Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує, що розпорядженням голови Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області від 11.12.2012 року за №48- к позивачку було призначено на посаду директора Територіального центру соціального обслуговування Попільнянського району з посадовим окладом згідно штатного розпису. Пропрацювала вона на даній посаді до 25.06.2014 року оскільки розпорядженням голови Попільнянської РДА Житомирської області від 25.06.2014 року за № 25 - к була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 03.12.2014 року вищезгадані розпорядження було скасовано, поновлено позивачку на посаді директора Територіального центру та стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24.02.2015 року рішення Попільнянського райсуду в частині скасування розпоряджень та поновлення на посаді залишено без змін, а в частині стягнення середнього заробітку відмовлено з підстав зазначених в рішенні суду. Таким чином фактичне поновлення порушених прав позивачки і поновлення на посаді відбулось після набрання законної сили рішення апеляційного суду Житомирської області, а саме 24.02.2015року. Тобто саме по дану дату позивачка вважає має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з часу звільнення з 25.06.2014 року. Позивачка просить стягнути на її користь з Територіального центру соціального обслуговування Попільнянського району Житомирської області 32 898,69 грн., в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25 червня 2014 року по 24 лютого 2015 року. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення проти позову, позовні вимоги не визнав та просив справу слухати у його відсутність. Суд, вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Розпорядженням голови Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області від 11.12.2012 року за №48- к [PERSON] було призначено на посаду директора Територіального центру соціального обслуговування Попільнянського району з посадовим окладом згідно штатного розпису. Пропрацювала вона на даній посаді до 25.06.2014 року оскільки розпорядженням голови Попільнянської РДА Житомирської області від 25.06.2014 року за № 25 - к була звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 03.12.2014 року вирішено: визнати незаконними розпорядження голови Попільнянської РДА Житомирської області від 18.06.2014 року за № 2 дс щодо оголошення [PERSON] догани та розпорядження голови Попільнянської РДА Житомирської області від 25.06.2014 року за № 25-к щодо звільнення [PERSON] з посади директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Попільнянського району з 25.06.2014 року за систематичне невиконання нею без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновити [PERSON] на посаді директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Попільнянського району з 25.06.2014 року.Стягнути з Попільнянської РДА Житомирської області на користь [PERSON] її середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21932,46 гривень за період з 26.06.2014 року по 03.12.2014 року. Згідно рішення апеляційного суду Житомирської області від 24.02.2015року Апеляційну скаргу Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області задоволено частково, а саме вирішено: скасувати рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 03.12.2014 року в частині вирішення питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та ухвалити в цій частині нове рішення. Відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В решті рішення залишити без змін. В рішенні апеляційного суду Житомирської області від 24.02.15року зазначено, що нарахування та отримання заробітної плати відбувається безпосередньо в Територіальному центрі соціального обслуговування, а відтак і стягнення середнього заробітку має відбуватись з центру. Згідно з Типовим Положенням про Територіальний центр соціального обслуговування затвердженого постановою КМУ за № 1417 від 29.12.09 року, а саме п.17 Положення - Територіальний центр соціального обслуговування є юридичною особо, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства, печатку із своїм найменуванням, штамп та бланки. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до довідки про заробітну плату за № 64 від 29.09.14 року, що видана Територіальним центром соціального обслуговування Попільнянського району розраховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу по дату винесення рішення суду про поновлення на роботі. Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу по час фактичного розрахунку здійснюється на підставі Постанови КМУ від 08.02.1995 року за № 100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема ч.2, 3 п.2 Постанови визначено, що термін розрахунку проводиться за два повних останні місяці, що передували певній події. Звільнення з посади відбулось 25.06.2014 року, а отже до розрахунку застосовується заробітна плата за травень та квітень місяць 2014 року. Згідно з довідкою за №64 від 29.09.14 року, що видана територіальним центром соціального обслуговування в квітні заробіток становив 3834 грн., а в травні 3861,72грн. Середньомісячна заробітна плата: в квітні 21 робочий день, в травні 19 робочих днів. (3834грн.(квітень) + 3861,72грн.,(травень)) : (21 роб. + 19 роб.) = 192,39грн. Період вимушеного прогулу: з 26 червня по 24 лютого 2015 року становить: 171 роб.день х 192,39грн., = 32 898,69 грн. Червень 2014 року - 3 роб.дні Липень 2014 року - 23 роб.дні Серпень 2014 року - 20 роб.днів Вересень 2014 року - 22 роб.дні Жовтень 2014 року - 23 роб.дні Листопад 2014 року - 20 роб.днів Грудень 2014 року - 23 роб.дні Січень 2015року - 19 роб.днів Лютий 2015року -8 роб.днів Всього: 171 робочий день. Відповідно до вищенаведеного розрахунку сума середнього заробітку позивачки за час вимушеного прогулу по час фактичного розрахунку становить 32 898, 69 грн. Згідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Зазначені обставини у їх системному звязку свідчать, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved