Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойку (пені) за прострочення сплати аліментів, який в судовому засіданні був уточнений. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що на підставі виконавчого листа №АЕ-125 від 13.12.1996 року Покровським районним судом відповідач зобов’язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання їхньої доньки Руслани, [INFO] у розмірі ? частки усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше ніж ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття. Однак, починаючи з дня винесення вищевказаного рішення суду відповідач аліменти у повному обсязі не сплачував. Внаслідок цього станом на 24.03.2014 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на загальну суму 7263,71 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця, з якого вбачається, що заборгованість виникла лише з вини відповідача, так як він сплачував кошти в рахунок аліментів не в повній мірі. За час перебування на виконанні у відділі ДВС Покровського РУЮ вищезазначеного виконавчого листа, боржник не надав доказів щодо тяжкої хвороби, яка б ускладнила сплачувати аліменти. Тому, позивачка вважає, що відповідач повинен сплатити неустойку за весь час прострочення сплати аліментів. За розрахунками позивачки, сума неустойки, яку відповідач зобов’язаний сплатити на її користь складає 454,24 грн., а саме: - за листопад 2013 рік - 145,20х12% становить 17,42 грн. пені; - за грудень 2013 рік - 385,80х30% становить 115,74 грн. пені; - за січень 2014 рік - 385,80х30% становить 115,74 грн. пені; - за лютий 2014 рік - 385,80х30% становить 115,74 грн. пені; - за березень 2014 рік - 298,68х30% становить 89,60 грн. пені. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач не заперечує проти задоволення уточненого позову. Третя особа в судове засідання не з’явилася, надіславши до суду заяви про розгляд справи у її відсутності, просить винести рішення на розсуд суду. Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, з розрахунку заборгованості по аліментах, виданого державним виконавцем ВДВС Покровського РУЮ, що боржник [PERSON] перед [PERSON] по виконавчому листу №АЕ-125 від « 13» 12.1996 року виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області, залишок заборгованості станом на 18.11.2013 року складає 5662,43 грн., заборгованість за період з 19.11.2013 року по 24.03.2014 рік складає 1601,28 грн., загальна сума заборгованості станом на 24.03.2014 року складає 7263,71 грн. 71 коп. (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов’язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Дійсно, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів може бути стягнута особою-одержувачем аліментів при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов’язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих [PERSON] кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з неналежних від нього причин, зокрема, у зв’язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В іншим випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, встановивши факт заборгованості за аліментами, наявність вини відповідача, суд дійшов висновку про наявність у [PERSON], як одержувача аліментів, права на стягнення неустойки, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved