Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 31 грудня 2011 року вона, уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину. Сімейні відносини між нею та відповідачем не склалися через конфлікти на ґрунті різних поглядів на життя, втрати взаєморозуміння один одного, постійних зрад чоловіка,що робить неможливим подальше спільне проживання однією сім'єю. Відповідач позов не визнав, просив суд надати їм з позивачкою строк на примирення, про що 05 грудня 2016 року була винесена судом ухвала про надання строку на примирення позивачки з відповідачем. Ухвалою суду від 05.01.2017 року провадження по справі було відновлено. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 грудня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. В позовній заяві позивачка пояснила, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, сімейні відносини між ними припинені на ґрунті різних поглядів на життя, втрати почуття взаєморозуміння один до одного, що робить неможливим подальше спільне проживання однією сім'єю. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Виходячи з наведеного, враховуючи , що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо і позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню . Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з матір'ю, про що сторони не заперечують. Спору щодо поділу спільного майна сторони не мають. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, так як проживають окремо, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню.

Outcome: approved