Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1998 року по 08 квітня 2013 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка проживає з матір`ю. Погодившись на проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком за місцем його постійного мешкання, позивачка хоче захистити своє право на виховання дітей в судовому порядку шляхом визначення способу та порядку своєї участі у вихованні дітей, які проживають з батьком. Наразі діти [PERSON] і [PERSON] вирвані з нормальних батьківських сімейних відносин, вони неприродно і штучно відірвані від матері та своєї рідної сестри [PERSON], що надає дуже серйозної шкоди для їх виховання та збереження родинних зв'язків. Відповідач їх постійно безпідставно залякує і забороняє не тільки бачитися, а і розмовляти з матір'ю по телефону, постійно вчиняє скандали дітям з приводу їх випадкових спілкувань з нею. Діти не отримують таку необхідну в їх віці материнську турботу, увагу і любов. Відповідачем до матеріалів справи долучений висновок органу опіки та піклування від 12.12.2005 року № 2/10-406, однак наданий висновок не відповідає вимогам діючого законодавства та за строками давності не може бути дійсним та належним доказом. Позивач просила визнати недійсним висновок органу опіки та піклування виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, у зв'язку з невідповідністю цього рішення вимогам чинного законодавства в порядку їх виконання; визначити наступний спосіб та порядок участі матері у вихованні дітей: малолітньої [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO]: побачення кожної суботи: 1) під час навчання - в зимовий період - з 10.00 до 17.00 год., з весни до осені - з 10.00 до 20.00 год.; побачення відбуватимуться за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Умова побачення - без присутності батька [PERSON] і третіх осіб з його сторони; 2) спілкування з дітьми по телефону і скайпу - кожного дня; 3) проведення спільного відпочинку і оздоровлення дітей (море, курорт, санаторій, база відпочинку тощо) - за можливості, в літній період, в межах України терміном від 14 до 24 днів; 4) спільного відпочинку з дітьми взимку - терміном від 5 до 10 днів за попередньою домовленістю з батьком, за виключенням отримання «горящей путевки»; 5) спільного відпочинку в святкові дні і канікули - по середам і суботам з 10.00 до 17.00 год.; 6) загального відвідування культурно-розважальних заходів в день їх проведення - не пізніше ніж 21.00 год.; 7) побачення з дітьми в день їх народження з 10.00 до 17.00 год.; 8) відвідування дітей під час їх хвороб - як за місцем їх постійного мешкання, так і в лікувальних закладах; 9) відвідування дітей і спілкування з ними під час їх знаходження в школі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1998 року по 08 квітня 2013 року (а.с.10,34-35). Від сумісного подружнього життя мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.11,12). Встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю. Неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з батьком, що не заперечувалося в судовому засіданні сторонами. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. На батьків, котрі проживають окремо, покладено обов'язок брати участь у вихованні дитини і вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 Сімейного кодексу України). Правило ст.157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В ході розгляду справи Виконавчим комітетом Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради 21.02.2014 року за № 81 прийнято рішення «Про встановлення днів побачень [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON]» (а.с.71). Згідно вказаного рішення, встановлені дні побачень [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] кожну суботу місяця з 10.00 до 18.00; зобов'язано батька [PERSON] не чинити перешкоди матері у спілкуванні з дітьми. Під час розгляду справи суд неодноразово пропонував сторонам мирно вирішити питання щодо спілкування та участі матері у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON], але сторони так ї не скористалися можливістю вирішити це питання на взаємоприйнятних умовах з урахуванням перш за все прав та інтересів дітей. В судовому засіданні надавали пояснення діти, а саме, [PERSON] вказував, що проживає разом з батьком, мати у минулому році приходила до школи приблизно п'ять разів. На мобільний телефон вона йому не телефонує, а в цьому році приходила один раз на день його народження. Зазначив, що маму не кохає, не бажає її бачити, батько не перешкоджає в спілкуванні з мамою. Поліна, пояснила, що вона має мобільний телефон, однак мама їй ніколи не телефонує, а на день народження відправила SMS повідомлення. Останній раз бачила маму в осени 2013 року. Також, зазначила, що маму не кохає, не бажає її бачити, батько не перешкоджає в спілкуванні з мамою. Судом встановлено, що дійсно існують певні перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми, які на думку суду створені обома сторонами внаслідок неприязного ставлення один до одного, що впливає на ставлення дітей до батьків, тому зрозумілим є небажання дітей відвідувати мати. Вирішуючи даний спір, суд приймає рішення виключно в інтересах дітей, оскільки як випливає із вищенаведених норм законодавства, пріоритетними є інтереси дитини, то суд, вважає неприпустимим будь-який примус та тиск на дітей щодо їх спілкування з матір`ю,

Outcome: partial