Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 червня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції в Дніпропетровській області був зроблений відповідний актовий запис №71. В період шлюбу в них народилась діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися через те, що відповідач має інші стосунки, між нею та відповідачем повністю втрачено почуття любові та поваги, кожен з них веде окреме життя і вони більше не пов`язанні спільними правами та обов`язками. Все це призвело до втрати почуттів між ними та того, що сімейні стосунки між ними припинилися з липня 2020 року, проживають окремо. Спір про поділ майна відсутній, аліменти на утримання дітей будуть стягнуті в окремому провадженні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, вважає що сім`ю зберегти не можливо, оскільки сімейно - шлюбні стосунки з відповідачем припинено з 2020 року, в зв`язку з чим заперечує проти надання строку на примирення, спір про поділ майна, місце проживання та утримання дітей відсутній (а.с. 43). Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, вважає, що зберегти сім`ю не можливо, оскільки сімейно - шлюбні відносини з позивачкою припинено з 2020 року, в зв`язку з чим заперечує проти надання строку на примирення, просив проводити розгляд справи у його відсутність, спір про поділ майна, місце проживання та утримання дітей відсутній (а.с. 45). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 червня 2013 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №71, дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08 червня 2013 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 14). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 05 травня 2015 року виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 27 серпня 2019 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у сторін народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Спільне життя подружжя не склалося через втрату почуття любові та поваги, позивачка та відповідач ведуть окреме життя і вони більше не пов`язанні спільними правами та обов`язками, у зв`язку з чим сторони не можуть вести сумісне подружнє життя. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони з липня 2020 року припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позиваки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету (а.с. 4). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved