Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Позовні вимоги позивач та представник позивача в судовому засіданні мотивували тим тим, що за постановою Богородчанського районного суду від 07 травня 2003 року відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання доньки аліменти у розмірі ? частки від всіх видів його заробітку, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно. Зазначений розмір аліментів не забезпечує можливості належного утримання дитини. Так дитина народилась з вродженою вадою сечового міхура і хворіє на «рефлюс». Вказане захворювання потребує періодичного лікування. Востаннє серйозний курс лікування дитина проходила в 2010 році і тоді позивачкою було витрачено близько 50 тис.грн. Вказані витрати несла вона та її родичі, а відповідач категорично відмовився допомоги. Однак крім витрат на медичні препарати дитині необхідно забезпечувати відповідне харчування, що теж потребує значних коштів. На даний час донька навчається в ліцейному класі і має намір після 9 класу продовжувати навчання у коледжі, а тому потребує додаткових коштів на організацію навчального процесу, оплату роботу репетитора, тощо. Відповідач абсолютно не цікавиться потребами дитини, її життям, не спілкується з дочкою більше 11 років, байдужий до її долі. Крім заробітку, який отримує на посаді вчителя у розмірі 2500 грн. вона не має на даний час жодних інших доходів. З цих коштів частину грошей змушена тратити на проїзд до місця роботи. Аліменти, які сплачує відповідач у розмірі 350 грн. недостатні для забезпечення навіть елементарних потреб дитини. Виходячи з наведеного враховуючи інтереси дитини, те, що батько жодним чином, ні фізичною працею, ні доглядом, ні піклуванням не докладається до забезпечення умов проживання і виховання дочки, дохід який він отримує за своїм постійним місцем роботи може не відповідати дійсним його заробіткам і бути не єдиним джерелом його доходу, просила збільшити його майнову участь в утримання дитини і постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів. Відповідач в судове засідання не з'явився. Подав суду заперечення на позов у якому позовні вимоги не визнав. Вказав, що систематично сплачує аліменти на утримання дочки в розмірі по 379 грн. за 2014 рік щомісячно. З 2007 року він постійно працює в ТзОВ «555-ТМ» і отримує там невелику заробітну плату, ніяких додаткових джерел заробітку немає. В другому шлюбі має сина [PERSON], [INFO], якого теж зобов'язаний утримувати. Тому просив у позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2003 року з [PERSON] постановлено стягувати аліменти в користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки від всіх видів його заробітку. Вказане судове рішення було прийнято за нормами діючого на той час Кодексу про шлюб і сім'ю. Відповідно до норм Сімейного кодексу України, яким врегульовано вказані правовідносини на даний час, зокрема ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак законодавець вказує на цей розмір як мінімально-можливий, а не достатній чи необхідний, для утримання дитини, як на це вказує відповідач. Вирішуючи поставлене позивачкою питання про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з принципу добросовісності, розумності і справедливості. Оцінюючи подані суду докази, суд враховує існуючий прожитковий мінімум встановлений законодавчо, наведені позивачкою доводи щодо витрат, які вона несе на утримання дитини, особливі потреби дитини, стан її здоровя і необхідність лікування та належного догляду. Також суд враховує, що відповідач не бере ніякої особистої участі у житті дитини, інші обставини справи, в тому числі і сімейний стан відповідача та наявність на утриманні дитини в іншому шлюбі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача слід збільшити. Та обставина, що [PERSON] створив нову сім'ю не знімає з нього обов'язку належного матеріального забезпечення дитини народженої в першому шлюбі. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 182, 183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved