Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, уточненим в ході судового розгляду, та в обґрунтування зазначила, що з 27.05.2003 року працювала у КП «МТТУ» оператором міської диспетчерської служби, 01.06.2004 року була переведена диспетчером (лінійним) в міську диспетчерську службу КП «МТТУ». У зв'язку із реорганізацією структурного підрозділу наказом №353л від 03.11.2013 року вона була звільнена з посади. Із вказаним звільненням не згодна, оскільки з 11.09.2013 року є членом первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників комунального підприємства «МТТУ», яка не давала своєї згоди на її звільнення. Також у день звільнення вона перебувала у відпустці. У зв'язку з цим просить визнати наказ №353л від 15.10.2013 року про її звільнення протиправним та скасувати його, поновити її на посаді диспетчера (лінійного) міської диспетчерської служби, стягнути з КП «МТТУ» середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась без поважних причин, про день,час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю та додатково пояснила, що МТТУ двічі направляло запити до профспілки «Захист справедливості» у лютому та березні 2013 року про звільнення позивачки, проте отримало відмову в наданні згоди. Позивачка відмовлялася від інших посад, оскільки посада диспетчера є вищою за кваліфікацією, ніж оператор. Представники відповідача Темір І.К. та Ляшенко С.С. у судовому засіданні позов не визнали та надали заперечення, в яких зазначили, що процедура звільнення [PERSON] була проведена з дотриманням вимог діючого законодавства про працю, позивачка про звільнення попереджалася та їй було запропоновані інші посади, проте вона відмовилася. Наказ про реорганізацію було оскаржено позивачкою та іншими працівниками у суді, однак був залишений за рішенням суду у силі. 03.11.2013 року у позивачки закінчилася відпустка, тому її й звільнили 03.11.2013 року. Адміністрація відповідача зверталася до профспілки МТТУ та отримала згоду на звільнення позивачки. Окрім того, рішенням суду встановлено, що позивачка є членом вказаної профспілки, а її статут не забороняє членство у декількох профспілках. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно відомостям, що містяться у трудовій книжці [NUMBER] на ім'я [PERSON], остання з 29.05.2003 р. працювала на посаді оператора в міській диспетчерській службі КП «МТТУ», а з 01.06.2004 р. переведена на посаду диспетчера (лінійного). Наказом КП «МТТУ» №292 від 31.07.2013 р. міська диспетчерська служба реорганізована у міську диспетчерську службу та службу руху і контролю. Наказом №79л від 01.08.2013 р. працівники КП «МТТУ», у тому числі й [PERSON], попереджені про їх майбутнє вивільнення 15.10.2013 р. Згідно із ст. 3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. Згідно наказу №1177 [PERSON] перебувала у відпустці з 11.10.2013 року по 03.11.2013 року. Наказом КП «МТТУ» №353л від 03.11.2013 р. [PERSON] звільнено з роботи на підставі статті 40 п.1 КЗпП України. Таким чином, твердження щодо незаконності звільнення позивачки у зв'язку з її перебуванням у відпустці є безпідставними, оскільки при звільненні позивачкою було добровільно використано своє право на відпустку, а дата її звільнення у відповідності зі ст.3 Закону України «Про відпустки» припадає на останній день відпустки, а саме 03.11.2013 року. Окрім того, відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.03.2014 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Донецької області від 06.05.2014 року, встановлено, що [PERSON] є членом первинної профспілкової організації КП «МТТУ», яка входить до складу Профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України. Згідно із ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно витягу з протоколу №58 засідання профспілкового комітету КП «МТТУ» від 14.10.2013 року профспілковою організацією надано згоду адміністрації на звільнення [PERSON] диспетчера (лінейного) ГДС за ст.40 п. 1 КЗпП України. Суд не приймає до уваги твердження позивачки, про те, що вона є членом профспілки «Захист справедливості», а ця організація згоди на її звільнення не надавала, оскільки законом та статутом профспілки не забороненл одночасне членство працівника у декількох профспілкових організаціях, а нормами КЗпП України не передбачене обов'язкове отримання згоди на звільнення усіх профспілкових організацій, членом яких є працівник. Відповідно до ст.212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів окремо, а також їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання наказу №353л від 15.10.2013 року про звільнення [PERSON] протиправним, у зв'язку з чим вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо скасування зазначеного наказу, поновлення позивачки на посаді диспетчера (лінійного) міської диспетчерської служби, стягнення з КП «МТТУ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від зазначених вище, у зв'язку з чим також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed