Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій вказала, що з 24.02.1989 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем. На підставі рішення Борівського районного суду Харківської області від 14.11.2013 р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Позивачка вказує, що син навчається в Підлиманській ЗОШ, вона ж в свою чергу, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач після розірвання шлюбу жодним чином не бере участі у вихованні неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Старший син позивачки [PERSON] проживає в Ізраїлі в м. Хайфа і запрошує [PERSON] на літній період до себе для розширення світогляду та оздоровлення. Позивачка зазначає, що [PERSON] часто хворіє простудними захворюваннями, для лікування і профілактики яких необхідне періодичне перебування на морі. Але незважаючи на викладене відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, не приводячи при цьому вагомих аргументів. В своїй позовній заяві [PERSON] просить надати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина за кордон без згоди батька та дозволити їй без згоди [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду для супроводу сина за межі України до країн близького та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтвердила вищевикладене та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки це буде сприяти всебічному та гармонійному розвитку неповнолітнього сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав телеграму про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Представник Служби у справах дітей Борівської РДА в Харківській області Мірончук Н.П. проти надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон [PERSON] не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітньому [PERSON] за кордон без згоди батька. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved