Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання дитини у розмірі 35 % доходу останнього. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2015 р. було розірвано. Від подружнього життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем разом не проживають, останній коштів на утримання дитини не надає, дочка повністю знаходиться на її утриманні. У звязку з цим просить суд позов задовольнити та ухвалити рішення про примусове стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дочки. 21.01.2019 р. у судове засідання сторони не зявилися. Згідно позовної заяви позивачка просить розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача подав відзив в якому позовні вимоги визнав частково, та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 25% його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки доходу. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2015 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від подружнього життя у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ №343099 від 25.09.2012 р. Зі змісту позовної заяви випливає, що тягар матеріального утримання дитини лежить на позивачці, відповідач відповідних коштів для цього добровільно не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, беручи до уваги позицію відповідача щодо готовності сплачувати аліменти, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є частково обґрунтованими. Поряд з цим, заявлений до стягнення розмір аліментів суд вважає необґрунтованим. Виходячи із засад справедливості й розумності, суд вважає, що адекватним і достатнім буде розмір аліментів у виді 1/4 частини щомісячного доходу відповідача. Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Outcome: partial