Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування, посилаючись на те, що 24.07.2012 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складається із рухомого та нерухомого майна та майна селянського (фермерського) господарства [PERSON] Спадкоємців першої черги за законом після смерті чоловіка залишилося двоє - вона та їх син. Спадщину син не бажав приймати та у встановленому законом порядку відмовився від її прийняття на користь позивачки. Спадщину прийняла вона одна у встановленому законом порядку. Але в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на деяке спадкове майно зокрема на право користування земельною ділянкою їй було відмовлено, в звязку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства здійснюється відповідно до закону, тому фермерське господарство повинно успадковуватись, як цілісний майновий комплекс. Оскільки даний спір неможливо вирішити в добровільному порядку вона вимушена звертатись до суду з даним позовом. Просила визнати за нею, як спадкоємцем першої черги за законом право постійного користування земельними ділянками в порядку спадкування після смерті [PERSON] Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати у їх відсутність, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Новоархангельської РДА Кіровоградської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін та третьої особи на підставі наявних в цивільній справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Судом встановлено, що відповідно до копії державного акта на право постійного користування землю серії КР № 000016 від 28.03.1994 року, [PERSON] належить право постійного користування земельною ділянкою розміром 50,3 га, яка розташована на території Скалівської сільської ради Новоархангельського району, для ведення селянського (фермерського господарства) /а.с.9/. Згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 237204, зареєстровано ФГ [PERSON], місцезнаходження вказано с. Скаліва Новоархангельського району Кіровоградської області, зареєстроване за записом 14331200000000106 /а.с.10/. В статуті селянського (фермерського) господарства [PERSON] із наступними змінами засновником та головою зазначено [PERSON] /а.с.24-58/. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії АА № 859469, ФГ [PERSON], реєстраційний номер 10004423320, знаходиться в с. Скаліва Новоархангельського району Кіровоградської області, зареєстровано 07.12.1992 року, керівником зазначено [PERSON] /а.с.11/. Згідно копії витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки посвідченого державним актом серія КР № 000016, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (на момент смерті власника [PERSON] 24.07.2012 року) для ведення фермерського господарства площею 3,5000 га, становила 792668 грн. /а.с.16/. Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-3501577622015, земельна ділянка площею 3,5000 га, кадастровий номер 3523686000:02:000:0540, розташована на території Скалівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.17-19/. Згідно копії витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки посвідченого державним актом серії КР № 000016, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (на момент смерті власника [PERSON] 24.07.2012 року) для ведення фермерського господарства, площею 38,5500 га, становила 989498 грн. /а.с.20/. Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-3501576342015, земельна ділянка площею 38,5500 га, кадастровий номер 3523686000:02:000:0546, розташована на території Скалівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.21-23/. З копії витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 6,8534 га, яка розташована на території Скалівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області /а. с. 41/. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] уклав шлюб з позивачкою 23.07.1983 року в Ленінській сільраді Маловиськівського району Кіровоградської області (світлокопія свідоцтва серії І-ОЛ № 392672) /а.с.13/. 24.07.2012 року в м. Умань Черкаської області помер [PERSON], що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії І-СР 187669 від 31.07.2012 року /а.с.14/. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2015 року, спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], який помер 24 липня 2012 року, є його дружина, [PERSON], [INFO] /а.с.39/. В довідці приватного нотаріуса від 23.11.2015 року № 324/01-16 зазначено, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], оскільки син спадкодавця відмовився від спадщини на користь позивачки /а.с.48/. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії /а. с.15/. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії є підставою для звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 190 ЦК України дано визначення поняття майно, а саме майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. У ч. 1 статті 92 ЗК України дано визначення поняття права постійного користування земельною ділянкою, а саме, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Приписами ст. 1216ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що \~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦП України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України\~ спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У ч.1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» зазначено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно 10. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Аналогічне викладено в п. 3.5 листа ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 З огляду на викладене суд вважає, що вищезазначені земельні ділянки розміром 3,5000 га та 38,5500 га входять до складу спадщини та повинно успадковуватись саме право їх постійного користування. Визнання позову відповідачем є підставою для задоволення позову, оскільки його визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до норм цивільного та земельного законодавства, як норм матеріального права, визнати за позивачкою, як спадкоємицею першої черги за законом право постійного користування вказаними земельними ділянками. Суд задовольняючи позовні вимоги виходить із засад справедливості, як фундаментального принципу права у практичній площині. На підставі наведеного та

Outcome: approved