Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником житлового будинку № [ADDRESS] Мелітопольського району Запорізької області. У вказаному будинку залишились зареєстрованими тимчасові наймачі житла, а саме відповідачі по справі. За півтора місяця до оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку відповідачі виїхали з будинку та забрали всі свої речі. В будинку не проживають з квітня 2018 року. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомленими належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Позивач по справі, [PERSON] є власником житлового будинку № [ADDRESS] Мелітопольського району Запорізької області, що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 30.05.2018 року реєстровий № 1870, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125738948 від 30.05.2018 року, копії вказаних документів містяться в матеріалах справи /а.с.5-6/. Відповідно до довідки від 07.06.2018 року, у будинку № [ADDRESS] Запорізької області зареєстровані: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак не проживають за вказаною адресою з квітня 2018 року /а.с.7/. Оскільки відповідачі зареєстровані, однак не проживають за вказаною адресою, позивач вимушений сплачувати за них комунальні послуги. Згідно до вимог ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно до вимог ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. У відповідності до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: будинок № [ADDRESS] залишаються зареєстрованими відповідачі по справі, що перешкоджає власнику житлового будинку, а саме позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном, позов підлягає задоволенню. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved