Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 26 січня 1991 року у Смизькій селищній раді Дубенського р-ну, Рівненської області, актовий запис №285. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач по справі ухиляється від виконання батьківських обов»язків, не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча має можливість надавати таку допомогу, так як офіційно працевлаштований на державному підприємстві «Рівнеторф» та має стабільне матеріальне становище. На її неодноразові звернення в добровільному порядку надавати кошти на утримання дітей відповідач не реагує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач добровільно не надає коштів для дітей, станом на сьогоднішній день між ними не досягнуто домовленості з приводу подальшого їхнього утримання, хоча останній є фізично здоровою особою, працює та отримує заробітну плату, інших утриманців немає, тому просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча був повідомлений про час та дату розгляду справи у встановленому законом порядку, про що свідчить судова розписка. Клопотань чи заяв про відкладення справи слуханням до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивачки, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 1991 року та є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, за правилами ч.2 ст.182 СКУ, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, а також відсутність доказів зі сторони відповідача про тяжкий матеріальний стан, довідки про доходи, стан здоров»я або інші документи, які б вказували на неможливість сплачувати ним аліменти на дітей, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави витрати пов»язані зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. За таких обставин,

Outcome: approved