Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищезазначеною адресою. Вона фактично в шестимісячний термін прийняла спадщину смерті чоловіка, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Як вбачається з довідки про технічний стан нерухомого майна, право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не зареєстроване. Також [PERSON] має право на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою як член колгоспного двору, так як станом на 15.04.1991 року проживала в даному будинку разом із [PERSON] , однак у здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно їй було відмовлено. Тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та як за членом двору, який не втратив права на частку в його майні. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 26). Відповідач до суду також не з`явився, в поданій через канцелярію суду заяві, просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає (а.с. 27). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що в домоволодінні (колгоспному дворі), розташованому в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року проживали: голова двору, [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦК УРСР, що була чинною на момент виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ч.2 ст. 123 ЦК УРСР). Згідно роз`яснень, викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи викладене, всі члени сім`ї, які мешкали в житловому будинку по [ADDRESS] мали право на частку у майні, по 1/2 частині за кожним. Рішенням від 05 травня 2021 року № 57988734, державним реєстратором прав на нерухоме майно Бобровицької міської ради, [PERSON] , [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку у зв`язку із ненаданням правовстановлюючих документів (а.с. 17). Згідно ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , який на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Разом з [PERSON] на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вищезазначеною адресою була зареєстрована його дружина, [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, що виявилось в догляді за спадковим майном та сплатою всіх платежів та підтверджується довідкою, виданою Кобижчанським старостинським округом Бобровицької міської ради Бобровицького району Чернігівської області №13-37/41 від 26.03.2021 (а.с.10). Постановою державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори від 21.04.2021, у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку у праві власності на житловий будинок [PERSON] було відмовлено (а.с.16). Як убачається з довідки про технічний стан нерухомого майна від 26.03.2021 №197, право власності на вищевказаний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами не зареєстроване (а.с.11). Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] помер, спадкоємицею за законом першої черги, яка прийняла спадщину є його дружина, позивачка в справі, яка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину вищевказаного спадкового майна, так як відсутні правовстановлюючі документи те, що [PERSON] як колишній член колгоспного двору, має право на 1/2 частину житлового будинку, а рішенням державного реєстратора їй відмовлено у державній реєстрації права власності на Ѕ частину житлового будинку і єдиними шляхом реалізації її права є рішення суду, тому суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved