Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 02.10.2014 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,96 га, розташована на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] була її донька [PERSON], яка постійно проживала з матір'ю на час її смерті і є такою, що фактично прийняла спадщину. 22.03.2017 року померла [PERSON] - матір позивачки. Після її смерті позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою по прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 5,96 га, яка відкрилася після смерті бабусі [PERSON] позивачці було відмовлено, оскільки за життя [PERSON] не оформила спадкових прав. Просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкоємцем [PERSON] на час відкриття спадщини 02.10.2014 року, факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 5,96 га, розташовану на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, яка належала на праві власності [PERSON], в порядку спадкування за законом. Позивачка та її представник до судового засідання не з'явилися, від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. За клопотання сторони позивача судом було витребувані наступні докази: витяги зі спадкового реєстру після смерті [PERSON], померлої 02.10.2014 року, та [PERSON], померлої 22.03.2017 року, а також довідки про реєстрацію вказаних осіб на час смерті, долучено до матеріалів справи постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв'язку з неявкою сторін, суд ухвалює рощення у справі на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2014 року померла [PERSON], про що виконавчим комітетом Новокраснівської сільської ради Володарського району Донецької області вчинено актовий запис №14 від 03.10.2014 року. [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №196790 від 21.02.2007 року належала земельна ділянка площею 5,9600 га, розташована на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 10.01.2018 року. [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 03.09.1968 року, актовий запис №22, вчинений Куйбишевською сільрадою Володарського району Донецької області від 10.05.1966 року. [PERSON] померла 22.03.2017 року, актовий запис №483 від 22.03.2017 року Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Куйбишевською сільрадою Володарського району Донецької області від 07.03.1989 року, актовий запис №19 від 07.03.1989 року, та свідоцтвом про шлюб [PERSON] з [PERSON], зареєстрований 17.07.2010 року, актовий запис №479 від 17.07.2010 року Жовтневого відділу РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області. Після смерті [PERSON], 24.07.2017 року Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №431/2017. За загальними положеннями про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1216-1217 ЦК України). Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). На підтвердження доводів позивачки щодо постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, в судовому засіданні досліджено довідку від 27.07.2017 року ЖСБК Рассвет, згідно якої з вересня 2012 року по жовтень 2014 року [PERSON] фактично проживала за адресою: [INFO] разом з донькою [PERSON], онукою [PERSON]. Відповідно до частин 1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтею 3 ЗУ\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання є, зокрема, паспорт громадянина України. Зі змісту ст.6 вищевказаного Закону вбачається, що громадянин України, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місяця проживання здійснюються шляхом внесення інформації до реєстру територіальної громади та до інших документів, визначених законом, відомостей про місце проживання/перебування фізичної особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування та подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Як роз'яснення в пунктах 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Аналіз вищевикладених норм права, дає підстави вважати, що місцем постійного проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання. У зв'язку з чим, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини можливе лише за відсутності в документі, до якого вносяться відомості про місце проживання особи, яким є, в тому числі паспорт громадянина України, відмітки про зареєстроване місце проживання фізичної особи. З довідки Новокраснівської сільської ради Нікольського району Донецької області від 24.01.2018 року вбачається, що померла 02.10.2014 року [PERSON], на час смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], та мала склад родини: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Водночас, з довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ДАП Маріупольської міської ради від 15.01.2018 року, вбачається, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON], [INFO], станом на 02.10.2014 року є квартира [ADDRESS]. Таким чином, місце постійного проживання спадкоємця [PERSON], зареєстроване у встановленому законом порядку, і є відмінним від місця постійного проживання спадкодавця [PERSON], померлої 02.10.2014 року. За таких обставин, довідка ЖСБК Рассвет про фактичне проживання [PERSON] разом з [PERSON] не може бути належними доказом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за наявності у спадкоємця і спадкодавця постійного місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, враховуючи, що заявником не надано належних доказів обумовлених ч.3\~ст. 1268 ЦК України, у вставленні факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 02.10.2014 року слід відмовити. Вимога позивачки про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], а саме земельної ділянки площею 5,96 га, розташованої на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку не ґрунтується на вимогах закону, оскільки встановлення такого факту можливе щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Як було встановлено судом, [PERSON] померла 02.10.2014 року, а тому спадкові відносини, що виникли, регулюються Цивільним кодексом України та у разі не підтвердження відповідними документами постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець вправі звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Така позиція зайшла своє відображення у Постанові Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року. Таким чином, вимога позивачки про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 02.10.2014 року, задоволенню не підлягає і цій частині позову слід відмовити. Вирішуючи позов в частині визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 5,96 га, розташовану на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] суд виходить з положень ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, за якими спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заяву про прийняття спадщини в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 02.10.2013 року не подавала, спадкові права не оформлювала, що підтверджує відсутність спадкової справи після смерті [PERSON], та свідчить про відсутність наміру прийняти спадщину в порядку передбаченому законом. Обєктивних і належних доказів, обумовлених ч.3 ст. 1268 ЦК України, позивачкою суду не надано. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 21.03.2017 року [PERSON] земельну ділянку, яка знаходиться на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, що належала [PERSON], померлій 02.10.2014 року, оскільки [PERSON] не оформила права на вказану земельну ділянку. Отже, враховуючи, що померла матір позивачки [PERSON] не прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], а вимога позивачки щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,96 га, розташовану на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області,перебуває у прямому звязку із набуттям [PERSON] права на спадщину після смерті [PERSON], вимога позивачки про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері не підлягає задоволенню і в цій частині позову їй необхідно відмовити. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі ст.ст.1216-1218, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed