Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що відповідно до виконавчого листа № 2/2312/59/11 виданого Маньківським районним судом 16 лютого 2011 року, відповідач зобов?язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття на утримання дітей: Віктора, [INFO], та [PERSON], 23.04.2004 р. н. На даний час позивачки син - Віктор досяг повноліття та виплату на нього аліментів припинено, а дочка позивачки - [PERSON], постійно проживає із позивачкою та перебуває на утримані позивачки, що підтверджується довідкою № 416 від 24.11.2017 року, виданою Багвянською сільською радою. Відповідач з сім?єю не спілкується, вихованням дочки не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає, систематично ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість по сплаті аліментів. Разом з тим відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, часто змінює місце роботи та працює неофіційно, у звязку з чим зі значної частини його доходів аліменти не нараховуються та не сплачуються. Таким чином порушуються права дочки на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що і змусило позивачку звернутися з даним позовом до суду. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, але згідно письмової заяви просили справу розглядати у їх відсутність та підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, згідно копії паспорта зареєстрований за адресою провулок Волго-Донський, гуртожиток, 5, м. Київ, відповідно до ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Згідно з ч. 4 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сімї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зазначене дає суду всі підстави вважати що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутності. Крім того від відповідача заяв про відкладення чи перенесення розгляду справи на адресу суду не надходили. Суд, вивчивши матеріали справи, рахує за необхідне позов задоволити повністю, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що відповідно до виконавчого листа № 2/2312/59/11 виданого Маньківським районним судом 16 лютого 2011 року, відповідач зобов?язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття на утримання дітей: Віктора, [INFO], та [PERSON], 23.04.2004 р. н. На даний час позивачки син - Віктор досяг повноліття та виплату на нього аліментів припинено, а дочка позивачки - [PERSON], постійно проживає із позивачкою та перебуває на утримані позивачки, що підтверджується довідкою № 416 від 24.11.2017 року, виданою Багвянською сільською радою. Відповідач з сім?єю не спілкується, вихованням дочки не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Разом з тим відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Таким чином порушуються права дочки на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 17 травня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України №4928 «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання», яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що закріплено ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05. 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки), а тому позов позивачки підлягає до задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved