Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серія [NUMBER] зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності від 25.12.1996 року. У 2008 році після смерті сина, вона перебуваючи в депресійному стані на прохання відповідача [PERSON] дала згоду на тимчасову реєстрацію у своїй квартирі його та його дружини відповідачки [PERSON]. [PERSON] працює на посаді дитячого хірурга в дитячій поліклініці КНП «КДЦ» філія №5 по вул. Вишгородська, 54-Ф у м. Києві. Вона також працює в цій лікарні на посаді дитячого лікаря - невролога. Зазначає, що відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 27.04.2016 року № [NUMBER] №704, у даній квартирі зареєстровано чотири особи, а фактично проживає вона одна. Зареєстровані особи [PERSON] з 23.10.2008 року та [PERSON] з 28.02.2013 року, які є відповідачами по справі з дня прописки не проживали та по даний час в зазначеній квартирі не проживають і не з'являються. Місце їх фактичного проживання їй не відоме. В квітні 2016 року [PERSON] на її чергове прохання про виписку із квартири відповів, що він та його дружина в добровільному порядку зніматися з реєстрації не будуть. Оскільки за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, будь-якої участі в оплаті комунальних послуг не приймають, їй фінансово важко оплачувати рахунки за комунальні послуги, які нараховуються з урахуванням кількісні зареєстрованих осіб. Вважає, що відповідачі, які не проживають за адресою [ADDRESS] втратили право на користування квартирою, внаслідок їх відсутності без поважних причин понад один рік. Посилається на те, що будь-яких заяв до КП «Галицьке» про те, що вони будуть відсутні за місцем реєстрації та не виписувати їх із квартири відповідачі не подавали.. В зв'язку з вищевикладеним звертається з даним позовом до суду та просить визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], таким що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти їх з реєстраційного обліку Позивачка та її представник в судове не з'явилися про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, від представника позивача до суду надано заяву згідно якої остання просить суд розгляд справи здійснювати без її участі та позивачки, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, підтримує вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, а також і через повідомлення в пресі, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності від 25.12.1996 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] ( а.с. 8). Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло. При цьому задекларовано, що держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадяни, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суд Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту статті 53 ЖК України вбачається, що жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно наданої суду Довідки Форми № 3 від 27.04.2016 року № 3379 (а.с. 25), в зазначеній квартирі крім позивачки зареєстровані ще три особи, а саме [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як вбачається з наданих суду Акту Керуючої компанії обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва від 12.09.2016 року (а.с.51) підписаний [PERSON], [PERSON], [PERSON] під час обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] Сумейр, [INFO], [PERSON], [INFO] в даній квартирі не проживають. Судом встановлено, що всі витрати по утриманню квартири несе позивачка, відповідачі не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участі в її утриманні. Згідно довідки виданої Керуючою компанією обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва № 508 від 12.09.2016 року (а.с.52) громадяни [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] з 20.11.2015 року по 14.09.2016 року до технічної дільниці № 4 з заявами про вчинення будь яких перешкод у їх проживанні не зверталися. Зі змісту статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того Пленум Верховного суду України в свої постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, зазначив, що судовому розгляду підлягають спори пов'язанні з договором найму житлового приміщення, і зокрема, про визнання і втрату права на жиле приміщення… У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Все вищевикладене на думку суду об'єктивно підтверджує посилання позивачки про факт відсутності відповідачів на спірній житловій понад шість місяців без поважних причин, а тому її позовна вимога про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позички в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст. 71-72 ЖК України, Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року,

Outcome: approved