Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON], [INFO],є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Мати дітей - [PERSON], померла рік тому, після її смерті діти перебували з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON], відповідно до рішення Бериславського районного суду від 07.08.2013 року, яким визначено місце проживання дітей. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківський обов'язків по вихованню та утриманню своїх синів, не створює належних умов для нормального життя і розвитку. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала у повному обсязі, просила позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], встановити опіку над малолітніми дітьми, призначення її опікуном, визначити місця проживання дітей за її місцем проживання. Крім цього стягнути з відповідача на її користь аліменти. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Прокурор Сидоренко О.Д. позов підтримала в повному обсязі, вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області від 02.09.2014 року ( а.с.21) на підставі висновку від 02.09.2014 року орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з тим, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Вислухавши пояснення позивача, думку прокурора, орган опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно висновку органу опіки та піклування Бериславськогої районної державної адміністрації від 02.09.2014 року відповідач, не здатний піклуватися про дітей, забезпечувати їх необхідним для життя та розвитку, залишив своїх дітей під догляд позивача. Матеріально дітей не забезпечує, їх вихованням не займається, не спілкується, долею не цікавиться, що підтверджується матеріалами справи. Весь цей час діти знаходяться на повному матеріальному забезпеченні позивача, яка піклується про них та займається їх вихованням. У повному обсязі створила всі необхідні умови для проживання, розумового і фізичного розвитку дітей. Спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризуюся позитивно, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не знаходиться, не судима, добре відноситься до дітей(а.с.13-20). Батько дітей від їх виховання самоусунувся, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків на протязі тривалого часу, що виражається, зокрема, у тому, що він не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх виховання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, навчання; взагалі не спілкуються з дітьми. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають права і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Відповідно дост.164 Сімейного кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний і духовний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав може і звернутися особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до п. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України від 24 квітня 2001 р. «Про охорону дитинства» та п. 2.5. Правил опіки та піклування, цей обов'язок покладається, в першу чергу, на близьких родичів дитини. Судова процедура встановлення опіки над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою є можливою у тих випадках, коли підставою для встановлення над дитиною опіки чи піклування є справа, яка знаходиться у провадженні суду і в процесі розгляду якої стало відомо про те, що дитина залишилася без батьківського піклування (наприклад, при розгляді судом справи про позбавлення батьків батьківських прав чи про визнання їх безвісно відсутніми). У таких випадках встановлення опіки чи піклування здійснюється у тому самому провадженні, в якому розглядається така справа. Відповідно ст. 247 Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, опікуна дитини, над якою встановлено опіку або піклування, має право на проживання в сім'ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку. Згідно висновку органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації про доцільність встановлення опіки над дітьми від 27.10.2014 року, зазначено про доцільність встановлення опіки над дітьми : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та призначення опікунами над дітьми громадян [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], бабусі та дідуся дітей(а.с.35). Особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дітей, матеріальне становище відповідача, та погоджується з розміром частки, яку вимагає стягувати позивач. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, матеріальної допомоги не надає, суд вважає за задовольнити позов в повному обсязі

Outcome: approved