Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, посилаючись на те, що 26 січня 2015 року помер її батько [PERSON]. Вона є єдиною спадкоємицею майна, що залишилось по смерті батька. Позивчака звернулася до державної нотаріальної контори та подала заяву про прийняття батькової спадщини в установлений спадковим законодавством строк. Позивачка звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала батькові при житті і розміщена на території відповідача. Нотаріус зробила необхідні перевірки для встановлення складу спадщини. В ході проведення нотаріальних дій було встановлено наступне, що в обсяг спадкового майна спадкодавця позивачки входить земельна ділянка № 667 на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області. Право власності [PERSON] на описану земельну ділянку підтверджується державним актом серія І- КР №009971. Померлий спадкодавець втратив цей документ за невідомих обставин позивачці. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку. Позивачка вважає, що вже вичерпані всі можливості розшуку втраченого документа. Вона цікавилась місцем знаходження акта в [PERSON] сільській раді, розпитувала сусідів з якими спілкувався батько, виясняла про долю державного акта у орендаря земель, опублікувала оголошення про недійсність втраченого документа. Навіть після оголошення в газеті «Колос» про місцезнаходження акта ніхто не заявив і державний акт не знайшовся, лише в бухгалтерських документах орендаря виявлено ксерокопію, бо орендар долучав її до угоди. З приводу відновлення документа позивачка цікавилася у відділі Держгеокадастру у Новоархангельському районі, але їй пояснили, що для поновлення документа потрібна заява самого власника. Власник землі помер і відповідно не може подати будь-якої заяви. Таким чином неможливо поновити державний акт померлого або виготовляти дублікат. Вважає, що має право на спадкову земельну ділянку на підставі закону, але зміни та прогалини в земельному законодавстві перешкоджають в адміністративному (нотаріальному) порядку отримати документ про її право. Просила суд визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку № 667 площею 3,47 га на території відповідача за правом спадкування за законом. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Новоархангельському районі в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи сектору реєстрації прав Новоархангельської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів. На підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. З матеріалів справи вбачається, що згідно світлокопії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 26 січня 2015 року в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області/а.с.7/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження позивачки, остання народилася 04 листопада 1967 року в смт Новоархангельськ Кіровоградської області, її матірю записана [PERSON], батьком - [PERSON]/а.с.8/. 19 грудня 1987 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділ ЗАГС Ленінського райвиконкому м. Одеса та остання змінила своє прізвище (світлокопія свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ЖД №460323) /а.с.9/. За життя [PERSON] мав у власності земельну ділянку розміром 3,47 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області право приватної власності якої посвідчене державним актом серії І-КР № 009971 виданого [PERSON] сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 30 грудня 2001 року /а.с.10/. Позивачка публікувала оголошення в місцевій пресі, а саме газеті «Колос» від 02.07.2016 року в якому наголошувала про те що, втрачений державний акт серії І-КР №009971 виготовлений на імя [PERSON] вважати недійсними /а.с.11/. Зі світлокопії довідки Новоархангельської селищної Кіровоградської області від 01.06.2017 року №3062 вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно був зареєстрований та проживав до дня смерті 26.01.2015 року по провулок Аптечний, 20 смт Новоархангельськ Кіровоградської області. За даною адресою на момент смерті [PERSON] зареєстрований з 15.05.2007 року син [PERSON], [INFO] /а.с.12/. З відповіді державного нотаріуса Новоархангельської районної державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 26 січня 2015 року, відкривалася спадкова справа №208/2015 року. Заява про прийняття спадщини надійшла від [PERSON], заява про відмову від спадщини надійшла від [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. 24.07.2015 року [PERSON], як спадкоємець за законом, відмовився від спадщини на користь позивачки. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Оскільки відбувалась відмова від спадкування майна за законом, спадкування майна, що залишилось по смерті [PERSON] підлягає спадкуванню позивачкою за загальними правилами визначеними книгою 6 ЦК України за законом. Державний нотаріус відмовив позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в звязку з тим, що у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи /а.с.4/. Відмова нотаріуса є підставою для звернення до суду з позовом. Задовольняючи позов суд виходить із наступних норм матеріального права. Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України визначає, що \~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. ст. 80, 81 ЗК України позивачка є громадянкою України, проживає на її території, є єдиною спадкоємицею земельної ділянки, що залишилась після смерті [PERSON] - за законом, і не може бути позбавлена права на зазначену земельну ділянку.\~\~ А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до цивільного та земельного законодавства, визнати за позивачкою право власності на вищевказану земельну ділянку. Суд задовольняючи позовну вимогу виходить із засад справедливості, як фундаментального принципу права у практичній площині. На підставі наведеного та

Outcome: approved