Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 16 грудня 2011 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] до 05 травня 2014 року, коли шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти. Позивачка у судове засідання не зявилась, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, стягнути з відповідача аліменти. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надав, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 159, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 104582 від 16 грудня 2011 року. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 05 травня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка [PERSON] змінила своє прізвище з «Фомченко» на «Корнієнко», згідно до свідоцтва про зміну імені серія І-ЖС № 007439 від 14 вересня 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖС № 206140 виданого 18 вересня 2012 року Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 253, відповідно до якого батьком є [PERSON] відповідач у справі. Дитина, [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Короленка, 42, що підтверджується довідкою про склад сімї комітету мікрорайону «Короленко» від 04 вересня 2016 року. Відповідно до довідки Токмацької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області № ф/947/083308209 від 07.09.2016 року, інформація про доходи позивачки у Державному реєстрі фізичних осіб відсутня. Позивачка, враховуючи її майновий стан, не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, забезпечити їй повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, інші життєво необхідні потреби. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями, не приймає ніякої участі у вихованні дитини. Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину встановлені ст. 181 СК України і можуть виконуватися за домовленістю між батьками дитини або присуджуються за рішенням суду у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. З огляду на положення ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 грн.

Outcome: approved