Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на час навчання сина, в позові вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 29.12.2015 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сину виповнилося 18 років, він навчається у ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет», на денній формі навчання, за контрактом, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, тому позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на час навчання сина у розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до закінчення ним навчання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки рішенням суду від 28.01.2016 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини доходу щомісячно, крім того він має матір похилого віку, якій надає матеріальну допомогу. Вважають, що оскільки син інколи їздить на автомобілі, то має грошові кошти на бензин, а відтак повинен сам себе утримувати. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки на їх думку, в судовому засіданні не було доведено, що [PERSON] потребує утримання на час навчання. [PERSON], допитаний у судовому засіданні у якості свідка, суду пояснив, що він навчається у ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет», на факультеті транспортних технологій, на денній формі навчання, за контрактом. Батько матеріальної допомоги йому не надає, його навчанням та життям не цікавиться. У зв'язку з навчанням, він несе певні витрати, а саме: має сплачувати вартість контракту за навчання (зокрема у грудні 2015 року матір доплатила за контракт ще 320,00 гривень), оплачує проїзд на автобусі до навчального закладу у розмірі 4,00 гривні за 1 поїздку - 8,00 гривень на день (на тролейбусі їздити не має можливості, через те, що має проблеми зі спиною та періодично звертається за медичною допомогою), витрачає кошти на обід приблизно 15,00 гривень на день, несе витрати на придбання канцелярських товарів (у середньому купує 3 зошити на 96 аркушів, три ручки на місяць), також витрачає кошти на виготовлення ксерокопій навчального матеріалу в середньому 250,00 гривень на місяць (2-3 рази на тиждень він робить по 15-20 копій аркушів формату А4). Витрати на одяг несе його бабуся. Мати також сплачує вартість страховки СЧБО 95,00 гривень на місяць, це допомагає заощаджувати при лікуванні його спини. Суд, з'ясувавши думку сторін та їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 26.10.1996 року, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29.12.2015 року /а.с. 14/. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] /а.с. 3/. [PERSON] навчається у ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет», на факультеті транспортних технологій «Організація митного контролю на транспорті», на денній формі навчання, за контрактом, що підтверджується довідкою № 340 від 12.11.2015 року /а.с. 9/ та договором № 7415 про навчання ДВНЗ «ПДТУ» від 25.09.2014 року /а.с. 9-10/. Позивачкою [PERSON] було сплачено кошти за навчання сина у розмірі 7000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 6857490 від 22.10.2015 року /а.с. 5/, та у розмірі 320,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 7486285 від 30.12.2015 року /а.с. 26/. Згідно довідки № 1758 від 24.12.2015 року [PERSON] перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю /а.с. 16/. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] має захворювання хребта, що підтверджується довідкою, виданою СМЦ ТОВ «Клініка Здоров'я Плюс» /а.с. 19/, є членом СЧБО Ілліч-Фарм та сплачує щомісячні внески у розмірі 95 гривень /а.с. 17-18/. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28.01.2016 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 27.11.2015 року та до повноліття дитини. У судовому засіданні також було встановлено, що [PERSON] працює монтажником санітарно-технічного обладнання ККП «КК «Західна» та має стабільний заробіток, що підтверджується довідкою № 57 від 27.01.2016 року /а.с. 25/, має матір [PERSON], яка є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № 2021515348 /а.с. 24/, якій відповідач надає матеріальну допомогу. Відповідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи, що повнолітній син сторін продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, за контрактом, несе витрати у зв'язку з навчанням в середньому 580-600 гривень на місяць, що було встановлено у судовому засіданні, а також беручи до уваги, що позивачка [PERSON] ніде не працює та перебуває на обліку у центрі зайнятості, відповідач [PERSON] є працездатним, має постійне місце роботи та стабільний дохід, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28.01.2016 року сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно починаючи з 27.11.2015 року, при цьому надає матеріальну допомогу матері, яка є пенсіонером за віком, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина у розмірі 1/7 частини зі всіх видів його доходів щомісячно до закінчення навчання [PERSON] Одночасно суд не бере до уваги той факт, що повнолітній син сторін [PERSON] потребує лікування через захворювання спини, оскільки розглядає позов відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, в межах заявлених вимог, тому вирішує питання про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням. При цьому позовних вимог про стягнення коштів на лікування заявлено не було. На підставі ст. 182, 191, 198-200 СК України,

Outcome: partial