Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 22 грудня 2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А. А. вчинив виконавчий напис відповідно до якого з неї, [PERSON], на користь ПАТ «ПАРИВАТБАНК», що є правонаступником ЗАТ «ПРИВАТБАНК», стягнуто не виплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № HES0AN02190177 від 10.04.2008 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 12.09.2017 грошових коштів у сумі 50404,83 доларів США, що за курсом НБУ складає 1310525,58 грн. Вказує, що про факт вчинення виконавчого напису нотаріуса їй стало відомо після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2018. Вважає, що виконавчий напис нотаріус вчинив без відповідних правових підстав, оскільки поза його увагою залишилось наступне: спірність суми стягнення (оскільки є наявність судового рішення на час вчинення виконавчого напису; нарахована заборгованість, яка частково погашена за виконавчим листом, а отже кредитна заборгованість за виконавчим написом не відповідає фактичній заборгованості. Також висловила сумнів щодо можливості вчинення нотаріусом виконавчого напису за територіальною ознакою. Виходячи з наведеного позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. від 22.12.2017 за р. № 14812 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів в сумі 50404,83 доларів США, що складає 1310525,58 грн. за кредитним договором № HES0AN02190177 від 10.04.2008. Ухвалою суду від 14.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 24-25). Ухвалою суду від 25.02.2019 по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 55-56). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву з підстав у ній викладених. 23.01.2019 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 35-39), в якому представник банку - адвокат Логвіновська А. А., посилаючись на правомірність вчиненого нотаріусом виконавчого напису, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Також вважала, що відповідачем по справі має бути приватний нотаріус, дії якого оскаржує позивач. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А. А. надіслав до суду листа з проханням розглянути справу за його відсутності, позиції по позовній заяві не висловив. Заслухавши доводи позивачки, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (частини 1 та 2 статті 12 ЦПК України). За змістом частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 22.12.2017 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А. А. вчинив виконавчий напис відповідно до якого з [PERSON] на користь ПАТ «ПАРИВАТБАНК», що є правонаступником ЗАТ «ПРИВАТБАНК», стягнуто не виплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № HES0AN02190177 від 10.04.2008 та Розрахунку заборгованості за договором станом на 12.09.2017 грошових коштів у сумі 50404,83 доларів США, що за курсом складає 1310525,58 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту - 8525,93 доларів США; заборгованості за відсотками 1920,14 доларів США; заборгованості з комісії - 1195,93 доларів США; заборгованості з пені - 36353,45 доларів США; заборгованості за штрафом (фіксована частина) - 9,61 доларів США; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 2399,77 доларів США (а.с. 8). Державним виконавцем Скадовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області 09.02.2018 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого 22.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 1312325,58 грн. (а.с. 18). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі - Перелік документів). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. За умовами пункту 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (Пункт 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Таким чином, за змістом вказаних норм заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості. В оскаржуваному виконавчому написі нотаріус посилається на Розрахунок заборгованості за договором станом на 12.09.2017, однак відповідачем на підтвердження своїх заперечень такого доказу суду не надано, що позбавляє можливості встановити дотримання банком трьох річного строку звернення з часу виникнення права вимоги та безспірність вимоги. Разом з тим, з виконавчого напису нотаріуса вбачається, що строк за який проводиться стягнення з 10 квітня 2008 року по 12 вересня 2017 року, тобто поза межами трьох річного строку звернення з часу виникнення права вимоги. До того ж, судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористалось правом стягнення заборгованості по кредиту, звернувшись до Скадовського районного суду Херсонської області із відповідним позовом. Так, рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 21.05.2015, зміненим в частині стягнення пені рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 01.07.2015, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № HES0AN02190177 від 10.04.2008 в сумі 280 998,99 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі - 177 447, 30 грн.; заборгованості по процентам за кредитом в розмірі - 41 456, 32 грн.; заборгованості по комісії за кредитом в розмірі - 24 890, 49 грн.; заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі - 5000 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі - 329,88 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі - 31 875 грн. (а.с. 9-12, 13-14). Старшим державним виконавцем Скадовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області 20.07.2016 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа, виданого Скадовським районним судом Херсонської області 23.07.2015 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 280998,99 грн. та судових витрат у розмірі 3654 грн. (а.с. 16). Суд звертає увагу, що у виконавчому написі нотаріуса від 22.12.2017 зазначено, як загальну суму боргу, так і складові такого боргового зобов'язання, зокрема вказано суму заборгованості по тілу кредиту та комісії в доларовому еквіваленті ідентичну сумам, які стягнуті з боржника за рішеннями суду першої інстанції, що також вказує на відсутність безспірності заборгованості, оскільки фактичний залишок суми боргу підлягає зменшенню у зв'язку із наявністю вищевказаного судового рішення з метою недопущення подвійної відповідальності боржника. З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у нотаріуса за вищевказаних умов були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а тому позовна заява підлягає задоволенню у заявлений позивачкою спосіб. При цьому, суд не погоджується з доводами позивачки щодо неможливості вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А., зважаючи на те, що місцезнаходження стягувача є м. Київ, а місцем проживання позивачки с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій (глава 1 пункт 1 та глава 16 пункт 1.4), нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Відтак, доводи в цій частині суд вважає необґрунтованими. Безпідставними є доводи представника банку щодо пред'явлення вимог до неналежного відповідача, оскільки як слідує з роз'яснень, що викладені у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014, відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вимогами частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 141 визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за подання до суду позовної заяви сплачено 704,80 грн. судового збору (а.с. 2), сума якого підлягає стягненню на її користь з відповідача. В частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. суд відмовляє з підстав ненадання доказів укладення договору про надання правової допомоги та оригіналу квитанції про її оплату.

Outcome: approved