Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 03 вересня 2009 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. [INFO] в них народилася донька [PERSON] . Станом на квітень місяці 2011 року вона була змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, у зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків, а саме: не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участь у її вихованні, не дбає про її духовний розвиток. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері. 6 червня 20011 року рішенням Дубенського міськрайонного з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дочки, [PERSON] [INFO] , в розмірі 500 грн. в місяць, починаючи з 21 квітня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. 25 липня 2011 року ухвалою Апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу відповідача щодо зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - відхилено, рішення Дубенського міськрайонного суду залишено без змін. На виконання рішення Дубенського міськрайонного суду від 06 червня 2011 року видано виконавчий лист № 2-624 від 25 липня 2011 року про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , який був пред`явлений до виконання у Дубенський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ в Рівненській області, та відкрито виконавче провадження ВП № 28311760 від 23 серпня 2011 року. На виконання вимог рішення Дубенського міськрайонного суду у справі № 2-624/11 про сплату аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , відповідач починаючи з 21 квітня 2011 року здійснив сплату аліментів, зокрема за: серпень 2011 року - 2050 грн., листопад 2011 року - 300 грн.; лютий 2012 року - 500 грн., що в сумі складає 2 850 грн. З березня 2012 року, відповідач повністю перестав виконувати рішення суду, внаслідок чого в нього виникла заборгованість зі сплати аліментів за 2011-2018 роки, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по АСВП № 28311760. Станом, на 01 жовтня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів становить 41 827,40 грн. Відповідач зобов`язався в добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання доньки, але взятого обов`язку з матеріального забезпечення не виконав. Зважаючи на невиконання рішення Дубенського міськрайонного суду відповідача щодо сплати аліментів на утримання дитини, було подано заяву до Рівненського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області про вчинення кримінального правопорушення відповідачем передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні). За наслідками розгляду зазначеної заяви, Рівненським районним відділом поліції ГУНП в Рівненській області внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), номер кримінального провадження 12018180180001286 від 06 жовтня 2018 року. Після прийняття рішення Дубенського міськрайонного суду про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 500 грн. в місяць починаючи з 21 квітня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідач не намагався налагодити сімейні зв`язки, не проживав разом зі своєю сім`єю, не переймався інтересами сім`ї, тому позивачка була змушена звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. 09 лютого 2012 року шлюб між ними розірвано, дочку [PERSON] , залишено проживати з матір`ю. Згідно із рішенням Дубенського міськрайонного суду у справі № 2-1378/11 від 22 листопада 2012 позивачка змінила прізвище за чоловіком « [PERSON] » на прізвище дошлюбне « [PERSON] ». З моменту розірвання шлюбу 09 лютого 2012 року і до сьогодні, донька [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Вже більше семи років відповідач повністю відсутній у житті доньки [PERSON] , не забезпечує її матеріально, взагалі не спілкується з дитиною, не цікавився її здоров`ям, розвитком. В діях відповідача вбачається винна поведінка, яка виразилася в тривалому та повному ухиленні від виконання обов`язків батька по вихованню своєї доньки [PERSON] . Він протягом тривалого часу не піклується про її фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я, не займається її підготовкою до самостійного життя. Позитивно впливати на свою дитину він не може. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] відповідає інтересам дитини, яка біологічним батьком не цікавиться, почуттів любові і поваги до нього не виявляє. Позивачка повністю матеріально забезпечує свою доньку [PERSON] , надає їй позитивний приклад, створює належні умови для її проживання, повністю займається її вихованням та розвитком. Вважає, що відповідач свідомо самоусунувся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, яку просять задовольнити в повному обсязі. Позивачка показала, що з 2012 року відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Він жодного разу не спілкувався з нею, не виявляв батьківської турботи, не цікавився її здоров`ям, не вітав з днем народження. Перешкод у спілкуванні з дитиною вона ніколи не чинила, навпаки просила його приймати хоч якусь участь у вихованні дитини. Проте, ні він, ні його батьки дитиною не цікавились, хоча живуть в одному будинку. Ні в садочок, ні в школу відповідач не приходив. Аліменти платив лише перші три місяці після винесення рішення, а далі аліменти не сплачував. З 2012 року заборгованість по аліментах склала 41827 грн., яку відповідач погасив лише тоді, коли державним виконавцем було накладено арешт на його майно та заборона виїзду за межі України. З тих пір аліменти платить регулярно. На даний час вона проживає з іншим чоловіком, який відносить до [PERSON] як до власної доньки, піклується про неї, вона називає його татом. Донька знає хто її біологічний батько, проте на даний час ним не цікавиться, жодних почуттів до нього не має. Оскільки в свідоцтві про народження доньки відповідач зазначений батьком, вона змушена звертатись до нього за дозволом у випадку виїзду на відпочинок, тощо, тому вважає, що задоволення даного позову буде в інтересах дитини. Вважає, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, тому просить позбавити його батьківських прав. Представник відповідача [PERSON] . в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що відповідач заборгованість по аліментах виплатив, в даний час аліменти сплачує. З дитиною не спілкувався, оскільки перебував за кордоном. Вважає, що об`єктивних підстав для позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки повністю. Представник третьої особи: служби у справах дітей Дубенської РДА - Романова В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, показала, що відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування, вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є матір`ю позивачки. Подружнє життя її доньки з відповідачем не склалось. Після народження [PERSON] , відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, не спілкується з нею, не телефонує, не вітає з днем народження. Вона допомагає доньці утримувати дитину. Жодних перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто ніколи не чинив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він впродовж п`яти років проживає з позивачкою [PERSON] як чоловік, піклується про її доньку [PERSON] , з якою у нього добрі, теплі відносини, вона називає його татом. До [PERSON] він відноситься як до своєї дитини. Відповідач [PERSON] , який є біологічним батьком [PERSON] , жодного разу до неї не приходив, не цікавився її життям, не телефонував, не вітав з днем народження. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона з позивачкою добре знайома ще зі школи. Вона виховує доньку [PERSON] , батько якої не цікавиться дитиною практично з народження, не спілкується з нею, не відвідує. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 6). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 06 червня 2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною нею повноліття, починаючи з 21 квітня 2011 року (а.с. 7). 25липня 2011 року ухвалою Апеляційного суду Рівненської області у справі № 22-1361-11, апеляційну скаргу [PERSON] щодо зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - відхилено, рішення Дубенського міськрайонного суду у справі №2-624/11 від 06 червня 2011року залишено без змін (а.с. 8-9). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 09 лютого 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю (а.с. 10). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 22 листопада 2012 року після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 11). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по АСВП № 28311760 станом на 01 жовтня 2018 року [PERSON] має заборгованість в сумі 41827,40 грн. (а.с. 12). Рівненським районним відділом поліції ГУНП в Рівненській області було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), номер кримінального провадження 12018180180001286 від 06 жовтня 2018 року (а.с. 13). Постановою державного виконавця від 16 жовтня 2018 року ВП № 28311760 на все рухоме і не рухоме майно боржника [PERSON] накладено арешт. Згідно постанов від 20 квітня 2018 року [PERSON] тимчасово обмежений у праві полювання, тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України, тимчасово обмежений у праві керувати транспортним засобом, а також тимчасово обмежений у праві користування вогнепальної, мисливською пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими кулями чи аналогічною за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Згідно довідки № 877 від 03 грудня 2018 року виданої виконавчим комітетом Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області, [PERSON] [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Як зазначено в характеристиці від 04 грудня 2018 року № 1060/03-15 [PERSON] за час проживання на території Смицької селищної ради зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони. Скромна , ввічлива, добропорядна, користується авторитетом серед жителів селища. Скарг від сусіді та односельців на неї не надходило (а.с. 15). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за № 113 від 04 грудня 2018 року складений Смизькою селищною радою Дубенського району Рівненської області, [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON] , [INFO] . Дитина забезпечена всіма умовами для проживання: має окреме ліжко, стіл для навчання, в кімнаті є дитячі іграшки, книги, комп`ютерна техніка, підручники і різне шкільне приладдя. Є всі умови для проживання дитини (а.с. 16). Як зазначено в характеристиці [PERSON] , [INFO] , вона навчається у Смизькій загальноосвітній школі І-ІІ ступенів. Мама учениці систематично контролює навчання доньки та відповідально ставиться до її виховання. Надає допомогу класному керівнику. Регулярно відвідує батьківські збори та виконує рекомендації вчителя. Батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її навчанням, розвитком, її шкільним життям (а.с. 17). Згідно висновку органу опіки та піклування Дубенської РДА від 26 листопада 2019 року № 2880/02-13/19, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 59-61). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачкою було надано суду достатньо доказів та пояснень того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. Як зазначено в ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи викладене, пояснення учасників судового засіданні, покази свідків, та висновок органу опіки та піклування Дубенської РДА суд вважає, що відповідач свідомо ухилявся та ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своєї доньки. Він не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач взагалі не спілкується з донькою, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 704, 80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved