Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з позовом стягнення заборгованості із заробітної плати, в якому просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 1915, 88 грн. 14 лютого 2014 року позивач надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила суд стягнути з Приватного підприємства «Білогор» компенсацію за всі дні невикористаних щорічних відпусток, яка нараховується при звільненні, на загальну суму в розмірі 892,98 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, та пояснила, що на підприємстві «Білогор» працювала за сумісництвом, основне місце роботи підприємство «Серівс-М». При звільненні, не отримала компенсацію за невикористану щорічну відпустку. Встановлено це було після отримання заборгованості по заробітній платі. Заборгованість отримала, але без нарахування компенсації за невикористану відпустку. Тому просила суд стягнути з відповідача компенсацію за всі дні невикористаних щорічних відпусток, яка нараховується при звільненні, в розмірі 892,98 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог, та пояснив, що на підприємстві відсутні документи, тобто заяви про надання позивачці відпустки та наказів про надання відпусток. Пояснив, що позивач їх знищила. Додав, що позивач самостійно вирішувала коли в неї відпустка, сума нараховувала їх суми. При звільненні повинна була нарахувати собі компенсацію за дні невикористаних відпусток, але не зробила цього, що говорить про її халатне відношення до виконання нею обов»язків. В розрахунок суми 530грн.97ко. не входить компенсація за дні невикористаних відпусток. Суд, заслухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів про грошові вимоги, орган, який розглядає спір, має право винести рішення, про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Частиною 1 статті 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустку» встановлено, що у разі звільнення робітника йому сплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щомісячної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Судом встановлено, що позивач з 17.08.2009 року була прийнята на посаду головного бухгалтера на приватне підприємство «Білогор», з 22.03.2011 року прийнята на посаду головного бухгалтера за сумісництвом в ТОВ «Сервіс - М». 30.08.2013 року на підставі наказу № 1/001-29 позивача було звільнено за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України ( а.с.5-9). Як вбачається з особової картки [PERSON], чергова відпустка відбулась в період з 01.09.2009 року по 31.08.2010 року на підставі наказу № 4 від 01.09.2010 року. Інших даних про використання нею відпусток за період роботи відповідач суду не надав. ( а.с.28-28зв). Відповідно до розрахунку компенсації за всі дні невикористаних щорічних відпусток, яка нараховується при звільнені, вбачається, що заборгованість з виплати компенсації за невикористану відпустку становить 892,98 грн. ( період .01.10.2010 по 22.03.2011- 12 кал.дн., з 23.03.2011 по 21.03.2012 - 12 кал.дн. з 22.03.2012 по 21.03.2013 - 12 кал. дн., з 22.03.2012 по 31.08.2013 - 5 кал. дн. , всього 41 день; середньоденна заробітна плата відповідно наданої довідки становить 21грн.78 коп., сума компенсації 41х21,78грн. = 892,98 грн.) Приймаючи до уваги досліджені докази у їх сукупності, та враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували твердження позивача, суд вважає, що позовні вимоги стосовно виплати грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку є законними та обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved