Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсним та скасувати заповіт [PERSON], вчинений і підписаний від її імені 23.05.1997 року, посвідчений секретарем Чишківської сільської ради Новосад О.І., згідно якого [PERSON] житловий будинок та господарські приміщення в селі Волиця заповідала своєму внукові - [PERSON]. В обґрунтування позову позивачка покликається на те, що [PERSON], являється дочкою покійної [PERSON], яка померла [INFO] в с. Волиця Пустомитівського району Львівської області ( копія паспорта [PERSON], пенсійного посвідчення, свідоцтва про смерть додаються). ЇЇ покійній матері [PERSON] на праві особистої власності належав житловий будинок, що знаходився в [ADDRESS]. Даний житловий будинок складався з двох житлових кімнат (житлова площа становить 41,1 кв.м.) та кухні (копія технічного паспорта та будинкової книги додаються). 22 лютого 1982 року її мати [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний їй на праві особистої власності жилий будинок та інші господарські будівлі, що знаходяться в с. Чишки Пустомитівського району Львівської області заповідала своїй дочці [PERSON] - тобто позивачці. Позивачка постійно одна проживала разом із покійною матірю аж до її смерті, здійснювала догляд за нею, хоча фактично була зареєстрована в іншому помешканні, [PERSON], який доводиться внуком [PERSON] ніколи не проживав з бабцею. Після смерті матері у встановленому законом порядку позивачка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом в Пустомитівську державну нотаріальну контору та відповідно, на підставі Свідоцтва про право на спадщину, 08.07.2004 року позивачкою було оформлено право власності на будинковолодіння [ADDRESS], про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Через три роки після смерті матері, а саме 22 травня 2006 року вона отримала позовну заяву [PERSON], в якій він просив визнати недійсним отримане нею Свідоцтво про право на спадщину. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.10.2013 року у цивільній справі № 2-1316/5/11 року було відмовлено в задовленні позову [PERSON] до[PERSON] про визання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння за безпідставністю позовних вимог. Позивач покликаєтся на недійсність та підроблення заповіту [PERSON] на [PERSON], оскільки остання, перебуваючи до смерті в ясній пам»яті, усвідомлювала значення своїх дій та поністю керувала ними. У випадку скасування заповіту на користь позивачки, остання неодмінно б повідомила її про це. Проситть позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позов підтримав із зазначених у ньому підстав. Представник позивача [PERSON] позов підтримала із зазначених у ньому підстав та просить його задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі за його безпідстаністю.. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечив, просить відмовити в його задовленні в зв»язку з його безпідставністю та подав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки про наявнсть заповіту, складеного [PERSON] на користь її внука позивачці було відомо з 2006 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З копії Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 26.05.2003 року, вбачається, що [PERSON] мати позивачки по справі померла, [INFO]. З копії заповіту від 22 лютого 1982 року [PERSON], вбачається, що належний їй на праві особистої власності жилий будинок та інші господарські будівлі, що знаходяться в с. Чишки Пустомитівського району Львівської області заповідала своїй дочці [PERSON]. Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області Дмитерко Михайлом Івановичем. Як вбачається із змісту заповіту [PERSON] від 23.05.1997 року, посвідченого секретарем виконкому Чишківської сільської ради народних депутатів ,Новосад О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 15, остання належний їй на праві особистої власності житловий будинок та господарські приміщення, що знаходяться в с.Волиця заповіла своєму внукові [PERSON] Згідно висновку спеціаліста з дослідення підписів № 1350 від 23.04.2007 року , проведеного експертом Науково-дослідного інституту судових експертиз , підпис від імені [PERSON] на другому примірнику заповіту від її імені 23.05.1997 року виконаний не [PERSON]. а іншою особою з наслідуваням її справжніх підписів. Висновком № 2342 судово-почеркознавчої експертизи від 23.08.2013 року встановлено, що підписи від імені [PERSON] розташовані наи примірнику заповіту та інших письмових носіях виконаний різними особами. З копії технічного паспорта на будинок в [ADDRESS], вбачається, що вказаний будинок числиться за [PERSON] Згідно довідки виданої виконкомом Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] проживала і проживає без реєстрації по [ADDRESS] та доглядала престарілу маму [PERSON] з 2000 року і до дня смерті, яка померла [INFO] Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України та ст.71 ЦК Української РСР передбачено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, до винесення ним рішення. Відповідно до п.4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася в суд в даним позовом про визнання заповіту недійсним у вересні 2014 року, хоча про порушення її прав на спадщину , тобто про існування заповіту 22 травня 2006 року ( з моменту подання відповідачем до неї позову про визання свідоцтва про право на спрадщину недійсним, на що і в позовній заяві покликаєтся сама позивачка). Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка 11.12.2006 року зверталась з заявою в прокуратуруу Пустомиівського району Львівської області з вимогою порушити кримінальну справу за фактом підробки документів та зловживання посадовим становищем секретаря с/р Новосад О.І. та [PERSON].(а.с.62-64, цив справа № 2/450/ 12/13, яка була оглянута в судовому засіданні) та як зазначено в позовній заяві самою позивачкою остання утрималась від подання позову про визнання недійсним та скасування заповіту. Таким чином, з позовної заяви вбачається, що [PERSON] звернулася із позовом лише 10.09.2014 року. При цьому жодних поважних причин пропуску строку позовної давності не наводить. Представник відповідача [PERSON] та відповідач заявили клопотання про застосування строку позовної давності, а тому у задоволенні даного позову слід відмовити за спливом строку позовної давності. За змістом ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, подані позивачем та заперечення відповідачів, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог про визнання недійсним та скасування заповіту слід відмовити. Відповідно до ч. ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вище наведене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа Пустомитівська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання недійсним та скасування заповіту не знайшли свого обґрунтованого підтвердження у поданих суду доказах, окрім того позивачкою не наводиться причини поважності звернення до суду із спливом строку позовної давності, а тому суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed