Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась у квітні 2018 року до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 доходуза травень-грудень 2016 року, за січень-грудень 2017 року та за січень-березень 2018 року; а також стягувати аліменти на його утримання в розмірі 1/3 частини доходу до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, на даний час вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Неповнолітня дитина сторін - [PERSON], [INFO], мешкає з позивачем, знаходиться на її утриманні, часто хворіє бронхітом. Крім того, на утриманні позивача знаходиться син [PERSON], [INFO], який навчається в Харківському національному Університеті радіоелектроніки. З травня 2016 року відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Добровільно погасити аліменти за травень-грудень 2016 року, за січень-грудень 2017 року та за січень-березень 2018 року відповідач не бажає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу. Ухвалою від 30 травня 2018 року провадження у справі було відкрито. 25 червня 2018 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не надає відповідачеві змоги бачитись із сином, всіляко перешкоджає їх спілкуванню,відповідач ніяким чином не відмовляється та не ухиляється від сплати аліментів на дитину, неодноразово здійснювалися спроби передати позивачці гроші на утримання сина, подарунки, однак вона повертає їх без повідомлення причин повернення. Крім того, відповідачем було відкрито поточний рахунок в національній валюті [NUMBER] в ПАТ «Державний ощадний банк України» на ім'я сина - [PERSON] для сплати аліментів, про що він сповістив позивачку шляхом надіслання листа від 01.06.2018. Таким чином відповідачем були створені всі умови для безперешкодного доступу та подальшого розпорядження позивачем відкритим рахунком, на який відповідачем переводились грошові кошти, що підтверджується випискою за вказаним рахунком. Даний лист позивач отримала, про що свідчить роздруківка скрін-шоту веб-сайту Укрпошти з унікальним трек-номером поштового відправлення - №6114504817510, та запис про те, що відправлення вручене особисто отримувачу. Отже, з боку відповідача були здійсненні численні спроби сприяти позивачу в утриманні дитини, проте позивач ігнорувала всі спроби відповідача та намагання матеріально допомогти сину, всіляко перешкоджала йому в цьому, в тому числі і у спілкуванні з сином. На лист-прохання [PERSON] погасити аліменти за травень-грудень 2016 року, за січень-грудень 2017 року, за січень-березень 2018 року, та пропозицію укласти аліментний договір, позивач надав відповідь від 05.04.2018, в якій зазначив, що відповідачу незрозуміло, яким чином визначений саме такий розмір аліментів, на якій правовій підставі ґрунтується такий розрахунок, в тому числі й за минулий період, а деякі пункти договору про сплату аліментів на дитину взагалі суперечать законодавству України, а умови про участь [PERSON] як батька у вихованні та розвитку дитини взагалі відсутні. Факт реагування відповідача на пропозицію позивача було проігноровано, жодної відповіді на цей лист позивач не надала, особистий рахунок на ім'я дитини для сплати аліментів відповідачем також позивачкою не відкрито. Твердження позивача про те, що вона не отримувала письмову відповідь від відповідача на пропозицію про сплату аліментів за минулий період та про укладення аліментного договору, не відповідають дійсності. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, прохала його задовольнити, надала відповідь на відзив, згідно якої [PERSON] підтвердила відкриття відповідачем рахунку на ім'я сина та перерахування на грошових коштів у розмірі 13890 грн., які вона сприймає як часткове погашення заборгованості по аліментам за один місяць минулого часу. З таким розміром аліментів на місяць вона згодна, таким чином, вона зазначає, що залишилася заборгованість по аліментам за 22 місяці у розмір 305580 грн. (22 міс. х 13890 грн.) Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що відповідач позов визнає частково, а саме - в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від доходів, а в частині стягнення аліментів за минулий період відповідач позов не визнає. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10.07.2009. Сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 29 серпня 2013 року у ВРАЦС по м. Харкову РС ХМУЮ. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13.02.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дитина [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Крім того, на утриманні позивача є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], який є студентом гр. ТРРЕА-17-1 1-го курсу, денне відділення, АСТ-факультету Харківського національного університету радіоелектроніки. Частина 1 та 2 ст. 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище малолітньої дитини, яка згідно довідки Харківської міської дитячої клінічної лікарні №19 часто хворіє на респіраторні захворювання, бронхіт, матеріальне становище відповідача, який працює, не має на утриманні інших дітей, не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 доходів щомісяця. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів в розмірні 1/3 частини не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд кладе в основу рішення визнання позивачем позову в частині визначення розміру частки аліментів, які підлягають стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, в частині в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 20 квітня 2018 року, а в частині стягнення аліментів за минулий час - задоволенню не підлягає, оскільки позивачкою не надано доказів наявності передбачених ч.2 ст. 191 СК України підстав для стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial