Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 2009 року відділом ДРАЦС Карлівського районного управління юстиції Полтавської області. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження якого вказано відповідача. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Добровільно питання щодо розміру аліментів на утримання сина та порядку їх сплати між нею та відповідачем не вирішено. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному у позові, доповнивши, що відповідач у 2016 році декілька разів купував речі сину, у травні 2017 році бабуся подарувала онуку на день народження велосипед. Зараз відповідач враховує дарунок як участь в утриманні дитини. Добровільно систематично кошти саме на утримання дитини відповідач не надає. Стан здоровя дитини нормальний. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина в судовому порядку, але з дати ухвалення судового рішення. Не згоден сплачувати аліменти з дати подання позову 29.04.2016, бо позивачка перешкоджала його участі у вихованні сина. Син з квітня 2016 року проживає разом з матірю окремо від нього. Він бере активну участь у вихованні сина, є членом батьківського комітету у школі, несе витрати на навчання сина. Працює у Карлівській філії ПАТ «Полтаваобленерго», його щомісячний заробіток до нарахування у середньому складає 4800 грн. Аліментних зобовязань не має, утриманців не має, на обліку у лікарів не перебуває, має у власності житловий будинок. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 2009 року відділом ДРАЦС Карлівського районного управління юстиції Полтавської області (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження якого вказано відповідача (а.с.3). Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою (а.с.2) та визнано сторонами. Сторони не досягли згоди щодо періоду стягнення аліментів. Добровільно відповідач не надавав систематичного утримання сину. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач, який проживає окремо від дитини, зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи майновий стан відповідача, який працює та його заробітна плата в середньому складає 4800 грн. на місяць, що визнано сторонами; утриманців не має, має у власності житловий будинок, має задовільний стан здоровя, а також з огляду на задовільний стан здоровя дитини, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на утримання дитини у 1/4 частці всіх видів доходів відповідача щомісячно. Відповідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Цей позов подано до суду 29.04.2016 року. Внаслідок автоматизованого розподілу справу передано судді Жмурку П.Я., яким 16.05.2016 відкрито провадження у справі. У звязку зі звільненням головуючого судді у відставку проведено повторний автоматизований розподіл справи 23.09.2016, однак через відсутність у суді суддів, які мають повноваження на здійснення судочинства, складено протокол щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи. Указом Президента України № 212/2017 від 07.08.2017 року «Про призначення та тимчасове переведення суддів» суддю Попаснянського районного суду Луганської області Лизенко І.В. переведено шляхом відрядження строком до шести місяців на роботу на посаді судді Карлівського районного суду Полтавської області. За розпорядженням керівника апарату суду від 16.08.2017 року було призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи. У відповідності до вимог ст. 11-1 ЦПК України АСДС суду для розгляду означеної справи визначено суддю Лизенко І. В., якою справу прийнято до провадження. Таким чином, позовна заява не розглянута до цього часу з незалежних від сторін причин. Посилання відповідача на те, що він не згоден сплачувати аліменти з 29.04.2016 по 29.08.2017, так як позивачка перешкоджала бачитися з сином, є безпідставними, оскільки право батька на участь у вихованні дитини (у разі його порушення) підлягає захисту у передбаченому законодавством порядку, що може бути окремим предметом позовних вимог. При цьому, обовязок батьків утримувати дитину не залежить від обсягу реалізації права на участь в її вихованні. Надані відповідачем квитанції та товарні чеки на придбання речей, іграшок, велосипеда для дитини також не спростовують обовязку відповідача надавати систематичне утримання дитині з дня звернення позивачки до суду, бо розмір такого утримання має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини систематично. Підтверджені витрати відповідача не носять систематичного характеру та не задовольняють щоденних потреб дитини. Отже, наявні передбачені законом підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки рішення постановлено на користь позивачки, яку звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved