Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що у них різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, немає згоди у вирішенні спільних сімейних питань. Сім`я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, проти стягнення з [PERSON] судового збору в сумі 840, 80 грн. заперечив, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету частину сплаченого збору, а саме 420,40 грн. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. 14 травня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Трибухівською сільською радою, Бучацького району, Тернопільської області, актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Трибухівською сільською радою, Бучацького району , Тернопільської області. У даному шлюбі мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Трибухівською сільською радою, Бучацького району, Тернопільської області); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] , видане Трибухівською сільською радою, Бучацького району, Тернопільської області). В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд прийшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно з ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача.

Outcome: approved