Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 2009 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5.72 га на території Михайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Вона являються спадкоємцем за законом першої черги та спадкоємцем за заповітом.За життя мати склала заповіт , посвідчений 14.04.2003 року секретарем Михайлівської сільської ради . Згідно заповіта мати заповіла все своє майно їй. Після відкриття спадщини вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.Але нотаріус відмовив їй в видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку, так як втрачено оригінал Державного акту на право приватної власності на землю. Крім того, в Державному акті на право приватної власності на землю серії І-КР № 002036 від 25 вересня 2001 року помилково прізвище спадкодавця зазначено як « Мазанко». Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов і просить його задоволити. Представник відповідача Михайлівської сільської ради в судове засідання не з «явився , направив клопотання про розгляд справи в його відсутність , не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, покази свідків суд вважає ,що позов підлягає задоволенню. Згідно ст..1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 Відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Встановлено, що земельна ділянка площею 5.72 га , яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради належала на праві власності [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КР № 002036 від 25 вересня 2001 року .Помилково в даному акті прізвище спадкодавця зазначено як « Мазанко».Факт належності даного Державного акту спадкодавцю [PERSON] , виданого на ім.»я « Мазанко Марія Тимофіївна» підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] 31 жовтня 2009 року померла [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серія І-ОЛ № 101966 від 2 листопада 2009 року. Спадкоємцем першої черги по закону та спадкоємцем за заповітом являється позивачка, яка являлася донькою спадкодавця .Для прийняття спадщини, у встановлений частиною 1 статті 1270 ЦК України термін позивачка із відповідною заявою звернулася до нотаріуса і відповідно прийняла спадщину після смерті матері. Інших спадкоємців немає, що підтверджується копією спадкової справи. Державний нотаріус Олександрійської державної нотаріальної контори відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що свідчить постанова від 16 квітня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як втрачений оригінал Державного акту на право приватної власності на землю. Про втрату Державного акту позивачем дано оголошення в газеті Сільський вісник». Дублікат Державного акту управління Держземагенства у Олександрійському районі Кіровоградській області видати не може. Оскільки позивачка в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може , то суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved