Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання договору дарування будинковолодіння недійсним. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]., стан її здоров'я значно погіршився, загострилися хронічні захворювання, у зв'язку з чим стало важко задовольняти прості людські потреби та здійснювати догляд за собою. Відповідачка по справі є її онукою, яка проживає поруч, а тому часто відвідувала та турбувалася про неї, допомагала як матеріально так і по веденні господарства. Остання запропонувала позивачці подарувати будинковолодіння, а взамін отримати довічний догляд. 15.10.2008р. сторони уклали договір дарування спірного будинковолодіння. Після укладення договору дарування відповідачка власноручно написала розписку, у якій зазначила, що зобов'язується позивачці надати право довічного проживання у спірному будинковолодінні, здійснювати догляд та опіку, надавати матеріальну допомогу. Перші три роки відповідачка виконувала взяті на себе зобов'язання, надавала матеріальну допомогу, допомагала у веденні господарства, придбавала необхідні ліки тощо. З кінця 2016 року та впродовж 2017 року перестала виконувати їх, внаслідок чого позивачка за допомогою вимушена звертатись до сусідів та близьких людей. Просила визнати договір дарування будинковолодіння недійсним. Позивачка у поданій до суду заяві позов підтримала і просила його задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідачка у поданій до суду заяві погодилась із викладеними обставинами, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, просила справу розглянути у її відсутності. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що сторони 15.10.2008р. уклали договір дарування спірного будинковолодіння, який посвідчено державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С.В. та зареєстровано у реєстрі за №4114. Згідно розписки відповідачка зобов'язалась надати позивачці право довічного проживання, здійснювати догляд та опіку, надавати матеріальну допомогу. Відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала, що підтвердила своєю заявою відповідачка. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову. На підставі наведеного, відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 230, ЦК України,

Outcome: approved