Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що сторони по справі є батьками сина - [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають з жовтня 2013 року. У свідоцтві про народження сина батьком записаний [PERSON]. Син проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні та вихованні. Знаючи, що малолітня дитина потребує постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивачка звернулась до суду 13 листопада 2013 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання - [PERSON], [INFO], до його повноліття, тобто до [INFO] Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву в котрій просила розглядати справу у її відсутності, підтримала позов повністю та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, причин неявки суду не повідомив. З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 3). У свідоцтві про народження сина батьком записаний [PERSON]. Відповідач протягом останнього часу належної матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. Позивачка звернулась до суду 13 листопада 2013 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання - [PERSON], [INFO], до його повноліття, тобто до [INFO] У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 13 листопада 2013 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 13 листопада 2013 року. Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 950 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, проте не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до його повноліття. Також, відповідно до положення ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, передбачений Законом України «Про судовий збір» із змінами від 19 вересня 2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial