Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини кв. [ADDRESS] , а також кв. [ADDRESS] . Оскільки її батько помер [INFO] , то вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . До того ж на позивачку спадкодавець склала заповіт від 29 листопада 2010 року, яким [PERSON] заповіла їй все майно. На момент смерті матері [PERSON] не було відомо про існування такого заповіту. Коли ж вона про існування заповіту довідалась та звернулась до приватного нотаріуса Одерій A. C. щодо відкриття спадщини після смерті матері, їй було відмовлено через те, що було нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Про існування заповіту її нотаріус не повідомляв після смерті [PERSON] . На підставі викладеного просила суд визначити [PERSON] додатковий строк в три місяці з дня набрання рішення законної сили для подання у нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , оскільки позивачкою було пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити спір за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Представник відповідача, Маріупольської міської ради, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у її відсутність, визнаючи при цьому заявлені позовні вимоги [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При цьому на підставі п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , донькою якої є [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 2172 від 18 грудня 2018 року; з копії свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Жданова, актовий запис № 253 від 6 березня 1978 року; з копі свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 976 від 2 вересня 1995 року. Згідно із заповітом від 29 листопада 2010 року, посвідченим нотаріально, реєстр № 1-2331, [PERSON] , [INFO] , заповіла усе належне їй на момент смерті майно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про прав власності на житло від 11 листопада 1994 року, реєстр № 26085, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 березня 2005 року, реєстр нотаріусу № 1-889, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були власниками по 1/2 частки кожна кв. [ADDRESS] . Крім того [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12 травня 2009 року, реєстр нотаріусу № 1-938, була власницею 3/4 частки кв. [ADDRESS] . За відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 30 вересня 2019 року [PERSON] , починаючи з 18 січня 2017 року, була зареєстрована по [ADDRESS] , де на момент її смерті [INFO] більше ніхто не був зареєстрований. Відповідно до відповіді приватного нотаріусу Одерій А. С. вбачається, що відносно майна померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 19 березня 2020 року. Суд на підставі встановлених обставин справи зазначає, що за змістом ст. 1272 ЦК поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. На підставі п. 7, 209, 188, 214 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та інше) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абз. 3 п. 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2019 року по справі № 761/42165/17-ц. Судом було встановлено, що шестимісячний строк подання позивачкою заяви про прийняття спадщини після смерті її матері сплив 18 червня 2019 [INFO] , а звернулась вона до нотаріусу 9 вересня 2019 року, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини суд вважає незначним. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 681/203/17-ц. Таким чином, оскільки [PERSON] не була обізнаною про наявність заповіту, складеного на її користь [PERSON] , зважаючи на те, що вона звернулась до нотаріусу через нетривалий проміжок часу після закінченні шестимісячного строку внаслідок відкриття спадщини, а спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась та повідомлення й виклик спадкоємця за заповітом нотаріусом не було здійснено, то суд дійшов переконання про наявність поважних причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, внаслідок чого за ч. 3 ст. 1272 ЦК це є підставою для визначення їй додаткового строку у вигляді трьох місяців, який буде достатнім для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті її матері.

Outcome: approved