Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти. За минулий час, а саме з 01.03.2013 року по жовтень 2014 року, у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень, щомісячно, а всього 24000 гривень, на утримання доньки [PERSON], [INFO], також стягнути судові витрати: на оплату юридичної допомоги та судовий збір. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні з позовом не погодився та пояснив, що відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2016 року сплачує аліменти, а в період який вказує позивачка він допомагав матеріально та надавав кошти на утримання доньки, просив в позові відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона являється матірю позивачки [PERSON] та дійсно може підтвердити, що дійсно у період з 2013 по 2014 рік позивачка та відповідач проживали окремо, дитина знаходилась на утриманні позивачки [PERSON] Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивачку, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 05.03.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 415627 від 27.01.2015 року (повторно) а.с. 7. З березня 2013 року дитина знаходилась на утриманні позивачки. В листопаді 2014 року відповідач [PERSON] написав добровільно заяву до бухгалтерії підприємства про стягнення з нього аліментів на утриманні доньки у розмірі ? частини всіх видів заробітку, що підтверджується довідкою виробничого підрозділу служби колії Білгород-Дністровської дистанції колії від 10.05.2016 року, відповідно до якої аліменти стягувалися відповідно до заяви [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів доходу після стягнення податків. а.с. 13. 19.09.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення відповідно до якого з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 16.08.2016 року. до повноліття [PERSON] повноліття 22.11.2022 року. а.с. 9-11. Позивачка звернулась до с заявою про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 01.03.2013 року по жовтень 2014 року, оскільки вважає, що відповідач сплачував аліменти в меншому розмірі, так як у той період отримував заробітну плату у розмірі 6000 гривень , а тому повинен був сплачувати аліменти у розмірі 1200 гривень щомісяця. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до виконання їхнього повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. У випадку невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров'я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті. Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. На вимоги щодо стягнення аліментів у судовому порядку не поширюється позовна давність. Позов може бути пред'явлено у будь-який час, поки існує право на аліменти. Право на аліменти виникає у дитини з моменту її народження. Якщо один із батьків (або батьки) не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини, до нього може бути пред'явлено позов про стягнення аліментів на утримання дитини. У цьому випадку, заінтересована особа, яка має право на одержання аліментів на дитину, вправі вимагати їх виплати у судовому порядку незалежно від строку, що минув з моменту виникнення у неї цього права, а також незалежно від причин, у зв'язку з якими вона раніше не зверталася до суду з позовом. Аліменти звичайно присуджуються на майбутнє. Водночас, як виняток із загального правила, відповідно до частини 1 даної статті, стягнення аліментів відбувається не з моменту (дня) набрання чинності рішенням суду, а з моменту (дня) пред'явлення позову. Причому дане правило діє незалежно від того, наскільки багато часу пройшло від того як було пред'явлено позов до його задоволення судом. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Як встановлено з матеріалів справи позивачкою не надано суду жодного доказу, що нею вживалися заходи щодо добровільної сплати аліментів (звернення до керівника підприємства де працює відповідач, чи направлення листів на підприємство тощо). Крім того має бути доведено, чи дійсно відповідач ухилявся від сплати аліментів (обіцяв сплатити після підвищення на вищу посаду або приховував місце працевлаштування). Виходячи з викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів.

Outcome: dismissed