Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, а саме, що вона [PERSON] є рідною племінницею по ліні матері, померлій [INFO] [PERSON] ; встановлення факту прийняття її матір`ю, [PERSON] , спадщини, яка складається з 1/5 частини будинку, що розташований в [ADDRESS] та 1/4 частини земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] , площею 0,0933 га, згідно державного акту серії ДП ДН № 027837, виданого на підставі рішення виконкому Новоолександрівської сільської ради від 24.12.1997 р №140/34, після померлої [INFO] [PERSON] , визнання за нею, [PERSON] , права власності на 1/5 частину будинку, що розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнання за нею, [PERSON] , права власності на 1/4 частину земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] , площею 0,0933 га, згідно державного акту серії ДП ДН № 027837, виданого на підставі рішення виконкому Новоолександрівської сільської ради від 24.12.1997 р №140/34, належну померлій [INFO] [PERSON] в порядку спадкування за законом, встановлення факту родинних відносин, що вона - [PERSON] є рідною племінницею по ліні матері померлого [INFO] [PERSON] ; визнати за нею, [PERSON] , права власності на 1/5 частину будинку, що розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що у власності її рідною бабусі, [PERSON] , яка померла [INFO] , знаходився житловий будинок площею 25 кв.м., розташований в [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] ), що підтверджується довідкою про право особистої власності на житловий будинок, яка видана Новоолександрівською сільрадою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 09.10.1984 р. № 1755 та зареєстрована в погосподарській книзі Новоолександрівської сільради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 2171. За життя бабуся - [PERSON] , склала заповіт від 30.07.1980 р., відповідно до якого заповідала зазначене нерухоме майно своїм дітям: моїй матері - [PERSON] , моїм тітка та відповідно рідним сестрам моїй матері - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та своєму сину - моєму дідькові та брату моєї матері - [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/5 кожному. Після смерті бабусі - [PERSON] , всі спадкоємці звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину по 1/5 на будинок отримали всі спадкоємці. У подальшому, під час приватизації землі, право власності на земельну ділянку було оформлено на наявних власників будинку: на мою матір - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по ј на кожного. На даний час, вона є власницею 1/5 частини будинку та ј земельної ділянки загальною площею 0,0922 га, як спадкоємиця після смерті своєї матері - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2016 р. та власницею земельної ділянки в розмірі 923 кв.м. на підставі договору дарування від 05.05.2004 р., за яким [PERSON] подарувала мені успадковану нею 1/4 частину земельної ділянки за вказаною вище адресою. У [INFO] померла її тітка [PERSON] , якій належала 1/5 частина домоволодіння та ј частина земельної ділянки за вказаною адресою. ЇЇ мати - [PERSON] , була спадкоємицею другої черги, та фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, що свідчить про прийняття спадщини, оскільки ховала свою сестру (її тітку) [PERSON] , користувалась будинком, у тому числі і частиною, що належала тітці та земельною ділянкою, обробляла її, сплачувала за них всі необхідні платежі. [INFO] помер її дядька - [PERSON] , її мати - [PERSON] була також спадкоємицею другої черги. Вона фактично прийняла спадщину у вигляді 1/5 частини будинку шляхом користування нею. Оскільки вона успадкувала майно після смерті матері, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2016 р., то також вона успадкувала і майно, що належало за життя її тітці - [PERSON] та моєму дядьку [PERSON] , на яке мати не була в змозі оформити право власності через відсутність документів, що підтверджують родинність відносин. Після смерті матері - [PERSON] , вона єдина користується будинком, у тому числі, частиною тітки та дядька, ремонтує будинок, користується земельною ділянкою, що належить тітки, сплачує необхідні платежі. Крім того, формально спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] є також їх рідна сестра, її тітка - [PERSON] , відповідачка по справі, яка спадщину не прийняла та свої права на неї не заявляє. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] ніхто не звертався. ЇЇ мати не мала документів, що підтверджують родинність зв`язків, оскільки в свідоцтві про народження матері по-батькові зазначено [PERSON] , а батьком [PERSON] , а у інших її братів та сестер батьком записаний [PERSON] . Це сталося через те, що батьком моєї матері був чоловік на ім`я [PERSON] , з яким бабуся певний час жила, але не перебувала у шлюбі. В свідоцтві про народження [PERSON] батько, а саме його прізвище, ім`я, по-батькові, вказані зі слів матері. Прізвище вказано [PERSON] , з яким вона на той час вже перебувала в шлюбі і який є рідним батьком інших дітей, а по-батькові зазначено ім`я справжнього батька. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - вона єдина, зареєстрована власником будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . Позивачка до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала відзив на позовну заяву, в якому визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 293, 315 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст.524 ЦК Української РСР (1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як зазначено у ст.548 ЦК Української РСР (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1262 ЦК у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1225 ЦК України, визначено право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Матеріалами справи підтверджується, що у власності [PERSON] , яка померла [INFO] , знаходився житловий будинок площею 25 кв.м., розташований в [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] ), що підтверджується довідкою про право особистої власності на житловий будинок, яка видана Новоолександрівською сільрадою Дніпропетровського району Дніпропетровської області 09.10.1984 р. № 1755 та зареєстрована в погосподарській книзі Новоолександрівської сільради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 2171. За життя [PERSON] , склала заповіт від 30.07.1980 р., відповідно до якого заповідала зазначене нерухоме майно своїм дітям: матері позивачки - [PERSON] , тітка позивачки та відповідно рідним сестрам її матері - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та своєму сину - дядькові позивачки та брату її матері - [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/5 кожному. Після смерті [PERSON] , всі спадкоємці звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину по 1/5 на будинок отримали всі спадкоємці. У подальшому, під час приватизації землі, право власності на земельну ділянку було оформлено на наявних власників будинку - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по ј на кожного. На даний час, позивачка власницею 1/5 частини будинку та ј земельної ділянки загальною площею 0,0922 га, як спадкоємиця після смерті своєї матері - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2016 р. та власницею земельної ділянки в розмірі 923 кв.м. на підставі договору дарування від 05.05.2004 р., за яким [PERSON] подарувала мені успадковану нею 1/4 частину земельної ділянки за вказаною вище адресою. У [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] , якій належала 1/5 частина домоволодіння та ј частина земельної ділянки за вказаною адресою. Мати позивачки - [PERSON] , була спадкоємицею другої черги та фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, що свідчить про прийняття спадщини, оскільки ховала свою сестру (тітку позивачки) [PERSON] , користувалась будинком, у тому числі і частиною, що належала тітці та земельною ділянкою, обробляла її, сплачувала за них всі необхідні платежі. [INFO] помер дядька позивачки - [PERSON] , її мати - [PERSON] була також спадкоємицею другої черги. Вона фактично прийняла спадщину у вигляді 1/5 частини будинку шляхом користування нею. Оскільки позивачка успадкувала майно після смерті матері, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.2016 р., то також вона успадкувала і майно, що належало за життя її тітці - [PERSON] та її дядьку [PERSON] . Після смерті матері - [PERSON] , вона єдина користується будинком, у тому числі, частиною тітки та дядька, ремонтує будинок, користується земельною ділянкою, що належить тітці, сплачує необхідні платежі. Вказані обставини підтверджуються довідкою заступника начальника - начальника СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16.09.2019 № 45.8/6-38аз, відповідно до якої вона єдина користуюся домоволодінням після смерті інших співвласників та відповідними договорами про користування електроенергією та послугами з водопостачання, за якими сплачує платежі. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] ніхто не звертався. ЇЇ мати не мала документів, що підтверджують родинність зв`язків, оскільки в свідоцтві про народження матері по-батькові зазначено [PERSON] , а батьком [PERSON] , а у інших її братів та сестер батьком записаний [PERSON] . Це сталося через те, що батьком її матері був чоловік на ім`я [PERSON] про народження [PERSON] батько, а саме його прізвище, ім`я, по-батькові, вказані зі слів матері. Прізвище вказано [PERSON] , з яким вона на той час вже перебувала в шлюбі і який є рідним батьком інших дітей, а по-батькові зазначено ім`я справжнього батька. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - позивачка єдина, зареєстрована власником будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на спадкове майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.101984 р. (спадкова справа № 325/84), що зареєстровано в реєстрі № 2238, Державним актом на право приватної власності на землю площею 0,0938 га, що розташована на території [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] ), серії ДП ДН № 027837, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1874. Право власності на спадкове майно [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.101984 р. (спадкова справа № 325/84), що зареєстровано в реєстрі № 2238. Той факт, що [PERSON] є рідною сестрою, а [PERSON] є рідним братом [PERSON] та відповідно рідними тіткою та дядьком позивачки підтверджується актовими записами про народження, в яких зазначена одна матір - [PERSON] . Те, що позивачка єдина - хто користується спадковим майном підтверджується довідкою заступника начальника - начальника СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 16.09.2019 № 45.8/6-38аз, відповідно до якої вона єдина користуюся домоволодінням після смерті інших співвласників та відповідними договорами про користування електроенергією та послугами з водопостачання, за якими я сплачую платежі. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав, станом на 02.07.2019 р., позивачка єдина зареєстрована власником 1/5 частини будинку по [ADDRESS] . Обставини родинності зв`язків та те, що позивачка єдина хто прийняла спадщину та користується нею після смерті [PERSON] та [PERSON] підтверджується запереченням на позовну заяву, в якій відповідачка по справі [PERSON] підтвердила вказані вище обставини та не заперечувала проти задоволення позову. Звернутися до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини позивачка позбавлена можливості через втрату документів, що підтверджують родинність зв`язків між нею - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Родинність зв`язків підтверджується поновленим актовим записом про народження № 4606 від 04.10.1051 р. [PERSON] , [INFO] , актовим записом № 955 від 27.04.1961 р. про шлюб [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , актовим записом/поновленим актовим записом про народження [PERSON] , [INFO] . Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved