Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частину кв. [ADDRESS]. В обґрунтування вимог посилався на те, що вона є власником 1/2 частини зазначеної квартири. Власником іншої 1/2 частини квартири був [PERSON], який помер [INFO]. Син померлого - [PERSON], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, інших дій щодо прийняття спадщини не вчиняв. Вона добросовісно заволоділа зазначеною частиною квартири, користується нею відкрито і безперервно з 2003 року, сплачує комунальні послуги, утримує в належному стані. Таким чином, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину, яка належала на праві власності [PERSON] Відповідач, який є сином померлого, вимоги позову визнав в повному обсязі про що надав письмову заяву та клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с. 53-55). Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Так встановлено, що власниками кв. [ADDRESS] в рівних частках є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 15.07.1998 року (а.с. 4-5). Крім того, встановлено, що [PERSON], та [PERSON], з 1961р., перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30.10.1973р., (а.с. 8). Також встановлено, що співвласник зазначеної квартири [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачка [PERSON], залишився проживати в квартирі самостійно, тобто добросовісно заволоділа 1/2 частиною кв. [ADDRESS] , що належала на праві власності померлому [PERSON] Заволодівши чужим майном, [PERSON], продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, утримувати його в належному стані, сплачувати комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 11- 41). [PERSON], який є сином позивачки та сином померлого [PERSON], до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, інших дій щодо прийняття спадщини не вчиняв та подав заяву про визнання позову. Отже, судом встановлено, що з [INFO] почався строк повного та добросовісного володіння та користування позивачем 1/2 частиною квартири [ADDRESS], що належала на праві власності [PERSON]. Стаття 316 Цивільного Кодексу України зазначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Крім того, статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Так, в ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України зазначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Стаття 11 ЦК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. На підставі ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved