Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейні відносини з відповідачем припинилися близько півтора року назад у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та поваги. [PERSON] постійно нехтує сімейними цінностями внаслідок чого постійно виникають непорозуміння, що спричиняє їй сильні душевні страждання. Спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За час перебування у шлюбі народився син [PERSON] [INFO], котрий на даний момент проживає спільно з нею. Просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 10 вересня 2013 року зареєстрований Болехівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що 10 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис №56. Судові витрати покласти на відповідача. Позивачка позовні вимоги наведені в позовній заяві підтримала, в судовому засіданні зазначила, що примирення не можливе а також подала заяву в якій просить неповнолітнього сина залишити на проживання з нею, а після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON](а.с.17). В судовому засіданні відповідач не заперечив проти задоволення позову, подав заяву в якій просить судові витрати поділити порівну (а.с.22). Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши їм правову оцінку приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Норми ч.3,4 ст.56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що сторони 10 вересня 2013 року, уклали шлюб, який зареєстрований Болехівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис №56 (а.с.5). У сторін за час перебування у шлюбі 13 березня 2014 року народився син [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Суд визнав, що, між сторонами зникло почуття любові, поваги один до одного, немає взаєморозуміння, тобто тих основ, на яких утримується міцна сім'я. Сторони не підтримують подружніх відносин уже тривалий час. При таких обставинах, враховуючи категоричність заяв [PERSON], визнання позову відповідачем, котрий, враховуючи інтереси кожного з подружжя, малолітньої дитини, приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Спору, щодо проживання дитини, судом не встановлено, а тому малолітнього сина [PERSON] слід залишити на проживання з позивачкою. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище взяте у шлюбі [PERSON]. Що до судових витрат, то в даному спорі вони складають 640 грн. сплаченого позивачкою судового збору (а.с.1). Беручи до уваги, матеріальний стан сторін, обставини, що призвели до розірвання шлюбу, які встановлені в ході судового розгляду, то судові витрати слід розділити між ними порівну по 320 грн. (640:2). На підставі наведеного,

Outcome: approved