Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.06.1986 року у неї народився син [PERSON], який в результаті довготривалої та тяжкої хвороби помер 01.09.1996 року. У звязку з тим, що хвороба в її сина виникла до досягнення 6-ти років, вона має право на вихід на пенсію у віці 50 років. Проте, звернувшись до УПФУ у місті Лебедині та Лебединському районі для оформлення пенсії, вона отримала розяснення, що для призначення пенсії їй необхідно надати довідку ЦРЛ, яка б підтверджувала факт захворювання померлого сина до досягнення 6-ти річного віку. Лебединською ЦРЛ у видачі довідки їй було відмовлено у звязку з тим, що позивачкою подано не достатню кількість медичної документації, яка б підтверджувала факт захворювання. Позивачка вважає вказані дії незаконними, тому звернулася до суду та просила визнати протиправним рішення Лебединської ЦРЛ у відмові їй у видачі довідки про те, що її померлий 01 вересня 1996 року син [PERSON] [INFO] захворів до 6-ти років та мав право на одержання медичної допомоги до 18-ти річного віку; зобовязати Лебединську ЦРЛ видати їй довідки про те, що її померлий 01.09.1996 року син [PERSON] [INFO] захворів до 6-ти років і мав право на одержання медичної допомоги до 18-ти річного віку; та стягнути на її користь понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки спочатку підтримувала подані позовні вимоги, а в подальшому їх уточнила і просила встановити факт, що померлий 01.09.1996 року [PERSON] [INFO] захворів до 6-ти років і мав право на одержання медичної допомоги до 18-ти річного віку; визнати протиправним рішення Лебединської ЦРЛ Сумської області у відмові видати довідку про те, що померлий 01 вересня 1996 року [PERSON] захворів до 6-ти років та мав право на одержання медичної допомоги до 18-ти річного віку; зобовязати Лебединську ЦРЛ Сумської області видати висновок лікарської комісії про те, що померлий [PERSON] [INFO] захворів до 6-ти років і мав право на одержання медичної допомоги до 18-ти річного віку. Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечила, мотивуючи це відсутністю медичної документації, яка б підтвердила, що [PERSON] захворів до 6-ти років. Представник третьої особи в судовому засідання проти задоволення позову не заперечив, послався на розсуд суду. Допитана як свідок позивачка повідомила суду, що її син захворів у віці близько 4 років. Спочатку хвороба проявлялась в тому, що дитина пила велику кількість рідини та дуже пітніла, що привертало увагу батьків, сусідів та вихователів дитячого садка. В Лебединській ЦРЛ дитина була поставлена на облік в лікаря ендокринолога, проте лікування не дало позитивних наслідків, хоча вона зверталась до лікарень м. Лебедина, м. Суми та м. Київ. Дитина стала втрачати зір і померла у віці 10 років. Медична документація дитини залишилась зберігатись в лікувальних закладах. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні показала суду, що працює лікарем Лебединської ЦРЛ, куди позивачка звернулася за отриманням довідки для призначення пенсії. За її зверненням була проведена перевірка і поскільки документи про лікування [PERSON] збереглись тільки в обласній лікарні і в них зазначено, що дитина хворіла з 8 з половиною років звернення позивачки було передано на розгляд конфліктної лікувально консультативної комісії Сумської міської дитячої клінічної лікарні, у висновку якої зазначено, що надана меддокументація не дає змоги підтвердити наявність інвалідизуючого діагнозу в дитини до 6 річного віку. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні показала суду, що з 1988-1989 років є сусідкою позивачки і пам»ятає, що вже в п»ятирічному віці у [PERSON] проявлялися ознаки захворювання, внаслідок чого він вживав велику кількість рідини. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні показала суду, що в 1991-1992 роках працювала вихователем в дитячому садку «Чебурашка» в м. Лебедині, який відвідував [PERSON], та підтвердила що дитина в той час хворіла і зі слів матері лікувалася у лікаря-ендокринолога Лебединської ЦРЛ. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні показала суду, що працювала вчителем СШ № 6 в м. Лебедині, яку з 7 років відвідував [PERSON], та підтвердила під час навчання дитина хворіла, пропускала уроки, а в 3 класі померла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав суду, що є батьком померлого [PERSON] та підтвердив покази дружини позивачки у справі в повному обсязі. З паспорта (а.с. 3-4), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є [PERSON], [INFO]. З свідоцтв (а.с.5-6), досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] [INFO] помер 01.09.1996 року, актовий запис № 352. Причина смерті епілептичний статус. З довідки (а.с.7), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що станом на липень 1996 року на утриманні позивачки знаходився син [PERSON] [INFO]. З витягу, висновку (а.с.8,13) та медичної карти № 65872, досліджених в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] [INFO] в 1995-1996 роках проходив курс стаціонарного лікування в лікарнях м. Лебедина та м. Суми. З довідки, заяви, рішення (а.с. 9, 11,14) та пенсійної справи № А-493, досліджених в судовому засіданні вбачається,що [PERSON] перебувала на обліку в УПФУ як одержувач соціальної пенсії на дитину-інваліда [PERSON] з 26.07.1996 року по 30.09.1996 року. Виплату пенсії припинено з 01.10.1996 року в звязку зі смертю [PERSON] З листа та висновку (а.с. 10, 12), досліджених в судовому засіданні вбачається, що надана конфліктній лікувально консультативній комісії Сумської міської дитячої клінічної лікарні медична документація не дає змоги підтвердити наявність інвалідизуючої патології до 6-ти річного віку [PERSON] Для розгляду звернення [PERSON] необхідна додаткова документація, в якій відображено розвиток дитини до 6-ти річного віку. Вислухавши сторони, представника третьої особи та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають із цивільних правовідносин, а підлягають до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що 14.06.1986 року у позивачки народився син [PERSON], який у віці близько 4 років захворів на довготривалу та тяжку хворобу і 01.09.1996 року помер внаслідок епілептичного статусу. В зв»язку з захворюванням дитини позивачка з 26.07.1996 року по 30.09.1996 року отримувала соціальну пенсію на дитину-інваліда, виплату якої припинено з 01.10.1996 року в звязку зі смертю [PERSON] Вказані обставини були підтверджені поясненнями сторін та показами свідків, матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств і організацій. Згідно вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт захворювання [PERSON] [INFO] у віці до 6-ти років і виникнення в нього права на одержання медичної допомоги до 18-ти річного віку, оскільки він підтверджується показами свідків і матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні і на підставі вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України цей факт підлягає встановленню. Також на думку суду в судовому засіданні було доведено право позивачки на отримання висновку лікарської комісії, щодо часу виникнення захворювання і права на одержання медичної допомоги до 18-ти річного віку [PERSON], померлого 01.09.1996 року, так як в судовому засіданні було встановлено, що медична документація стосовно хвороби [PERSON] зберігалася в лікувальних закладах м. Лебедина, м. Суми та м. Києва і саме на ці лікувальні заклади покладено обов»язок зберігати на надавати відповідну інформацію заінтересованим особам. Також суд бере до уваги, що згідно п.1 ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право звернутись до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов»язків, тобто здійснити «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримання вирішення спору судом (справа Кутій проти Хорватії № 48778/99, п.25), не зважаючи на те, що на час розгляду спору особа, яка бере участь в справі не має можливості прийняти відповідне рішення внаслідок втрати частини медичної документації, яка перебувала в неї на зберіганні. Тому врахувавши обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у частині визнання юридичного факиту і покладення обов»язку щодо прийняття вівдповідачем рішення за зверненням позивачки. Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог в частині покладення на Лебединську ЦРЛ обов»язку видати [PERSON] висновок лікарської комісії з зазначенням певних обставин справи, поскільки право здійснювати перевірку звернень громадян щодо часу виникнення захворювань і права на одержання медичної допомоги та право надання висновків за наслідками цих перевірок чинним законодавством надано лікарській комісії а не суду. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved