Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги мотивує тим, що 15.06.2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції було шлюб між сторонами зареєстровано. У шлюбі народилися доньки [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO]. Сімейне життя у них не склалось та між ними втрачено взаємні почуття любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки. З червня 2017 року у сторін сімейні відносини припинені та не ведуть спільного господарства. Примирення між ними неможливе, тому вважає, що шлюб в них носить формальний характер, який підлягає до розірвання. Крім цього, діти повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дітей коштів не надає, а в неї коштів не достатньо для отримання дітей. Вважає, що оскільки відповідач має можливість платити аліменти у вказаному розмірі, тому просить стягувати аліменти у судовому порядку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та пояснив, щопроти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки між ними втрачено взаємні почуття любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки. Подружні відносини не підтримують, разом не проживають не ведуть спільного господарства та стали один для одного чужими людьми. Просить шлюб розірвати. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів не визнав та пояснив, що він надає матеріальну допомогудітям, а саме помагає їм речами в натурі та надає їм кошти. Однак не може сплачувати аліменти у зазначеному розміру, які позивачка просить так як він не працює, має брата інваліда, за яким здійснює догляд.Просить прийняти рішення про стягнення аліментів згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.06.2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON] - [INFO] Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Сторони з 16 червня 2017 року подружні відносини не підтримують, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Примирення між ними не можливе. Сім'я розпалась. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу сторонами, їх твердження, що збереження сім'ї неможливо, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Діти: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] проживають з матір'ю, тобто з позивачкою. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, а позивачці одній важко утримувати їх. Твердження відповідача про те, що він не має змоги платити аліментів так як не працює, суд вважає таке твердження необґрунтованим, оскільки відповідач особою молодого віку, перебуває в працездатному стані, та в змозі знайти собі роботу. Окрім цього, відповідач не надав доказів суду щодо перебування на утриманні відповідача, а саме: інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи не надав суду та те, що між сторонами як батьками є узгодженість способу утримання дітей у позасудовому порядку. Разом з тим, при визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.13 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище як дітей так і платника аліментів. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини(ч.8 ст.7 СК України). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно із ст. 6 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності суд вважає, що позов в цій частині є підставний і підлягає до часткового задоволення, а тому із відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON] - [INFO], у твердій грошові сумі по 1000 (одна тисяча п'ятсот) грн.. на кожну дитину щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону, починаючи з 29 грудня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. та з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial