overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач з ними не проживає та повністю ухилився від виконання обовязків щодо дитини. Враховуючи викладене, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON]. В судовому засіданні позивачка та прокурор підтримали позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач до суду також не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КИ №195930, видане 09.12.2008 року виконавчим комітетом Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Позивачка із дитиною проживають [INFO]. Відповідач з ними не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, вихованням та матеріальним забезпеченням сина не займається, що вбачається матеріалів справи. Зважаючи на вказані обставини, орган опіки та піклування Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області дійшов висновку про до доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України підставою позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи, що факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини знайшов свого підтвердження, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума 243 грн. 60 коп. судового збору

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 23.04.2010 року вона та відповідач по справі [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. З 17.10.2015 року позивач разом з донькою проживають з чоловіком позивачки - [PERSON] Відповідач [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, про що свідчить нотаріально посвідчена заява від 21.04.2017 року. Позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON], [INFO]. До судового засідання позивачка не з*явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представники третіх осіб - відділу у справах дітей по Комунарському району Запорізької міської ради та відділу у справах дітей по Шевченківському району Запорізької міської ради у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. За вказаних обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 16 лютого 1993 року у районному відділі записів актів громадянського стану Одеської області, про що складено відповідний актовий запис за № 20. Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині відсутності взаєморозуміння між ними. Згодом вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у зв'язку з чим вони припинили шлюбно-сімейні відносини і поновлювати їх вони не мають наміру. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від позивачки та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, а відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, спільно не проживають, відносин не підтримують. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо, сім'я сторін розпалася повністю та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу у зв'язку з реєстрацією шлюбу прізвище змінила позивачка, в якої до реєстрації шлюбу було прізвище «Єлькіна». Позивачка не виявила бажання змінювати своє наявне прізвище на дошлюбне, про що зазначила в письмовій заяві, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне після припинення шлюбу між сторонами у справі залишити за позивакою теж саме прізвище, що і зараз, тобто «Голобородова». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 26 лютого 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 230. Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині відсутності взаєморозуміння між ними. Згодом вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у зв'язку з чим вони припинили шлюбно-сімейні відносини і поновлювати їх вони не мають наміру. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від позивачки та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, а відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, спільно не проживають, відносин не підтримують. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо, сім'я сторін розпалася повністю та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу ніхто з подружжя прізвище не змінював, у зв'язку з чим відсутні будь-які підстави для зміни прізвища. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], яка є студентом третього курсу Коледжу денної форми навчання Івано-Франківського університету права імені [PERSON] Галицького, денної, платної форми навчання. Враховуючи те, що донька навчається і у звязку із цим потребує матеріальної допомоги, то просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій суму в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В судове засідання позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги уточнила та просить стягувати з відповідача по 600 грн. аліментів на утримання дитини до закінчення навчання. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки (а.с.16). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка зареєстрована та проживає разом з матір»ю [PERSON] в м. Калуш по вул. Хіміків, 8/76, що стверджується довідкою центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради №13067 /09-56 від 01.08.2016 року (а.с.5). [PERSON] є студентом третього курсу Коледжу денної форми навчання Івано-Франківського університету права імені [PERSON] Галицького, денної, платної форми навчання, що вбачається з довідок №11549 від 08.08.2016 року та №161 від 09.08.2016 року (а.с.6,7). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищенаведене та те, що в судовому засіданні не встановлено даних про заробіток відповідача, на утриманні інших утриманців немає, суд приходить до висновку, що розмір заявлених аліментів підлягає до повного задоволення в розмірі по 600 грн. щомісячно до закінчення навчання доньки навчання, тобто до 30.06.2017 року. Таким чином, зібрані у справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. У відповідності ст.88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10.05.2011 року. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який є студентом другого курсу Івано-Франківського державного коледжу технологій та бізнесу денної форми навчання, державної форми навчання. Враховуючи те, що син навчається і у звязку із цим потребує матеріальної допомоги, то просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій суму в розмірі 600 грн. щомісячно до закінчення навчання. В судове засідання позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки (а.с.16). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.05.2011 року розірвано (а.с.4). Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] (а.с.2), який зареєстрована в [INFO] та проживає разом з матірю, що стверджується довідкою Кропивницької сільської ради від 09.08.2016 року за №972 (а.с.5). [PERSON] є студентом другого курсу Івано-Франківського державного коледжу технологій та бізнесу денної форми навчання, державної форми навчання , що вбачається з довідки №04-46/987 від 23.06.2016 року (а.с.3). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищенаведене та те, що в судовому засіданні не встановлено даних про заробіток відповідача, на утриманні інших утриманців немає, суд приходить до висновку, що розмір заявлених аліментів підлягає до повного задоволення в розмірі по 600 грн. щомісячно до закінчення сина навчання, тобто до 31.01.2018року. У відповідності ст.88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 19.11.2010 року. Від даного шлюбу [INFO] року народилася донька [PERSON], яка є студентом третього курсу Брошнівського професійного лісопромислового ліцею , денної, державної форми навчання. Враховуючи те, що донька навчається і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, то просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій суму в розмірі по 400 грн. щомісячно на час навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку , перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, , який розірвано 19.11.2010 року ( а.с.11) . Від шлюбу [INFO] року народилася донька [PERSON] (а.с.3), яка зареєстрована в [ADDRESS] та проживає разом з матір'ю, що стверджується довідкою сільської Ради та фотокопією паспорта (а.с.4-5). [PERSON] є студентом третього курсу Брошнівського професійного лісопромислового ліцею , денної, державної форми навчання, що вбачається з довідки №112 від 22.05.2015 року (а.с.7). Згідно ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищенаведене та те, що в судовому засіданні не встановлено даних про заробіток відповідача, на утриманні інших утриманців немає, суд приходить до висновку, що розмір заявлених аліментів підлягає до повного задоволення в розмірі по 400 грн. щомісячно на час навчання дочки , але не більше як до досягнення нею 23 років. У відповідності ст.88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21.06.2001 року. Від даного шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], яка є студентом другого курсу Івано-Франківського фінансово - комерційного кооперативного коледжу ім. С. Граната І рівня акредитації, денної, платної форми навчання. Враховуючи те, що донька навчається і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, то просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій суму в розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В судове засідання позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки (а.с.16). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.06.2001 року розірвано (а.с.5). Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка зареєстрована в [ADDRESS] та проживає разом з матір'ю, що стверджується довідкою КП «ЖЕО №1» від 10.03.2015року (а.с.4). [PERSON] є студентом другого курсу Івано-Франківського фінансово - комерційного кооперативного коледжу ім. С. Граната І рівня акредитації, денної, платної форми навчання, що вбачається з довідки №133 від 05.03.2015 року (а.с.8). Відповідно до контракту №1845/14 на навчання в Івано-Франківському фінансово - комерційному кооперативному коледжі ім. С. Граната загальна вартість за весь період навчання становить 10 700 грн. (а.с.6-7). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищенаведене та те, що в судовому засіданні не встановлено даних про заробіток відповідача, на утриманні інших утриманців немає, суд приходить до висновку, що розмір заявлених аліментів підлягає до повного задоволення в розмірі по 500 грн. щомісячно до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. У відповідності ст.88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок № 67 по вулиці Веселій у селищі Куп’янськ-Вузловий Харківської області. На час оформлення договору купівлі-продажу представник продавця [PERSON] запевняв, що житловий будинок вільний, у ньому ніхто не проживає та не знаходиться на реєстраційному обліку. Однак до теперішнього часу у ньому значаться зареєстрованими, хоча з 02 червня 2014року не проживають, колишній власник [PERSON] разом з дружиною [PERSON], які не є членами сім’ї позивача. Просить суд позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням зі зняттям їх з реєстраційного обліку за цією адресою. У попереднє судове засідання позивачка не з’явилася, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з’явилися, згідно телефонограм, переданих на адресу суду, позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що домоволодіння за адресою : Харківська область, м.Куп’янськ, с.Куп’янськ-Вузловий, вул.Весела,67, належить [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 09.10.2014року та договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 17.10.2014року ( а.с.6-12). Згідно довідки № 225 від 20.10.2014року, виданої уповноваженим виконавчого комітету Куп’янської міської ради [PERSON], за вищезазначеною адресою значаться зареєстрованими, але не проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно акту, складеного уповноваженим виконавчого комітету Куп’янської міської ради [PERSON] 20.10.2014року [PERSON] та [PERSON] за адресою: Харківська область, м.Куп’янськ, с.Куп’янськ-Вузловий, вул.Весела,67, не проживають з 02.06.014року (а.с.15). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved