Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 02.11.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1682. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. З червня 2021 року подружні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка переконана, що за вказаних обставин збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме її інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. При зверненні до суду з позовом просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 25.11.2021 року до суду надійшла заява відповідача в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає, погоджується на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, сторони по справі зареєстрували шлюб, про що 02.11.2013 року складено відповідний актовий запис за №1682. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки,встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розклад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений один із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом в якому наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вона та відповідач фактично припинили подружні стосунки, а їх шлюб існує формально. Відповідач, згідно письмової заяви, позов визнав. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, проживають окремо, категоричність рішення позивачки розірвати шлюб, визнання позову відповідачем, та відсутність у сторін бажання вчиняти дії для збереження сім`ї, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з викладеним, поверненню позивачці з державного бюджету підлягають 454 гривні судового збору. Решта 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом, що становить 454 гривні, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved