Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], посилаючись на те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв»язку із чим виникла заборгованість. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила, наполягала на стягненні пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 20080,40 грн., просила стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати, пов»язані з розглядом справи в розмірі 1660 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи до суду не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2005 року сторони зареєстрували у відділі РАЦС Черкаського міського управління юстиції шлюб, про що є актовий запис № 698, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. 1 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, донька залишилася проживати разом із позивачем. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2011 року відповідача зобовязано виплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частки з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.06.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, про що був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження за місцем проживання відповідача. Виплата аліментів відповідачем відбувалася нерегулярно та неповністю, а з 14.06.2012 року виплата аліментів взагалі не здійснюється, у зв»язку з чим утворилася заборгованість. Рішеннями Октябрського районного суду м. Полтави від 03.12.2013 року та від 18.12.2014 років з [PERSON] на користь [PERSON] вже стягувалась пеня за несплату аліментів, які відповідачем не виконуються. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно довідки - розрахунку Октябрського ВДВС м. Полтави від 14.05.2015 № 22463 борг [PERSON] за прострочення сплати аліментів на дитину станом на 19.01.2015р. становив 6747,86 грн. Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем на утримання доньки [PERSON] з 01.04.2014 року по 18.01.2015 року складає 20080,40 грн. У п.22. Постанови Пленуму Верховного суду України№3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Злісне ухилення відповідача від сплати аліментів підтверджується приховуванням останнім доходів, зміни місця проживання чи роботи без повідомлення державного виконавця, які призвели до заборгованості зі сплати аліментів, а саме:13.06.2012 р. відповідач звільнився з ВІТІ НТУУ „КПІ, з 14.06.2012 р. відповідач змінив своє місце проживання з м. Києва на м.Полтаву, з 14.06.2012 р. відповідач перебував на облік в Полтавському відділенніПенсійного фонду України і отримував пенсію, з 26.07.2012 р. відповідач перебував на облік в Полтавському міському центрі зайнятості та отримував соціальну допомогу, з 06.03.2013 р. працював в ЗАТ «Девон», з 01.09.2013 р працював в ЖК „Нафтовик , не повідомляючи про зазначені факти державного виконавця. Таким чином заборгованість по сплаті аліментів утворилася саме з вини відповідача. За цей період відповідач отримав значні кошти державних виплат у розмірі 100 271,40 грн.: -одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 20 054, 28 грн., згідно копії листа начальника ВІТІ НТУУ „КПІ від 26.04.2013 року; -грошові допомоги у розмірі 66 847,60 грн. та 13 369,52 грн., згідно копії листа Октябрського ВДВС м. Полтава від 12.05.2015 № 21700. Враховуючи викладене суд вважає, що вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню. Представник позивача просила також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати, пов»язані з розглядом справи в сумі 1660 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.391540277.1 від 28.05.2015 року про сплату судового збору та квитками на проїзд за зазначену суму. Відповідно до норм ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать також витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрата, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача на судове засідання. Відповідно до ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved