Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просила суд визнати квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею - 80,2 кв м, житловою - 42,9 кв м., її особистою приватною власністю. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутність позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 вересня 2008 року між будівельною компанією ТОВ ФІРМА «КОНСОЛЬ ЛТД» (ЄДРПОУ - 20676633) та [PERSON] було укладеного договір про пайову участь у будівництві за № 3822/ 299 - 593. За умовами пункту 1.1 Договору, пайщик в особі [PERSON] спільно діє із Замовником в особі ТОВ ФІРМИ «КОНСОЛЬ ЛТД» для досягнення мети: проектування, будівництва, введення в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] . Строк здачі будинку в експлуатацію було встановлено до 1 кварталу 2009 року (п. 1.3 Договору), а виділення долі в натурі до 4 кварталу 2009 року (п. 1.2 Договору). Згідно п. 3.1 Договору, Сторонами було визначено, що пайщик зобов`язаний внести всю суми за квартиру до 03.10.2008 року. На виконання п 3.1 Договору, [PERSON] було внесено на рахунок Замовника всю суму грошового внеску за умовами договору від 29.09.2008 року за № 3822/ 299 - 593, що підтверджується меморіальним ордером від 03.10.2008 року. Відповідно до п. 3.6.1 Договору, по закінченню строку будівництва пайщик отримує в натурі у вигляді 2 - х кімнатної квартири за номером [ADDRESS] загальною площею 81,01 м кв . Згідно п. 5.1 Договору, будь - які доповнення до Договору, оформлюються за допомогою додаткової угоди, яка не потребує нотаріальному посвідченню. [PERSON] , який є рідний батько позивачці - [PERSON] , звернувся письмово до ТОВ ФІРМИ «КОНСОЛЬ ЛТД» з приводу зміни особи Пайовика з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією відповідної заяви від 15.01.2010 року. У зв`язку із тим, що здача в експлуатацію житлового будинку відповідно до умов п. п. 1.3 та 1.4 затримувалась, тому 01.04.2010 року між ТОВ ФІРМА «КОНСОЛЬ ЛТД» та [PERSON] , [PERSON] було підписано 3 - х сторонню додаткову угоду до договору від 29.09.2008 року № 3822/ 299 - 593. Відбулось переуступка право вимоги за договором від 29.09.2008 року № 3822/ 299 - 593. Крім того, додатковою угодою було змінено термін здачі в експлуатацію житлового будинку та виділення в натурі долі, а саме квартири. Так, терміни було перенесено на 2 - квартал 2010 року (квітень - червень 2010 року). 21 червня 2010 року між ТОВ ФІРМОЮ «КОНСОЛЬ ЛТД» та представником [PERSON] на підставі довіреності від 05.05.2010 року, зареєстрована в реєстрі за № 899, було підписано акт приймання - передачі квартири за [ADDRESS] (поштова адреса), за договором пайової участь [ADDRESS] , загальною площею 80,2 м кв. У зв`язку із тим, що органи, які відповідають за видачу правовстановлюючих документів на квартиру, свідоцтво про право власності на квартиру за № [NUMBER] було видано 04.11.2010 року, витяг про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно Позивачкою було отримано лише 24.12.2010 року. 02 жовтня 2010 року було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після одруження Позивачка залишила собі дошлюбне прізвище - [PERSON] . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 02.10.2010 року. 09 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було розірвано про що в Книгу реєстрації розірвання шлюбу було зроблено запис за № 287. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м Києві. [PERSON] жодного відношення не має до придбання квартири. Ні яким чином не брав участі у її купівлі, в силу того, що повна її вартість була виплачена ще 03.10.2008 року [PERSON] . Отже, суд дійшов висновку, про те, що квартира [ADDRESS] , є особистою приватною власністю [PERSON] Розлучені позивачка із відповідачем, ще із жовтня місяця 2012 року. Відповідач не заявляв жодних майнових вимог відносно квартири під номером [ADDRESS] , вже минуло 6 років і 7 місяців. Згідно ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: approved