Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач прострочив сплату аліментів на утримання їхньої спільної дитини, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У зв`язку з наведеним, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 60) позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у період з листопада 2019 року по квітень 2020 року у сумі 14465,39 грн. У судове засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 85). Відповідач причину неявки в судове засідання не повідомив, належним чином та своєчасно повідомлявся про час та місце розгляду справи (а.с. 77); подав заяву про визнання позову (а.с. 83-84). Третя особа причину неявки свого представника не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 11 серпня 2011 року Житомирський районний суд Житомирської області ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 липня 2011 року (а.с. 11-12). Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2015 року розмір аліментів, стягнутих рішенням Житомирського районного суду Житомирської області зменшено з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу) (а.с. 13-14). Згодом позивачка звернулася до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом про збільшення розміру аліментів, у задоволенні якого відмовлено рішенням від 06 вересня 2019 року (а.с. 15-17). Однак, постановою Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2019 року скасовано та змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , а саме: вирішено стягувати з відповідача на користь позивача 5000 грн щомісячно (а.с. 18-22). 18 грудня 2019 року Житомирським районним відділом державної виконавчої служби було відкрито провадження стосовно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 грн щомісячно (а.с. 23-24). Згідно з ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України). Згідно з довідкою-розрахунком Житомирського районного відділу державної виконавчої служби від 02 червня 2020 року № 18.5-36/3/35576 заборгованість відповідача зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , за листопад 2019 року складає 1478,50 грн, за грудень 2019 року - 3530 грн, за січень 2020 року - 5000 грн, за лютий 2020 року - 5000 грн, за березень 2020 року - 5000 грн, за квітень 2020 року - 5000 грн (а.с. 86). Зі здійсненого позивачкою розрахунку (а.с. 61) вбачається, що остання просить суд стягнути пеню за прострочення сплати аліментів: у листопаді 2019 року в сумі 1685,49 грн з 01 грудня 2019 року по 23 березня 2020 року; у грудні 2019 року в сумі 2929,90 грн з 01 січня 2020 року по 23 березня 2020 року; у січні 2020 року в сумі 2600 грн з 01 лютого 2020 року по 23 березня 2020 року; у лютого 020 року в сумі 3950 грн з 01 березня 2020 року по 18 травня 2020 року; у березні 2020 року в сумі 2400 грн з 01 квітня 2020 року по 18 травня 2020 року; у квітня 2020 року в сумі 900 грн з 01 травня 2020 року по 18 травня 2020 року. Дослідивши вказаний розрахунок, суд дійшов висновку про його правильність та відсутність у ньому рахункових помилок. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про доведеність наявності у останнього заборгованості зі сплати аліментів з його вини та наявності у позивача права на стягнення неустойки, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги, окрім вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення зі сплати аліментів у листопаді 2019 року в сумі 1685,49 грн. Стосовно позовної вимоги про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів у листопаді 2019 року суд зазначає, що позбавлений можливості задовольнити її у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 1685,49 грн, оскільки такий розмір неустойки перевищує розмір заборгованості, який становить 1478,50 грн. У зв`язку з наведеним, суд вважає за потрібне стягнути пеню за прострочення зі сплати аліментів у листопаді 2019 року в сумі 1478,50 грн. Також суд, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн судового збору.

Outcome: partial