Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів посилалась на те, що вона є спадкоємцем по закону після смерті її бабусі [PERSON]. Під час життя її бабуся отримала у користування земельну ділянку для ведення садівництва на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в об'єднанні садоводів «Степове» по вул. Шостій, ділянка [NUMBER], про що свідчить членська книжка. Розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 14 серпня 2007 року № 1114 із змінами на підставі розпорядження від 26 листопада 2007 року №1731, вказану земельну ділянку було передано у власність. За життя бабуся в літку частіше перебувала на ділянці, а у зимовий період переїжджала до дому, проте з метою запобігання крадіжок, які стихійно трапляються саме у цей період в ОС «Степове» на певних умовах дозволяла [PERSON] перебувати на ділянці у садовому будинку. При цьому на неї покладався обов'язок оплачувати за діючими тарифами витрати електропостачання та водопостачання, в обсягах її споживання, та цільові внески у розмірі встановленими статутними органами ОС «Степове». В зв'язку з виниклою довірою, відповідачка проживала у садовому будинку за життя бабусі. Після смерті бабусі деякий час поведінка відповідачки її не хвилювала, але восени 2011 року під час її перебування на земельній ділянці [PERSON] почала вголос висловлювати свої думки та погляди з приводу її присутності на ділянці без попередження та без запрошення. Після чого їх стосунки погіршилися та вона попросила відповідачку забрати свої речі та залишити земельну ділянку. Восени 2012 року після прибуття на ділянку вона з'ясувала, що [PERSON] змінила замок на воротах, завела трьох псів, які в сказі почали кидатися на неї, а відповідачка навіть не відкривши ворота, почала висловлюватись на її адресу нецензурною лайкою, проявила неповажне ставлення до неї. Після цього вона звернулась до адміністрації ОС «Степове», але їй пояснили, що за відсутності у неї державного акту на землю, питання про оформлення її спадкових прав має вирішуватись у судовому порядку. У 2013 році відповідачка [PERSON] показала їй книжку садовода, оформлену на її ім'я. Вона вдруге звернулась до адміністрації ОС «Степове» та отримала відповідь про те, що [PERSON] є членом ОС «Степове» на підставі рішення комісії по виключенню та прийнятті в члени ОС «Степове» віл 14.07.2012 року, затвердженого рішенням Ради ОС «Степове» від 29.07.2012 р. Вважає прийняте рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на її права спадкування. Просила суд скасувати рішення комісії по виключенню та прийняттю в члени ОС «Степове» [PERSON] та в частині видачу дозволу на приватизацію ділянки; визнати за нею право на вступ до ОС «Степове» в порядку передбаченому статутом без сплати вступного внеску; зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом звільнення незаконно зайнятої земельної ділянки. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав визначених у ньому. Представник відповідача ОС «Степове» Васильєв С.В. позовні вимоги визнав в повному обсязі, подав заяву про визнання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилалась на те, що дана земельна ділянка не є спадковим майном після смерті [PERSON], так як за життя дану земельну ділянку їй було продано без оформлення документів. Документи, державний акт на земельну ділянку, вона до цього часу не може оформити належним чином, оскільки дана процедура є тривалою із-за бюрократичних перешкод, браку часу та коштів через хворобу внаслідок аварії. Просила суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] Розглянувши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON], яка приходилась бабусею [PERSON] (а.с.169-174 в тому числі на звороті). Після смерті [PERSON] спадкоємиця [PERSON] звернулась для прийняття спадщини на квартиру [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] (а.с.175). Підставою для користування спірною земельною ділянкою у [PERSON] виникло в наслідок розпоряджень Комінтернівської районної державної адміністрації від 14.08.2007 р №114/А-2007 та від 26.11.2007 р. № 1731/А-2007, яким затверджено технічну документацію щодо складення державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення садівництва в ОС «Степове» на території Красносільської сільської ради та передано земельну ділянку у її власність (а.с.66-67). Рішенням від 29.07.2012 р. [PERSON] прийнято в члени ОС «Степове» замість [PERSON] (а.с.107-110). Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що за життя у [PERSON] право власності на земельну ділянку відповідно до закону не виникло (не одержано документ, що посвідчує право власності, право власності на земельну ділянку не зареєстроване, межі земельної ділянки не виділені в натурі) внаслідок чого у спадкодавця [PERSON] відсутнє право на спадкування. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 125 ЗК України (в редакції Закону № 107-VI від 28.12.2007р.) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Документом, що посвідчує право на земельну ділянку, відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції Закону № 107-VI від 28.12.2007р.), є державний акт за формою державних актів затвердженими Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Спадкуванням, відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення. Відповідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ухвалюючи рішення по справі суд критично оцінює реєстраційну картку земельної ділянки Центру державного земельного кадастру серії №АБГ №676902 (а.с.30,31), яка не містить підписів, дат заповнення та реєстрації, оскільки така реєстрація не могла відбутися в силу того, що на час прийняття Закону «Про державний земельний кадастр» цивільну правоздатність [PERSON] як фізичної особи було припинено. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. При ухваленні рішення суд приймає до уваги заяву [PERSON] адресовану Восьмій одеській державній нотаріальній конторі, якою вона не претендувала на спадщину щодо спірної садової земельної ділянки (а.с.169). Суд приймає до уваги, що державним нотаріусом не винесено постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій щодо спірної земельної ділянки. Суд не приймає до уваги розписку від імені [PERSON] про отримання нею завдатку від [PERSON], щодо купівлі-продажу спірної земельної ділянки, оскільки за життя у [PERSON] право власності на земельну ділянку відповідно до діючого на той час законодавства не виникло (а.с.90, 58). Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 25 ЦК України, ст. 125 ЗК України (в редакції Закону № 107-VI від 28.12.2007р.), Закону України «Про державний земельний кадастр»,

Outcome: dismissed