Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Харківської міської ради про визнання права власності, в якій просить суд визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: на 12/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , що складаються з приміщень, вказаних на поверховому плані та експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку А-1 в технічному паспорті: квартири 5, приміщення ІV, 5-1, 5-2. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з народження [PERSON] мешкала у квартирі [ADDRESS] . З 03 січня 1979 року і до теперішнього часу за вказаною адресою зареєстровано її місце проживання. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна від 04.02.2020 № 198965106 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] - 40/100 (приміщення І, 1-1, 1-2, 1-3, ІІ, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 поверхового плану та експлікації до плану житлового будинку А-1); [PERSON] - 28/100 (приміщення 3-1, 3-2, 3-3 поверхового плану та експлікації до плану житлового будинку А-1); [PERSON] - 20/100 (приміщення ІІІ, 4-1, 4-2поверхового плану та експлікації до плану житлового будинку А-1); [PERSON] - 12/100 (приміщення ІV, 5-1, 5-2 поверхового плану та експлікації до плану житлового будинку А-1). Позивачка зазначила, що вона все життя проживала в квартирі [ADDRESS] вказаного вище будинку, який відповідно до спадкового договору від 12.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Т.Д., реєстраційний №2039, на теперішній час перебуває у власності її доньки - [PERSON] . В 1998 році [PERSON] помер. З дня його смерті ніхто з його родичів у будинку не з`являвся, не опікувався ним. 01 липня 1999 року в будинку сталася пожежа, який з урахуванням його старого стану зазнав значних ушкоджень, у тому числі і квартира, яка колись належала [PERSON] . Поступово будівля руйнувалась, а враховуючи, те що квартира [PERSON] була суміжною з квартирою, в якій мешкала родина позивача, про це також впливало і на цілісність їх приміщень. У зв`язку з цим, [PERSON] зателефонувала сестрі померлого [PERSON] - [PERSON] . Остання повідомила позивача про те, що приміщення, в якому мешкав її брат, ані їй, ані іншим родичам не потрібне. А 19 грудня 2002 року [PERSON] передала [PERSON] документи, які підтверджували право власності її брата [PERSON] на нерухоме майно. В подальшому позивач за власні кошти відновила пошкоджені пожежою приміщення, провела в них ремонтні роботи та почала там проживати та використовувати вказане майно. Крім того, протягом усього часу відкритого володіння вказаним вище нерухомим майном [PERSON] здійснювала його утримання, проводила ремонтні роботи, підтримання його в жилому стані, усі комунальні послуги, які спожиті позивачем за адресою: [ADDRESS] , сплачуються своєчасно. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.05.2020 року відкрито провадження за вищезазначеною позовною заявою, розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 19.06.2020 року представник відповідача Харківська міська рада - Закревський А.О. надав письмовий відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на наступне: позивач вказує, що їй відомо, що спадкоємцем за законом є рідна сестра власника спірного житла - [PERSON] (спадкоємець другої черги за законом згідно ст. 1262 ЦК України), яка, відповідно, має бути процесуальним правонаступником померлого [PERSON] у розумінні ст. 55 ЦПК України, якою передбачено, що у разі смерті фізичної особи щодо якої виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Зазначив, що докази надані позивачем на підтвердження права користування спірною квартирою за адресою: [ADDRESS] , жодним чином не обґрунтовують наявності підстав виникнення у [PERSON] права власності за набувальною давністю. Крім того, не міститься доказів того, що спадкоємець [PERSON] дійсно відмовляється від права власності та не претендує на спірне нерухоме майно (відсутня нотаріально посвідчена заява спадкоємця про відмову у прийнятті спадщини). Позивач [PERSON] та її представник надали до суду письмову заяву з проханням слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач Харківська міська рада надала до суду письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, проти позовних вимог заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або спорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу, обравши передбачений законом або умовами договору спосіб захисту. Згідно частини 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у справі, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 ЦПК України учасник справи, на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, а суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, №198965106 від 04.02.2020 власником 12/100 частини будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до договору від 13.05.1994 [PERSON] подарувала [PERSON] 12/100 частини жилого будинку. На земельній ділянці розміром 684 кв.м., розташований жилий будинок літ. «А-1», дерев`яний, обкладений цеглою, жилою площею 96,21 кв.м. При цьому жилому будинку є надвірні будівлі: 8 сараїв літ. «Б», «В», «К», «Р», «С», «Т», «У», «Ц», льох літ. «Е», 5 вбиралень літ. «Й», «Л», «М», «П», «Ф», 2 душа літ. «Н», «О», навіс літ. «Х», огорожа №1-4. Відповідно до виписки з рішення №468/І від 01.12.1987 про технічний стан жилого будинку [ADDRESS] вирішено вказаний будинок з середнім зносом 66 відсотків дерев`яної стіни віднести до категорії ветхих. Згідно розписки наданої [PERSON] 19 грудня 2002 року, вона отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 250 гривень за документи на частину будинку, що оформлена на її померлого брата [PERSON] . Крім того, судом задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Дмитренка О.С. про витребування доказів, а саме про державну реєстрацію смерті [PERSON] . Так, згідно запису акту про смерть №8590 від 13.07.1998, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Харків. Виходячи зі змісту позовних вимог та матеріалів справи, позивач звертається до суду із вимогами про визнання права власності на частину житлового будинку, який належить на праві власності [PERSON] за набувальною давністю, оскільки вважає себе власником будинку. Абзацом 1 частини 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісні заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, що визначено ч. 4 ст. 344 ЦК України. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 264 ЦПК). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава(частина друга статті 48 ЦПК України). У відповідності до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Таким чином, у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі№ 523/9076/16-ц). Виходячи з вимог процесуального законодавства вбачається, що у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не заявляє клопотання про її заміну, суд не вправі з власної ініціативи залучати до участі в справі іншу особу як належного відповідача (співвідповідача). Доказів на підтвердження відсутності спадкоємців та відмови від прийняття ними спадкового майна після смерті [PERSON] позовна заява та додані до неї документи не містять. Крім того, твердження позивачки про відсутність майнових прав у можливих спадкоємців [PERSON] на частину будинку за адресою: [ADDRESS] , не підтверджені належними доказами. В той же час добросовісність володіння, яка є передумовою для визнання права власності на майно за набувальною давністю, передбачає, що особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позивач же в позовній заяві стверджує, що у померлого власника майна, на яке нині вона претендує, є родичі, зокрема сестра [PERSON] . Таким чином позивач не довела наявності підстав для набуття права власності на спірну частину нерухомого майна за давністю володіння. Тривалий час проживання, відкритість володіння, догляд та утримання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог з підстав, передбачених статтею 344 ЦК України. Встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено за вимогами ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що позивач, на якого покладений тягар доказування добросовісності володіння не надав суду достатніх та переконливих доказів необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, зокрема, щодо його добросовісного володіння. Крім того, позивач, на якого законом покладений обов`язок визначати відповідача по справі, не залучив до справи особу, із якою має спір про право з приводу спірного майна. За таких обставин, суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується. Судом встановлено, що позов про визнання права власності за набувальною давністю пред`явлено не до власника спірного майна (домоволодіння), який є належним відповідачем, клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем до суду не надходило. У зв`язку із чим, суд розглянув позов щодо такого відповідача, якого визначив позивач та прийшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на частину будинку в порядку набувальної давності. На підставі ч. ч.1, 2 п.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed