Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати автомобіль марки « Деу Ланос» днз [NUMBER] спільним майном подружжя, визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки « Деу Ланос», визнати за [PERSON] право на компенсацію 1/2 вартості автомобіля марки « Деу Ланос» днз [NUMBER]. у сумі 22 500 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано вищевказаний автомобіль та зареєстровано за відповідачем. Значну частину грошей для купівлю автомобіля вона отримала від своєї матері [PERSON] Вбачаючи на те, що після розірвання шлюбу їх спільна дитина залишилась проживати з позивачкою для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування просить автомобіль залишити їй, а за відповідачем визнати право на компенсацію половини автомобіля у сумі 22 500 грн. Відповідач [PERSON] надав зустрічну позовну заяву, у якій не погодившись із первісним позовом, просить поділити спільне майно подружжя, виділити йому - [PERSON] автомобіль марки « Деу Ланос» днз [NUMBER], вартістю 45 000 грн., люстру вартістю 1200 грн., дриль « Енергомаш» вартістю 190 грн., пилу « Енергомаш», вартістю 600 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 2000 грн., стіл комп'ютерний, вартістю 800 грн, насос водяний, вартістю 300 грн., люстру на кухні, вартістю 200 грн., соковижималку «Кенвуд», вартістю 200 грн., а всього майна загальною вартістю 50 490 грн. Виділити [PERSON] ноутбук, вартістю 2 329 грн., інгалятор, вартістю 800 грн., пральну машинку, вартістю 1 200 грн., мультиварку, вартістю 743 грн., рамки картин, вартістю 1000 грн., телефон мобільний « Самсунг», вартістю 1800 грн., телефон мобільний « Флай», вартістю 1000 грн., телефон мобільний « Нокіа», вартістю 350 грн., блендер, вартістю 450 грн., епілятор « Самсунг», вартістю 230 грн., плойку для волосся, вартістю 300 грн., обручку, вартістю 1000 грн., обручку обручальну, вартістю 1000 грн., тюль білу, довжиною шість метрів, вартістю 800 грн., фотоапарат « Кєнон», вартістю 2 500 грн., а всього майна на загальну суму 15 502 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що за період шлюбу з [PERSON] було придбано вищезазначене майно. Зазначив, що вартість компенсації на користь [PERSON] складає 17 494 грн. У подальшому відповідач за первісним позовом [PERSON] уточнив позовні вимоги та просить виділити йому майно: автомобіль марки « Деу Ланос» днз [NUMBER], вартістю 45 000 грн., люстру вартістю 1200 грн., дриль « Енергомаш» вартістю 190 грн., пилу « Енергомаш», вартістю 600 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 2000 грн., стіл комп'ютерний, вартістю 800 грн, насос водяний, вартістю 300 грн., а всього майна загальною вартістю 50 090 грн. Виділити [PERSON] ноутбук, вартістю 2 329 грн., інгалятор, вартістю 800 грн., рамки картин, вартістю 1000 грн., телефон мобільний « Самсунг», вартістю 1800 грн., телефон мобільний « Флай», вартістю 1000 грн., телефон мобільний « Нокіа», вартістю 350 грн., блендер, вартістю 450 грн., епілятор « Самсунг», вартістю 230 грн., плойку для волосся, вартістю 300 грн., обручку обручальну, вартістю 1000 грн., обручку обручальну, вартістю 1000 грн., тюль білу, довжиною шість метрів, вартістю 800 грн., фотоапарат « Кєнон», вартістю 2 500 грн., а всього майна на загальну суму 13 559 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити. Зустрічний позов визнали частково, погодились з переліком та вартістю спільного майна подружжя, зазначеним відповідачем в уточненій зустрічній заяві. Лише просили врахувати, що інгалятор, блендер були придбані для дитини, епілятор, плойка для волосся, обручки обручальні та рамки для картин, оскільки це хобі позивачки, слід віднести до речей індивідуального використання. Також заперечували, що телефони « Флай» та «Нокіа» є в наявності, тому вважали, що зазначене майно слід виключити з переліку спільного сумісного майна. Вважали, що автомобіль повинен бути виділений позивачці, оскільки у неї на утриманні знаходиться дитина. Відповідач автомобілем лише їздить на роботу, для роботи автомобіль не використовує. Проти принципу поділу майна, як зазначав відповідач, окрім автомобіля, не заперечували. Відповідач за первісним позовом та його представник позов визнали частково, вважали, що автомобіль повинен бути виділений відповідачу за первісним позовом, оскільки право власності зареєстровано на нього, він ним користується, а позивачка не внесла відповідної суми на депозитний рахунок суду для присудження автомобіля їй. Зустрічний позов уточнили та просили виключити з переліку майна люстру на кухні, подаровану батьку відповідача, соковижималку, подаровану матері відповідача, пральну машинку, подаровану матері позивача, мультиварку, подаровану позивачці. Зазначив, що насос водяний купував у гараж, коли проводив опалення. Відповідач заперечував, що мати позивачки давала гроші у борг на купівлю автомобіля, гроші були подаровані в інтересах сім'ї, але значно менша сума. Автомобіль купували за гроші, подаровані на весілля близько 21 000 грн., близько 25 000 грн. давали батьки позиваки, п'ять тисяч грн. - його батько, а 10 000 грн., які він витратив на перереєстрацію автомобіля, він позичив у товариша [PERSON] Третя особа [PERSON] первісний позив підтримала, а зустрічний позов вважала, що підлягає частковому задоволенню, автомобіль повинен бути виділений позивачці за первісним позовом. Зазначила, що гроші у сумі 45 тисяч гривен 12 жовтня 2011 року давала у борг доньці на купівлю автомобіля. Гроші у них були, оскільки троє пенсіонерів, якраз у той період отримали значні суми по «чорнобильських виплатах». Допитана у якості свідка показала, що давала доньці 45 000 грн. однією сумою у себе вдома. Одразу автомобіль не придбали, бо вибирали, на що витратили певний час. Свідок [PERSON] показав суду, що спірний автомобіль був придбаний за гроші, подаровані на весілля, частину грошей дали батьки позивачки, частину батько відповідача. Свідок [PERSON] зазначив, що гроші у сумі 45 000 грн. позичили одразу після весілля, дружина давала гроші донці на придбання автомобіля. Свідок [PERSON] показав, що на початку квітня 2012 року діти купили автомобіль, частину коштів подарували на весілля - 21 000 грн., 5 000 грн. давав він, 25 000 грн. дала матір позивачки, а 10 000 грн. позичили у [PERSON] Заперечував, що подружжя брало у борг у матері позивачки 45 000 грн. на купівлю автомобіля. Свідок [PERSON] зазначив, що у квітні 2011 року позичив відповідачу 10 000 грн. за розпискою на купівлю автомобіля. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позови [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Чернігівського районного суду від 26 березня 2014 року.( а.с. 4). З рішення суду вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2011 року. Згідно з п.п.23, 24 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК). Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сторони дійшли згоди у судовому засіданні щодо вартості майна, що підлягає поділу, у тому числі і щодо вартості спірного автомобіля. При поділі майна подружжя суд враховує досягнення згоди сторін у варіантах поділу речей домашньої обстановки та вжитку. Так, судом встановлено обсяг спільно нажитого майна подружжя, наявного на час розгляду справи судом: автомобіль марки « Деу Ланос» днз [NUMBER], вартістю 45 000 грн., люстра вартістю 1200 грн., дриль « Енергомаш» вартістю 190 грн., пила « Енергомаш», вартістю 600 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 2000 грн., стіл комп'ютерний, вартістю 800 грн, насос водяний, вартістю 300 грн., ноутбук, вартістю 2 329 грн., телефон мобільний « Самсунг», вартістю 1800 грн., тюль біла, довжиною шість метрів, вартістю 800 грн., фотоапарат « Кєнон», вартістю 2 500 грн., рамки картин, вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 58 519 грн. При цьому суд виходить з положень ст. 60 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно диплома ( а.с. 67) [PERSON] закінчила у 2010 році Чернігівський національний педагогічний університет імені Т.Г. Шевченка і отримала повну вищу освіту за спеціальністю « Початкове навчання» та здобула кваліфікацію учителя початкових класів, вчителя образотворчого мистецтва у початкових класах. Тому, за твердженням представника позивачки рамки для картин є речами індивідуального використання, оскільки використовувались позивачкою професійно. З даним твердженням не погоджується суд, та вважає, що самі картини є речами індивідуального використання, а рамки для картин, як елемент оздоблення, що купувався за спільні кошти сім'ї, є спільним сумісним майном. Епілятор «Самсунг», плойка для волосся та дві обручки обручальні підлягають виключенню з переліку спільного сумісного майна подружжя , як речі індивідуального використання, враховуючи пояснення сторони позивачки. Не підлягають поділу і два мобільні телефони « Флай» та « Нокіа», яких немає в наявності за твердженням позивачки. Фото мобільного телефона на підтвердження його наявності ( а.с. 38) суд не приймає до уваги, оскільки фото зроблено у 2011 році ще на час роботи позивачки у дитячому садку. Інгалятор та блендер, що купувались для дитини сторін, на думку суду, також підлягає виключенню з переліку спільного майна подружжя. Що стосується спірного автомобіля. Позивачкою за первісним позовом надана розписка ( а.с. 6) про те, що вона 19 жовтня 2011 року отримала від [PERSON] 45 000 грн. на купівлю автомобіля та зобов'язувалась повернути у строк до 27 лютого 2014 року. Проте, відповідачкою не надано доказів того, що автомобіль матір'ю придбано саме їй, а не у користування сім'ї, до того ж у розписці не конкретизовано який автомобіль. За поясненням відповідача за первісним позовом на купівлю автомобіля, а саме його юридичне оформлення він позичив у [PERSON] кошти у сумі 10 000 грн. Викладене свідчить про те, що спірний автомобіль придбаний в інтересах сім'ї за спільні кошти подружжя, а тому автомобіль марки « Деу Ланос» днз [NUMBER] має бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя. Статтею 69 СК України встановлено беззаперечне право дружини та чоловіка на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до приписів ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному із подружжя, а іншому присуджується грошова компенсація замість його частки у праві спільної сумісною власності на майно. Позивачка просила врахувати, що дитина проживає з нею та визнати за нею право власності на автомобіль, а за відповідачем право на компенсацію ? вартості автомобіля. Вирішуючи питання про те, кому з подружжя залишити спірний автомобіль суд враховує, що автомобілем користується відповідач, на нього зареєстровано право власності на автомобіль, позивачка, окрім того, що з нею проживає дитина, не навела вагомих доказів чому автомобіль повинен бути присуджений їй. Також судом враховується, що рішенням Чернігівського районного суду від 26 березня 2014 року при розірванні шлюбу стягнуто аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 березня 2014 року до 10 вересня 2015 року, та на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 03 березня 2014 року до досягнення ним повноліття.( а.с. 4). За таких обставин суд вважає за можливе виділити спірний автомобіль у власність відповідачу, стягнувши з нього вартість ? вартості автомобіля на користь позивачки. Судом встановлено, що загальна вартість спільного майна подружжя складає 58 519 грн. На ідеальну ? частину кожному з подружжя повинно припадати майна на суму 29 259 грн. 50 коп. Частки подружжя у спільному майні є рівними, оскільки судом не встановлено обставин, що мають істотне значення, за яких суд мав би відступити від начала рівності часток. Врахувавши викладене, суд вважає за можливе виділити на ? частину позивачці: [PERSON]: ноутбук, вартістю 2 329 грн., телефон мобільний « Самсунг», вартістю 1800 грн., тюль білу, довжиною шість метрів, вартістю 800 грн., фотоапарат « Кєнон», вартістю 2 500 грн., рамки картин, вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 8 429 грн. Виділити на ? частину відповідачу [PERSON]: автомобіль марки « Деу Ланос» днз [NUMBER], вартістю 45 000 грн., люстру вартістю 1200 грн., дриль « Енергомаш» вартістю 190 грн., пилу « Енергомаш», вартістю 600 грн., телефон мобільний «Самсунг», вартістю 2000 грн., стіл комп'ютерний, вартістю 800 грн, насос водяний, вартістю 300 грн., а всього майна на загальну суму 50 090 грн. При цьому з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 22 500 грн. в рахунок вартості 12 частини автомобіля марки « Деу Ланос» днз [NUMBER]. А враховуючи, що вартість спільного сумісного майна та компенсації частки ? вартості автомобіля, виділеного [PERSON] перевищує на 1 669 грн. 50 коп. вартість ідеальної частки у спільному майні подружжя, то зазначена сума підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача в рахунок компенсації за перевищення вартості ідеальної частки у спільній власності подружжя. Таким чином, позов [PERSON] в частині визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя слід задовольнити, в іншій частині в задоволенні її позову слід відмовити; зустрічний позов [PERSON] також слід задовольнити частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial