Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що позивачка є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Суми, пров. Грибоєдова, буд. 4. Відповідачка фактично не проживає у вказаному будинку з травня 2015 року. У добровільному порядку відповідачка відмовляється виписатися з вищевказаного будинку, тому позивачка змушена звернутися до суду і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: м. Суми, пров. Грибоєдова, буд. 4. У судове засідання представник позивачки за договором адвокат [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги позивачки підтримав, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Від неї не надійшло заяв про розгляд справи у її відсутність, письмових заперечень суду не надала. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку, розташованого за адресою: м. Суми, пров. Грибоєдова, буд. 4. З жовтня 2015 року відповідачка не проживає за адресою: [INFO], не виконує обовязків по утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг за вищевказаний будинок. З довідки відділу реєстрації місця проживання управління ЦНАР у м. Суми Сумської міської ради від 15.07.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ГК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідачка не вносить плату за комунальні послуги; не проживає в житловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Суми, пров. Грибоєдова, 4, та вибула в інше жиле приміщення, тобто втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м. Суми, пров. Грибоєдова, 4,з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідачки від права користування даним будинком без наміру збереження права користування ним. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved