overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07.08.2004 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, від спільного життя у них народилося двоє дітей, син [PERSON],[INFO] та син [PERSON], [INFO] Позивачка в даний час не працює, здійснює догляд за дитиною віком до 3 років. Поскільки відповідач не надає коштів на утримання дітей та самої позивачки , вона просила в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітку до повноліття дитини та кошти на своє особисте утримання в розмірі 1\\6 частини доходу до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з»явилася про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, підтримала свої вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності,позов визнав у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з»явилася про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.2004 року, від якого мають двох дітей, сина [PERSON],[INFO] та сина [PERSON], [INFO], діти перебувають на утримання матері, відповідач добровільно грошових коштів на їх утримання не надає. Встановлено, що сторони проживають окремо, позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною, потребує матеріальної допомоги, кошти на утримання дружини на період її догляду за дитиною віком до 3 років відповідач не надає, хоча має таку можливість, інших утриманців не має. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку \\ доходу\\ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.84 СК україни дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 12.04.2017 р. і до повноліття дитини, а також кошти на її особисте утримання в розмірі 1\\6 частини доходу, починаючи з дня звернення до суду 12.04.2017 до досягнення дитиною трирічного віку 09.10.2017 р. Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути 640,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 08 листопада 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружні відносини між ними припинені з серпня 2021 року. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, відмінністю поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 9-10). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій висловила прохання розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представником подано заяву, в якій висловлено позицію про визнання позову та прохання розглядати справу без участі відповідача. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що між сторонами 08 листопада 2019 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого 08 листопада 2019 року, актовий запис №08 (а. с. 6). Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.06.2001 р. зареєструвала шлюб із відповідачем, від спільного життя у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Поскільки відповідач не надає коштів на утримання дітей, позивачка просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини від усіх видів його заробітку . В судове засідання позивачка не з»явилась про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, свої вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.06.2001 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних відносин, діти перебувають на утримання матері, відповідач добровільно грошових коштів на їх утримання не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК україни частка заробітку \\ доходу\\ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки судом встановлено, що відповідач не надає позивачці грошової допомоги на утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 01.07.2016 р. і до повноліття дітей. Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути 551 грн 20 коп судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.10.2010 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх двох років сімейне життя погіршилося, шлюб існує формально, примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги, подальше збереження сімї суперечить інтересам сторін. З наведених підстав просила шлюб розірвати. Також позивачка просила визначити місце проживання малолітнього сина з нею, оскільки вона проживає в [INFO], який належить на праві власності її батькам. Позивачка спроможна забезпечити сина всім необхідним, у неї нормований робочий день, дитина відвідує дитячий садок, облікована в медичних установах. При цьому відповідач не має постійної роботи та заробітку. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, висловив позицію про визнання позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами 09 жовтня 2010 року укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 09.10.2010 серії 1-КГ № 058585, актовий запис № 121. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КГ № 134598 від 06.04.2012 року, актовий запис № 53. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи визнання позову відповідачем суд також вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини з матірю. Судові витрати по справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09.11.1991 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Проживають окремо з січня 2015 року. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 08.08.2019 по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 11-12). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 18). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем реєстрації. Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 09.11.1991 зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 09.11.1991 серії [NUMBER] , актовий запис № 23 (а.с. 04). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за подання до суду позовної заяви сплачено 768,40 грн. судового збору (а.с. 1), сума якого підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09 вересня 1995 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 04 травня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 10-11). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій висловлено прохання розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем реєстрації, а також шляхом спрямування судових повісток в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення, про що свідчать довідки про доставку SMS-повідомлення від 04 травня 2020 року та 23 травня 2020 року. Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 09 вересня 1995 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про одруження, виданого 09 вересня 1995 серії [NUMBER] , актовий запис № 9 (а.с. 4). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09 вересня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 9-10). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, в позовній заяві висловила прохання розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 3). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем проживання, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 09 вересня 2006 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого 09 вересня 2006 серії [NUMBER] , актовий запис № 83 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23 грудня 2009 року серії [NUMBER] , актовий запис № 212 (а.с. 6 зворотній бік). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 10.04.2017 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство не ведеться останні три місяці. З наведених підстав просив розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, висловив позицію про визнання позову (а.с. 29). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони 10.04.2017 зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 10.04.2017 серії І-КГ № 117951, актовий запис № 05 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 16.10.2017 серії І-КГ № 246814, актовий запис № 195 (а.с. 4). Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Відповідно до вимог статей 141, 142\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі\~ ЦПК\~України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачці з державного бюджету підлягають поверненню 352,40 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого нею при поданні позовної заяви (704,80 х 0,5 = 352,40). Інша частина понесених нею витрат зі сплати судового збору в розмірі 352,40 грн. відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягуються з відповідача на її користь. На підставі статей 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved