Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачка звернулась з вищевказаним позовом до суду, згідно якого просила визнати за [PERSON], як спадкоємцем за законом, право власності на ? частину квартири [ADDRESS] [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON], після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді ? частини даної квартири. Вказане майно належало померлій: ? частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.04.1994 року, видане Фондом комунального майна Мінського району м. Києва; ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою 25.01.2007 року. Позивачка з метою отримання свідоцтва про право на спадщину 02.12.2014 року звернулась до нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. з відповідною письмовою заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачкою надано дублікати правовстановлюючих документів. Оригінали правовстановлюючих документів позивачка надати не має змоги, оскільки вони були втрачені задовго до смерті матері. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином, направили до суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Суд вважає за можливо розглянути справу у відсутності представник відповідача та третьої особи по наявним у справі доказам. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є донькою померлої [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 1413 та свідоцтвом про народження виданого відділом ЗАГС Залізничного району м.Києва, актовий запис № 2698 від 06.12.1979 року. (а.с. 5, 35 - зворот.) Згідно інформаційної довідки від 29.05.2014 року, виданої КМБТІ померлій [PERSON] на праві власності належала ? частина квартири [ADDRESS]: ? частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Мінського району м. Києва 11.04.1994 року, ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.01.2007 року № 4-340 Київською державною нотаріальною конторою № 21. (а.с. 37) Згідно довідки Комунального підприємства «Житлосервіс «Куренівка» у Оболонському районі м.Києва від 14.02.2014 року [PERSON] дійсно проживала у [ADDRESS] з 03.05.1990 року по день смерті. Знята з реєстраційного обліку 03.01.2014 року. Постановою Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори від 02.12.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю у встановленому законом порядку реєстрації права власності на 1/2 частину спірної квартири, а саме наданні дублікатів правовстановлюючих документів. ( а.с.10). Згідно копії спадкової справи № 167/2014, інші особи крім позивачки до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини не звернулись. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи, що позивачка відноситься до кола спадкоємців першої черги, на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем, то б то фактично прийняла спадщину суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та за [PERSON] слід визнати право власності на спадщину за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 71,60 кв.м, жилою площею 41,80 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved