Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 01.02.2010 року у віці 60 років. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавця з поміж всього іншого входить земельна ділянка площею 2,3621 га цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 1825082900:01:000:0009 яка розташована на території Заболотської сільської ради Радомишльського району і межі якої визначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060500, виданому на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15.05.2003 року №139 на ім'я [PERSON]. В зв'язку з тим що в державному акті на земельну ділянку не вірно зазначена фактична площа, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право власності на вищезазначене спадкове майно в нотаріальному порядку, тому змушена звернутися до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника відповідача, позов просить задоволити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду став захист невизнаних особистих майнових прав, пов'язаних із володінням, користуванням та розпорядженням об'єктом нерухомого майна - земельною ділянкою, яка входять до складу спадщини після смерті [PERSON]. Судом також встановлено, що [PERSON], народилась 01.05.1991 року в м.Радомишль, Житомирської області. Згідно свідоцтва про народження позивачки серії ІІІ-ТП №384275 яке видане 15.05.1991 року Радомишльським райвідділом ЗАГС, її батьками записані, батько: [PERSON], та мати [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-БК №184930, 09.11.2011 року [PERSON], [INFO] зареєстрував шлюб з [PERSON], після чого дружина взяла прізвище «Хондич». Батько позивачки [PERSON], помер 01.02.2010 року у віці 60 років в м.Радомишль, Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №140234 що видане виконавчим комітетом Заболотської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області. Спадщину після смерті [PERSON], прийняла позивачка, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: проживанням та обробітком земельної ділянки, оплатою комунальних платежів, тощо. Однак набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), позивачка як спадкоємець за законом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості, оскільки в державному акті та у витягу з ДЗК відрізняється площа земельної ділянки, що в свою чергу, відповідно до ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060500, виданому на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 15.05.2003 року №139, земельна ділянка площею 2,3621 га цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотської сільської ради, Радомишльського району, належить [PERSON]. Відповідно до Витягу з ДЗК про земельну ділянку номер НВ-1803336782017 від 30.01.2017 року земельна ділянка з кадастровим номером 1825082900:01:000:0009 має площу 2,3621 га. Судом встановлено, що дійсно площа в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060500 та у Витязі з ДЗК про земельну ділянку номер НВ-1803336782017 від 30.01.2017 року відрізняється, а тому позивачка змушена звернутись до суду з вирішенням даного питання. Згідно ст. 81 ЗК України однією із підстав набуття права власності громадянами України на земельні ділянки є прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на оспорювану земельну ділянку, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved