Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідачів із зазначеним позовом. У обгрунтування позовних вимог вказала, що із 10.08.2001 по 14.04.2014 перебувала із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ними із [PERSON] за їх спільні кошти був придбаний у відповідача [PERSON] автомобіль [NUMBER] вартістю 50000 грн. У звязку із відсутністю у них коштів на переоформлення права власності на автомобіль, [PERSON] отримавши вказані кошти видав на імя [PERSON], його батька [PERSON] та приятеля [PERSON]- [PERSON] довіреність на право користування та продажу вказаного автомобіля. Вважає, що вказаний автомобіль є їх із [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя, а тому, із посиланням на ст.ст. 60,70,71 СК України ставить питання про поділ вказаного майна шляхом визнання за [PERSON] права власності на автомобіль із стягненням з нього на її користь грошової компенсації вартості 1\\2 частини автомобілю-25000 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник-Красноруцький О.М. у повному обсязі підтримали позов із зазначених підстав. Гроші на автомобіль були зняті із депозиту відповідача [PERSON]-35000 грн., та 15000 грн.-позичені ними у [PERSON] Позивачка під час передачі грошей [PERSON] та видачі ним довіреності присутня не була, однак їй відомо, що гроші [PERSON] передавав [PERSON]. У подальшому автомобіль постійно був у володінні та користуванні іх із [PERSON] У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник-Іванова І.І. позов не визнали у повному обсязі. У обгрунтування заперечень на позов вказали, що спірний автомобіль не є об'єктом права їх із позивачкою спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбавався у [PERSON] [PERSON]-батьком відповідача [PERSON] й належить йому, а відповідач [PERSON] та позивачка лише мали цей автомобіль у своєму володінні та користуванні за його згодою. Факт позики грошей на придбання автомобілю заперечив. Факт зняття грошей із депозиту у сумі 35000 грн. напередодні видачі на автомобіль доручення не заперечив, однак вказав, що вони були витрачені ним із відповідачкою на інші сімейні потреби. Доручення видавалося [PERSON] із причини відсутності у батька коштів на оформлення права власності на трьох осіб- Терещенка В.І., нього, та його знайомого-Коротуна О.В.. Наявність [PERSON] у дорученні була викликана задля полегшення у подальшому процедури зняття автомобілю із обліку. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі. У обгрунтування заперечень на позов вказав, що вказаний автомобіль придбавався ним у кредит. У 2012р. він вирішив автомобіль продати, про шо дав відповідне оголошення у інтернеті та на самому автомобілі. Згодом до нього звернувся [PERSON] із пропозицією придбати автомобіль. Після огляду автомобілю та обговорення ціни вони домовились зустрітися у нотаріуса у с.Марківка й там він \\Дорошенко/ після отримання грошей повинен був видати покупцеві генеральну довіреність задля економіїї коштів на переоформлення автомобілю. Під час огляду автомобілю була присутня й позивачка. Наступного дня він зустрівся у нотаріуса із [PERSON]. який був із своїм батьком- Терещенком В.І. та [PERSON] Гроші за автомобіль -49000 грн. передавав йому особисто [PERSON] Розписку чи будь-який інший письмовий документ щодо отримання грошей він не писав. Після отримання грошей він за проханням [PERSON] та [PERSON] видав на їх а також [PERSON] ім'я нотаріально посвідчену генеральну довіреність. Під час цих подій позивачка присутня не була. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами та витребувані судом за їх клопотаннями, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог, що свідчить про необхідність відмови у їх задоволенні у повному обсязі, виходячи із наступного,- Згідно свідоцтва про одруження \\а.с. 6\\ позивачка та відповідач [PERSON] із 10.08.2001р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Марківського районного суду Луганської області від 14.04.2014 \\а.с147\\ вказаний шлюб розірваний. Згідно свідоцтва про реєстрацію \\а.с 95\\ власником автомобілю [NUMBER] 2007р.вказаний [PERSON] Згідно кредитного договору № 1882 від 12.11.2007р \\а.с.119-120\\ вказаний автомобіль придбаний [PERSON] у кредит. Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 17.04.2012р.\\а.с153 \\ [PERSON] уповноважив [PERSON],[PERSON] та [PERSON] користуватись та розпоряджатись вказаним автомобілем. У судовому засіданні свідок [PERSON] вказав, що спірний автомобіль придбавався ним за свої власні кошти, які він особисто передавав [PERSON] Право власності на автомобіль належним чином не оформлювалось внаслідок відсутності у нього коштів, а лише на його ім'я, сина та знайомого сина- Коротуна О.В. [PERSON] була видана нотаріально посвідчена генеральна довіреність. У подальшому автомобілем користувався він, а також [PERSON] із своєю сім'єю за його згодою. Письмових доказів, підтверджуючих суму продажу автомобілю та особу, яка сплачувала [PERSON] кошти за автомобіль сторонами не надано. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України,кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що позивачкою не виконані зазначені вимоги Закону та не доведено те, що спірний автомобіль придбавався [PERSON] за їх спільні сімейні кошти й, відповідно те, що вказаний автомобіль є згідно із вимогами ст. 60 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказаний висновок суду грунтується на вищевказаних поясненнях відповідачів [PERSON] [PERSON] та показах свідка [PERSON], які перебувають у взаємозв'язку та не протирічать один одному. Позивачкою не надано доказів стосовно того, що гроші за автомобіль [PERSON] сплачував саме відповідач [PERSON] Факт її відсутності при видачі [PERSON] довіреності нею та сторонами не оспорюється, відповідно її доводи, щодо сплати грошей [PERSON] [PERSON] є її припущенням, а тому ці доводи не можуть бути визнані судом як об'єктивні. Слід зазначити що між сторонами не укладалося будь-яких письмових угод щодо купівлі-продажу спірного автомобілю, транспортний засіб після оформлення довіреності не знімався із обліку в органах ДАЇ, залишався зареєстрованим за [PERSON], крім того, нічим не підтверджена і сума, яка нібито була сплачена за автомобіль. Крім того, позивачка, ставлячи питання про поділ спільного майна подружжя-автомобілю, не довела факт дійсності правочину за договором купівлі-продажу спірного автомобіля оскільки не ставила про це питання у позові, у той час як згідно вимог Закону, а саме,- -ч.1 ст. 202 ЦК України-правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків - ч.1 ст.638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору - п.1 ч.1 ст. 208 ЦК України- належною формою договору купівлі-продажу автомобілю є письмова- а тому суд приходить до висновку, що довіреність, на відміну від договору, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль й видача довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту без укладання договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений, відповідно до Закону та допускає перехід права власності до особи, на ім'я якої таку довіреність видано. Факт перебування спірного автомобілю у володінні та користуванні відповідача [PERSON] та позивачки не може бути розцінений як безумовний доказ їх права власності на це майно. Із урахуванням викладеного суд не бере до розгляду такі докази, як покази свідка [PERSON], письмова заява [PERSON], \\а.с.12\\ та роздруківка руху коштів на депозитному рахунку [PERSON] Ю.В.\\ а.с.140-142\\ оскільки вони з урахуванням положень ст. 58 ЦПК України не є належними стосовно предмету доказування по данному спору. Судові витрати суд розподілює у відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved