Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому просить суд встановити факт належності їй, 3-х кімнатної квартири за [ADDRESS], загальною площею 65.3 кв.м. вартістю 108515 грн., що розташована за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею (позивачкою) право власності на дану квартиру. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, проте вказала в позові про те, щоб розгляд справи проводився без її та її представника участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, проте надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Суд встановив, що В 1983 році позивачці та її чоловікові [PERSON] колгоспом «Промінь» с. Салиха Таращанського району Київської області була передана для постійного проживання квартира за [ADDRESS] в двоквартирному житловому будинку по [ADDRESS] При наданні даної квартири жодних письмових розпоряджень з даного приводу не приймалося. Пізніше під дану частину житлового будинку було виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, загальною площею 0.20 га., яка розташована за адресою [ADDRESS]. В жовтні 2012 року з метою приватизації присадибної земельної ділянки за адресою [ADDRESS] я звернулася до відділу Держземагенства в Таращанському районі Київської області. Проте, оскільки на дану квартиру в житловому будинку по [ADDRESS] було відсутнє право власності, позивачці було рекомендовано звернутися до сільської ради по питанню визнання права власності на житло. 07.10.2012 року Салиською сільською радою Таращанського району Київської області було прийнято рішення № 87-28-VІ «Про приватизацію будинку за адресою [ADDRESS]». В січні 2014 року позивачка звернулася до Державної реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції в Київській області але у прийнятті вказаних вище документів їй було відмовлено та пояснено, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на дану квартиру та рекомендовано звернутися до суду. Факт належності позивачці на праві власності 3-х кімнатної квартири за [ADDRESS], загальною площею 65.3 кв.м. вартістю 108515 грн., що розташована за адресою [ADDRESS] , підтверджується: виписками з по господарської книги Салиської сільської ради Таращанського району Київської області за період з 1991-2013 pp., довідками виданими Салиською сільською радою Таращанського району Київської області за№ 15, № 16 від 15.01 2014 року, технічним паспортом, який 09.10.2013 року виготовлений ФОП [PERSON], рішенням від 07.10.2012 року № 87-28-УІ «про приватизацію будинку за адресою [ADDRESS]. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.ч. 1,2,6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані чи будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Outcome: approved