Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вказуючи, що від не зареєстрованого шлюбу, сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. У червні 2014 році подружжя припинило проживати однією сімєю, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Інших осіб, які б мали можливість надавати допомогу в позивачки не має, ухиляється від своїх батьківських обовязків. Чим на сьогодні займається, де працює і де постійно проживає відповідач позивачці невідомо. Таким чином, позивачка вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення суду у разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його останнім зареєстрованим місцем проживання: [INFO], пр-т 50-річчя Перемоги[ADDRESS], однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про розгляд справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Судом встановлено наступне. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. /а.с. 4/. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка старшої по будинку, засвідчена директором КП Житломасив від 28.11.2016 року. /а.с. 5/. На підставі викладених вище обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання малолітньої доньки [PERSON], хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 05 грудня 2016 року і до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved