Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В його обґрунтування послалася на те, що з 21.02.1198 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.04.2017 року шлюб між ними розірвано. За час шлюбу вони за спільні кошти придбали квартиру по вул.Корольова,30/3 у м.Червонограді Львівської області, автомобіль марки Volkswagen LT28, автомобіль марки Mercedes-benz sprinter 316 SDI та причіп ТА-НО модель А7 реєстраційний номер [NUMBER]. Дане майно являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її та відповідача. На даний час вони не дійшли згоди про порядок його розподілу. Тому просить виділити їй 1/2 ідеальної частини квартири по вул.Корольова,30/3 у м.Червонограді Львівської області та визнати за нею право власності на квартиру вцілому, та автомобіль марки Volkswagen LT28, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а також виділити відповідачу автомобіль марки Mercedes-benz sprinter 316 SDI, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та причіп ТА-НО модель А7 реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, згідний із варіантом розподілу майна, запропопонованим позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.02.1998 року. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14.04.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від подружнього життя сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. За час шлюбу сторони набули у власність квартиру по вул.Корольова,30/3 у м.Червонограді Львівської області, автомобіль марки Volkswagen LT28, автомобіль марки Mercedes-benz sprinter 316 SDI та причіп ТА-НО модель А7 реєстраційний номер [NUMBER], що визнано останніми у судовому засіданні. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на квартиру та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно спірна квартира перебуває у спільній частковій власності сторін у рівних частках. Згідно зі ст.60, ч.1 ст.61, ст.68 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі постанова ПВСУ від 21.12.2007 року №11), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч.3 ст.368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно із ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно зі ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до \~ст.174 ЦПК України\~позивач\~\~може відмовитися від\~\~позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує\~\~права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і\~\~продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що сторони визнали, що усе спірне майно є їх спільною сумісною власністю, шлюбний договір та договір про поділ спірного майна сторони не уклали, виходячи із засади рівності часток та визнання відповідачем позову, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Окрім цього з врахуванням положень ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved