Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.07.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що з 01 червня 2014 року шлюбні відносини припинені, разом вони не мешкають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами, в них різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. У зв'язку з чим просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], та стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 800 гривень та судовий збір в сумі 250 гривень. Позивачка у судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у шлюбі, який зареєстрований 22.07.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №562 (а.с.8). Сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами, в них різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття взаємоповаги один до одного. Спільне господарство сторони не ведуть. Шлюбні відносини припинені з 01.06.2014 року. Судом встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження родини стали неможливими. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення на її користь з відповідача судового збору та витрат на правову допомогу підлягають задоволенню частково. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 250 гривень, що підтверджується квитанціями (а.с.1,2), тому вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, оскільки є законною, обґрунтованою та документально підтвердженою. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. 23.06.2014 року позивачкою з адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, згідно якого адвокат зобов'язався надати позивачці правову допомогу у цивільній справі про розірвання шлюбу та представляти її інтереси в суді (а.с.19). Згідно наданого позивачкою розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, позивачкою було сплачено адвокату 300 гривень за підготовку до ведення справи, дачу консультацій та складання позовної заяви, та 500 гривень за представництво інтересів позивачки у суді (а.с.20). Однак, у відповідності до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають лише витрати в сумі 300 гривень за підготовку до ведення справи, дачу консультацій та складання позовної заяви, у задоволенні вимог позивачки про відшкодування коштів на представництво її інтересів в суді слід відмовити.

Outcome: partial