Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 07.05.2004 р. Окрім неї у квартирі також зареєстровані донька - [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі, з яким вона мешкала у цивільному шлюбі. У січні 2012 року відповідач зібрав усі свої речі та пояснив, що поїхав до родичів, які мешкають у Грузії. Після цього вона жодного разу його не бачила, зв`язок з ним не підтримує. Де саме в наступний час перебуває відповідач, його адреса їй невідомі. Сварок між ними не було, перешкод для вселення у квартиру вона йому не чинила, більше до України він не повертався та вселитися в квартиру не наманався. Оскільки відповідач у спірній квартири не проживає понад встановлений термін, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Згідно наданої заяви позовні вимоги підтримала у повному та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. У судове засідання відповідач не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. Згідно відмітки майстра т/дільниці Т. І. Савельової вручити судову повістку [PERSON] не є можливим, оскільки останній за адресою: [ADDRESS] не мешкає. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON], позивачка по справі, є власницею ? часток квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 07.05.2004 р. за реєстровим №2143 (а.с. 10), що зареєстрований у КП БТІ м. Донецька за реєстраційним №5751029 в реєстровій книзі 3/25дк-44 номер запису 2 від 03.10.2005 р. (а.с. 12). Інша 1/4 частка квартири належить на підставі договору дарування від 25.09.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №4673, [PERSON] (а.с. 13-14). Позивачка зареєстрована у зазначеній квартирі з 07.10.2011 року, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] (а.с. 4-7). Крім неї у квартирі також зареєстровані донька - [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі, що підтверджується довідкою КП «КК Ленінського району м. Донецька» (а.с. 9). За зазначеною адресою відповідач не проживає з січня 2012 року, що підтверджується актами від 04.11.2013 р. та 03.07.2013 р., складеними майстром т/у КП КК Ленінського району м. Донецька (а.с. 17,18). Відповідно до ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 405 ЦК України право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з роз'яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року із змінами «Про деякі питання , що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. В судовому засіданні встановлено, що відповідач був вселений до спірного приміщення - квартири [ADDRESS], як цивільний чоловік. Тривалий час, більше, ніж один рік, [PERSON] без поважних причин не проживає за зазначеною адресою, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги. Домовленостей щодо користування цим приміщенням між сторонами не було, тому суд вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування даним жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. На підставі ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року зі змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved