Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: 13/20 частинами житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Героїв Сталінграду, 63, вказуючи, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2016 року є власником 13/20 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Героїв Сталінграду, 63. У вказаному житловому приміщені був зареєстрований її колишній чоловік, шлюб з яким був розірваний ще у 2010 році, з 2011 року відповідач жодного дня не проживав у будинку, належних йому речей не має, втратив інтерес до вказаної житлової площі, оскільки виїхав та встановити з ним контакт не надається можливим, тому позивачка і вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити, про що надала заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не сповістив, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Зі згоди позивачки, про що свідчать заява позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2016 року є власником 13/20 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Героїв Сталінграду, 63./л.с. 10/ У вказаному житловому приміщені був зареєстрований колишній чоловік позивачки [PERSON], шлюб з яким між ними розірваний 08 грудня 2010 року. /л.с. 6/ З 2011 року відповідач в будинку не проживає, належних йому речей не має, втратив інтерес до вказаної житлової площі, що підтверджується актом ЖЕО № 1 від 29.12.2016 року, відповідно до якого [PERSON] не проживає за адресою: м. Білгород - Дністровський Одеської області вул. Героїв Сталінграду, 63 з 2011 року, що підтверджують мешканці будинку. /л.с. 9/ Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право власності, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. При таких обставинах, с урахуванням того, що відповідач порушує права позивачки, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved