Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зазначивши в позовній заяві, що 28.12.2011р. між нею та [PERSON] був укладений договір дарування частини житлового будинку, згідно якого вона, як обдарована, отримала та прийняла в дар ? житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарчих будівель та споруд. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізькою міського нотаріального округу [PERSON] Право власності на зазначену частину житлового будинку зареєстровано в ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі № 18, номер запису 2520. реєстраційний номер 12167220. що підтверджено витягом про державну реєстрацію прав від 29.02.2012р. 18.06.2013р. позивачка зареєструвалась в належній їй ? частині будинку [ADDRESS], а 26.06.2013р. зареєструвала свою доньку [PERSON] [INFO], про що зроблено відповідні записи в домовій книзі. Однак вселитися у вказаний будинок вона не змогла, оскільки по цей час в належній їй ? частині житлового будинку [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON], котрі відповідно до довідки №85 голови квартального комітету №67 зареєстровані за спірною адресою. Крім того, 22.07.2013 року між позивачкою та ВАТ «Запоріжжяобленерго» був укладений договір № 572702132 про користування електричною енергією по [ADDRESS], однак доступу до вказаного будинку вона не має і фактичним споживачем електричної енергії не являється. Тому, позивачка просить усунути перешкоди в розпорядженні та користуванні належною їй приватною власністю, а саме ? частиною житлового будинку [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] та [PERSON] з цього житлового будинку, знявши їх з реєстрації за вказаною адресою. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, заявили клопотання про ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялись своєчасно. У відповідності до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності на підставі наявних матеріалів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки її представника, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт неможливості користування позивачкою, належній їй на праві власності частиною житлового будинку, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: 28.12.2011р. між позивачкою [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Вказаний договір зареєстровано у відповідності до діючого законодавства. Однак, вселитися у вказаний будинок позивачка не змогла, оскільки в спірній частині будинку проживають та зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР, Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування га розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник згідно зі ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. що не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бутн позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник житлового будинку, квартири, згідно ст. 383 ЦК України, мас право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Питання проживання не членів сім'ї власника житла, в тому числі й колишніх членів його сім'ї врегульовано главою 59 (ст.ст. 810-826) ЦК України, якою передбачено, що підставою проживання таких осіб є договір найму жилого приміщення укладений з власником.

Outcome: approved