Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за розпискою, посилаючись на те, що 11 липня 2017 року вона за договором позики передала відповідачу грошові кошти в сумі 22186 грн., які останній зобовязався повернути в строк до 28 липня 2017 року. За умовами укладеного договору відповідачка зобовязалась повернути борг без сплати відсотків за його використання. Факт передачі вказаної суми підтверджується договором позики (розпискою) від 11 липня 2017 року. 17 липня 2017 року та 18 липня 2017 року відповідач частково повернув грошові кошти в сумі 10000 грн. Сума залишку склала 12186 грн. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача з проханням повернути вказаний борг, останній досі не повернув залишок боргу за договором позики від 01 лютого 2017 року в сумі 8800 грн. Тому позивачка на підставі переліченого просить суд стягнути з [PERSON] залишок суми боргу за договором позики разом із витратами по сплаті судового збору. Позивачка до судового засідання не зявилась надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі. На задоволенні позову наполягає. Відповідач надав до судового засідання заяву в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає. В подальшому до судового засідання не зявився. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За загальним правилом, відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 11 липня 2017 року між сторонами був укладений договір позики, за яким позивачка, [PERSON], передала відповідачу, [PERSON], грошові кошти в розмірі 22186 грн., які останній зобовязався повернути двома частками, а саме: 10000 грн. до 14 липня 2017 року; 12186 грн. до 28 липня 2017 року.. Перший платіж в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень відповідач сплатив шляхом переводу на платіжну картку [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк», 17 та 18 липня 2017 року, що не заперечується самою позивачкою. Сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 11 липня 2017 року складає 12186 грн. Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджується наданим договором позики про отримання грошей відповідачем на суму 22186 гривень із зобовязанням їх повернення до обумовленого в договорі строку. Строк, обумовлений у договорі позики, сплинув, отже позивачка вправі звернутись за судовим захистом. За таких підстав, з відповідача, як особи відповідальної за невиконання зобовязання, підлягає стягненню сума боргу, що становить 12186 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі ст. ст. 612, 1049 ЦК України,

Outcome: approved