Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми депозитного вкладу, який обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 14 серпня 2014 року був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» №328823/65725/7-14, згідно якого вона внесла на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 4\~545, 93 дол. США строком на сім місяців на вкладний рахунок №2630.5.049308.001 зі сплатою 12 % річних на вказану суму, а відповідач зобовязався після закінчення строку повернути суму вкладу та нараховані відсотки. Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення вкладу не виконав, суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув в повному обсязі, безпідставно продовжує до цього часу користуватись її коштами. Станом на 18 березня 2015 року залишок грошових коштів на поточному рахунку позивачки складає 4\~545, 93 дол. США, які відповідач відмовляється повертати. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення представнику Банку судової повістки. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивачки про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 14 серпня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» №328823/65725/7-14, згідно якого вона внесла на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 4\~545, 93 дол. США строком на сім місяців на вкладний рахунок №2630.5.049308.001 зі сплатою 12 % річних на вказану суму, а відповідач зобовязався після закінчення строку повернути суму вкладу та нараховані відсотки. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вимога позивачки про стягнення коштів ґрунтується на двосторонньому правочині договорі банківського вкладу, вчиненого у письмовій формі. Предметом договору про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» №328823/65725/7-14 від 14 серпня 2014 року є безспірне зобовязання банку прийняти грошові кошти в сумі 4\~545, 93 дол. США та повернути вкладнику суму вкладу та нарахованих відсотків у дату повернення (на його першу вимогу). А ні договором, а ні законодавством підстав неповернення вкладу у вказаному випадку не передбачено. У відповідності до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За приписами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У судовому засіданні доведено, що залишок на рахунку [PERSON] станом на 18 березня 2015 року складає 4\~545, 93 дол. США, що підтверджується відповідною випискою з рахунку позивачки, наданої до суду. 10 березня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про повернення залишку суми, що залишилась на її рахунку у розмірі 4\~545, 93 дол. США. Однак, відповідач свої зобовязання по поверненню коштів не виконав. Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги те, що відповідач у встановлені в Договорі строки не виконав свої зобов'язання щодо виплати по закінченню дії Договору суми банківського вкладу, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки щодо стягнення суми заборгованості, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону. Оскільки відповідач у встановлений строк своїх зобовязань по поверненню вкладу не виконав, заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Тому, суд вважає за можливе стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивачки грошові кошти у розмірі 4\~545, 93 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 06 квітня 2015 року, тобто на день звернення позивачки з позовною заявою, становить 105\~941, 99 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У звязку з несплатою позивачкою судового збору на підставі п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1\~059, 41 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved