Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить становити факт, що [PERSON] , померлий [INFO] , заповітом від 26.01.2010 року, заповідав їй земельну ділянку площею 4,68 га, що розташована на території Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5121083900:01:002:0075, що належала йому на підставі державного акту серії ОД №071180, виданого 22.06.2004 року Біляївською районною державною адміністрацією, та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану земельну ділянку. При цьому посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області площею 4,68 га, кадастровий номер 5121083900:01:002:0075, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №071180. При житті [PERSON] склав заповіт на її ім`я на вказану земельну ділянку. Але у заповіті не зазначено кадастровий номер та цільове призначення вищевказаної ділянки. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, але постановою від 15.03.2019 року державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. У зв`язку з вищевикладеним позивачка звернулася з даним позовом до суду. Позивачка до судового засідання не з`явилася, а її представник подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що з позовною заявою [PERSON] згодний, вказав, що його батько - [PERSON] , заповідав [PERSON] саме земельну ділянку площею 4,68 га, розташовану на території Маякійської сільської ради Біляївського району Одеської області, яка належала йому на підставі державного акту серії ОД №071180, та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідачка [PERSON] та представник третьої особи - Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,68 га, яка розташована на території Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №071180 (а.с.19). 26.01.2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів належну йому на праві приватної власності земельну ділянку розміром 4,68 га, що розташована на території Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, [PERSON] , 1977 року народження (а.с.12), згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.13). Таким чином, відповідно до заповіту від 26.01.2010 року, який не змінений і не відмінений, позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , згідно ст. 1223 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 13.05.2013 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області з заявою про прийняття спадщини, а тому з урахуванням строків, встановлених ст. 1270 ЦК, є такою, що прийняла спадщину (а.с.40). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 15.03.2019 року представник за довіреністю [PERSON] - [PERSON] звернулася до Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.64), але постановою від 15.03.2019 року держаний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №071180 від 22.06.2004 року, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.66). Крім цього, у заповіті не вказано кадастровий номер та цільове призначення вказаної земельної ділянки. Факт належності померлому [PERSON] земельної ділянки площею 4,68 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5121083900:01:002:0075, яка розташована на території Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, підтверджується належним чином завіреною копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №071180, виданим 22.06.2004 року Біляївською районною державною адміністрацією, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №230 (а.с.72). З матеріалів справи вбачається, що на підставі розпорядження Біляївської райдержадміністрації від 15.03.2004 року №158/2004 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок» представником Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» Бурдик Л.А., в присутності начальника районного відділу земельних ресурсів Держкомзему України Валюха В.О., Маяківського сільського голови Войцеховського І.С., громадянина [PERSON] та представників суміжних власників землі (землекористувачів): [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проведено встановлення та закріплення на місцевості меж земельної ділянки № [NUMBER] площею 4,68 га, переданої у власність громадянину [PERSON] із земель колективної власності колишнього КСП «Маяки». Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер № 5121083900:01:002:0075, (а.с.19-зворот,20). Той факт, що [PERSON] , померлий [INFO] , заповітом від 26.01.2010 року, посвідченим державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р.Б . та зареєстрований в реєстрі за №1-253, заповідав [PERSON] , 1977 року народження, земельну ділянку площею 4,68 га, що розташована на території Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5121083900:01:002:0075, що належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №071180, виданого 22.06.2004 року Біляївською районною державною адміністрацією, підтверджується вказаними заповітом та державним актом про право власності на земельну ділянку, де площа та місце розташування земельної ділянки збігаються (а.с.12,19). Таким чином, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] 22.06.2004 року дійсно було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №071180, і при складанні тексту заповіту не було зазначено цільове призначення та кадастровий номер земельної ділянки, а тому суд вважає можливим встановити факт того, що [PERSON] заповідав [PERSON] саме цю земельну ділянку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. П. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що померлий [PERSON] був власником вказаної земельної ділянки, за життя склав заповіт, яким заповідав її позивачці, яка в установлений законом строк після його смерті прийняла спадщину, а тому суд вважає можливим визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після його смерті.

Outcome: approved