Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач по справі [PERSON] є батьком її малолітньої доньки [PERSON], яка народилася [INFO]. В серпні 2015 року вони припинили шлюбні стосунки з відповідачем через його релігійні переконання. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.12.2015 шлюб між ними розірвано. Їхня донька залишилася проживати зі позивачкою, вона сама займається її вихованням та утриманням. Відповідач з того часу не бере участі у вихованні доньки, не цікавиться її життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком, ухиляється від спілкування з дитиною, створює перешкоди для її всебічного розвитку. За наявної інформації, з 2015 року відповідач [PERSON] проживає в Славяногорському монастирі та жодних стосунків з навколишнім світом не підтримує. Позивачка неодноразово намагалася поспілкуватися з відповідачем по питанню виїзду їхньої доньки на оздоровлення та відпочинок до його родичів у Росію та Казахстан, але відповідач, через релігійні переконання, на контакт не йде . В зв'язку із цим просить суд надати дозвіл на виготовлення проїдного документу та виїзд дитини за кордон без згоди батька.. Позивачка в судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити, надати дозвіл на виготовлення проїзного документу на виїзд дитини за кордон та безпосередньо на сам виїзд дитини на оздоровлення за кордон. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації загальнодержавного рівня. У зв'язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалася. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси, Черркаського міського управління юстиції. Рішенням Соснівського районного ссуду м. Черкаси від 24 грудня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею зареєстрована та проживає її дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою №2542 від 27.04.2017 року виданною КП «Соснівська СУБ». Відповідач [PERSON] мешкає окремо, а саме: [ADDRESS] Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україні. Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пункт 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31.03.1995, вказує, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Пунктами 3, 4, 5 постанови КМ України від 27.01.1995 № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» передбачено, що: Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одною з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Статтями 7, 155 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231 оформлення проїзного документу дитини здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально . Відповідно до п. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Аналізуючи наведене, оскільки дитина постійно проживає разом з матір'ю, відповідач проживає окремо, мати дитини піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, забезпечує дитину усім необхідним, суд вважає тимчасовий виїзд дитини разом з матір'ю за межі України з метою оздоровлення, морального та духовного розвитку є доцільним для дитини, а тому позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved