Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 28 липня 2007 року. За час шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. На даний час позивачка та відповідач не проживають разом. Позивачка проживає разом з дітьми та повністю утримує їх. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дітей. Тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, але надала заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності по наявних в справі доказах з постановленням заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Даний спір між сторонами виник із сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182, 192 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що 28 липня 2007 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Лебединському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №129 (а.с. 5). За час шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO](а.с. 6-7). На даний час позивачка та відповідач не проживають разом. Позивачка проживає разом з дітьми та повністю утримує їх. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та відповідно до вимог ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти на утримання дітей слід стягувати в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає необхідним відповідно до вимог ст. 191 СК України стягувати аліменти з дня звернення [PERSON] до суду, а саме з 20 вересня 2017 року. Крім того, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved