Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], вказавши, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22.01.2016 року [PERSON] визнано батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23.03.2016 року частково скасовано рішення суду першої інстанції, в частині прізвища доньки. 08.09.2016 року Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області видано свідоцтво про народження дитини [NUMBER], актовий запис № 548. Відповідно до рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 01.11.2016 року з [PERSON] стягнуто на користь позивачки, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак відповідач участі у вихованні доньки [PERSON] та її матеріальному забезпеченні не приймає. Не маючи матеріальної можливості для утримання доньки позивачка змушена виїхати на заробітки до [PERSON], де на даний час має офіційне дозвіл на працевлаштування та має змогу і бажання забрати доньку до себе. Крім того, вказана подорож матиме велике значення для духовного та фізичного розвитку дитини, розширення кругозору, ознайомлення з культурою іншого народу. Відповідач [PERSON] - батько дитини в добровільному порядку відмовляється надати дозвіл на її тимчасовий виїзд за межі держави, оскільки виїзд за кордон дитини відповідає інтересам дитини, а відмова відповідача від надання дозволу є необґрунтованою. Просила суд надати дозвіл на виготовлення паспорту проїзного документа для виїзду за кордон та вивезення неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], до [PERSON], без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], на період навчання в школі до 28.11.2019 року. В судове засідання позивачка не з'явилася, її представник підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому за згодою представника позивачки на підставі ст. 280-289 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку та винести по справі заочне рішення. Представник служби у справах дітей Новокаховської міської ради Херсонської області Безрукавої М.В. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на те, що у відповідача є заборгованість по сплаті аліментів, що дає підстави вважати, що він матеріально не утримує доньку. Для забезпечення гідного рівня життя своїй дитині позивачка поїхала за кордон на заробітки, на час її відсутності неповнолітня [PERSON] проживає з бабусею, дитина сумує за матір'ю, чим самим шкодить своєму психологічному здоров'ю. Суд заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22.01.2016 року [PERSON] визнано батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23.03.2016 року частково скасовано рішення суду першої інстанції, в частині прізвища доньки. 08.09.2016 року Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області видано свідоцтво про народження дитини [NUMBER], актовий запис № 548. Відповідно до рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 01.11.2016 року з [PERSON] стягнуто на користь позивачки, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак відповідач участі у вихованні доньки [PERSON] та її матеріальному забезпеченні не приймає. Не маючи матеріальної можливості для утримання доньки позивачка змушена виїхати на заробітки до [PERSON], де на даний час має офіційний дозвіл на працевлаштування та має змогу і бажання забрати доньку до себе. Крім того, вказана подорож матиме велике значення для духовного та фізичного розвитку дитини, розширення кругозору, ознайомлення з культурою іншого народу. Відповідач [PERSON] - батько дитини в добровільному порядку відмовляється надати дозвіл на її тимчасовий виїзд за межі держави, оскільки виїзд за кордон дитини відповідає інтересам дитини, а відмова відповідача від надання дозволу є необґрунтованою. Відповідно до довідки - розрахунку від 12.10.2017 року виданої Новокаховським відділом державної виконавчої служби [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів за період з 13.09.2016 року по 01.10.2017 року у розмірі 12599,99 гривень Відповідно до посвідчення (карти побиту) виданого 05.01.2017 року( термін дії до 28.11.2019 року номер RP 0378011 суд має можливість переконатись, що позивачка офіційно перебуває на території [PERSON]. Відповідно до трудового договору від 01.08.2017 року [PERSON] має офіційне місце працевлаштування. Відповідно до договору оренди житла від 01.08.2017 року [PERSON] забезпечена житлом, винаймає житлове приміщення в [ADDRESS] в [PERSON]. Відповідно до ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст.155 ч.2 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст..313 ч.3 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 1, 2 ч.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.3,5 Постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 року, якою затверджені «Правила перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Таким чином суд, вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки відповідач безпідставно не надає дозвіл, який посвідчується нотаріально, на виїзд за кордон своєї малолітньої дитини [PERSON], що порушує її права на фізичний та духовний розвиток, позбавляє її права на побачення та перебування поруч з матір'ю, розширення кругозору, знайомство з культурою іншої країни, а також право на відпочинок. Виходячи з найвищої соціальної цінності - забезпечення прав дитини та неможливості іншим шляхом захистити права [PERSON], суд вважає за доцільне постановити рішення, яким надати дозвіл малолітній [PERSON] на виїзд за межі України до [PERSON] для проживання там разом зі своєю матір'ю [PERSON], у супроводі її матері - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], оскільки вказане рішення буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved