громадськими і допоміжними будівлями промислових підприємств слід приймати за таблицею 1. Мінімальні протипожежні розриви між житловими будинками та господарськими будівлями у межах однієї присадибної ділянки не нормуються. При проектуванні та будівництві нових індивідуальних садибних будинків та господарських споруд, а так само при повній їх перебудові в межах однієї садиби (зміна місця розташування, площі забудови, об'єму та поверховості будинку) в умовах сформованої забудови, відстані між житловими будинками та господарськими будівлями на двох сусідніх ділянках треба приймати за таблицею 1. Відповідно до додатку 3.1 таблиці 1 мінімальні протипожежні розриви до будівель та споруд І, ІІ-го ступеню вогнестійкості повинні становити не менше 6 м. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України). Таким чином, невідповідність місця розташування належної відповідачці прибудови (веранди) до будинку вимогам ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» порушує права позивачки на забезпечення протипожежної безпеки власного будинку [ADDRESS]. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а порушене право позивачки захистові, шляхом зобов'язання [PERSON] знести прибудову (веранду) до будинку [ADDRESS]. Згідно державного акту [PERSON] є власником земельної ділянки під домоволодінням [ADDRESS]. Оскілки в матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач [PERSON] є володільцем земельної ділянки чи будинку [ADDRESS], підстав для покладання на нього цивільної відповідальності в цій справі не встановлено. На підставі викладеного і

Outcome: partial