Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що уклала шлюб з відповідачем 15.07.2000 року. Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є втрата почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивачки, неможливе, оскільки шлюб суперечить її інтересам. Посилаючись на викладене, позивачка просила про задоволення позову. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову у підготовчому провадженні. З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про шлюб, копій паспорта громадянина України та свідоцтва про народження дитини) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 15 липня 2000 року. Сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є втрата почуття любові та взаємоповаги між сторонами. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Зазначене свідчить про розпад сім'ї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов задоволений у зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку позивачка при зверненні до суду з позовом за квитанцією № 0.0.1276669296.1 від 22.02.2019 року сплатила 768,40 грн, отже 384,20 грн має бути повернуто позивачці з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved