Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та мотивує свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Після її смерті [INFO] позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса Сумської міської нотаріальної контори № 616 від 06.07.2020 р., позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва по право на спадщину за заповітом, в зв`язку з тим, що нотаріусом були виявлені розбіжності в написанні прізвищ спадкодавця та спадкоємиця, тобто через букву «е», як [PERSON] , та зміну прізвища спадкоємицею після реєстрації шлюбу з [PERSON] на [PERSON] . Зазначені розбіжності в правовстановлюючому документі не дають позивачці отримати спадщину за заповітом Тому позивачка просить встановити факт належності заповіту, від 06 квітня 1985 р. посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори Бойко Л.М. за р.№1-760, від імені [PERSON] , складеного на користь [PERSON] , як фактично складеного [PERSON] на користь [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище якої є [PERSON] . Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Представник позивачки надала суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив чи заперечення проти позову суду не надала. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Ще за життя 06.04.1985 р. на випадок своєї смерті в установленому законом порядку вона зробила розпорядження, згідно якого все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, вона заповіла позивачці, вказавши в заповіті її дошлюбне прізвище. 18.12.1987 р. позивачка зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка [PERSON] . Після смерті матері 20.12.2019 р. позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідачка [PERSON] є рідною сестрою позивачки, яка 22.01.2020 р. також звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом на обов`язкову частку. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала матері на праві власності. Постановою державного нотаріуса Сумської міської нотаріальної контори № 616 від 06.07.2020 р., позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва по право на спадщину за заповітом, в зв`язку з тим, що нотаріусом були виявлені розбіжності в написанні прізвища матері в заповіті і замість вірного на українській мові прізвища [PERSON] , помилково зазначено її прізвище [PERSON] , тобто через букву «е». Оскільки позивачка є дочкою [PERSON] , то її дошлюбне прізвище в заповіті матері також помилково записано не [PERSON]. , а « [PERSON] », як у матері, та зміну прізвища спадкоємицею після реєстрації шлюбу з [PERSON] на [PERSON] . Зазначені розбіжності в правовстановлюючому документі не дають позивачці отримати спадщину за заповітом Факт належності [PERSON] та [PERSON] заповіту, від 06 квітня 1985р. посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори Бойко Л.М. за р.№1-760, підтверджується матеріалами справи. У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Виходячи в викладеного суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved