Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON], 1992 року народження, такою, що втратила право на користування квартирою за [ADDRESS]. Вказала, що вона є власником квартири за [ADDRESS]. В даній квартирі є зареєстрованою відповідачка по справі [PERSON]. Однак, відповідачка з липня 2010 року в спірній квартирі не проживає, участі у її утриманні не приймає, не сплачує комунальні платежі, тому вона вважає, що відповідачка втратила право на користування квартирою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не з`явилась без поважної причини, про дату, час і місце слухання справи була належним чином повідомлена. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], про що свідчить копія договору дарування квартири від 10.08.2004 року (а.с.4). В даній квартирі також зареєстрована племінниця позивачки, відповідачка по справі [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою комунальним підприємством «Житлоінфоцентр» №1979 (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка народилася в м. Коломия та тривалий час проживала в спірній квартирі. В 1997 році відповідачка разом із матір`ю [PERSON] виїхали в Грецію. Однак перебуваючи за кордоном мати відповідачки не займалася її вихованням тому [PERSON] проживала в Греції в дитячому приюті при монастирі Святої Богородиці. Оскільки у відповідачки не було жодних документів, які б давали їй право на проживання в Греції, позивачка в серпні 2006 року забрала її на Україну де вони проживали у спірній квартирі. Рішенням виконкому Коломийської міської ради №326 від 24.10.2006 року над на той час неповнолітньою [PERSON] було встановлено піклування і позивачка була призначена її піклувальником, а в 2008 році рішенням Коломийського міськрайонного суду було позбавлено батьківських прав обох батьків відповідачки. В липні 2010 року, вже будучи повнолітньою, відповідачка забрала речі з спірної квартири та виїхала з м.Коломия в Грецію. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки, підтвердили, що відповідачка не проживає в спірній квартирі близько 4-х років. У відповідності до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст.64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим у відповідності до норм ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. За таких обставин, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та необхідність задоволення позову, оскільки відповідачка, згідно матеріалів справи, з 2010 року в квартирі позивачки не проживає, не приймає участі у витратах по утриманню квартири, не сплачує комунальні та інші платежі, не допомагає в поточних ремонтах. У відповідності до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідачка не пов'язана спільним побутом з своєю тіткою , не має з нею спільного побуту,взаємних прав та обов'язків, відповідно не є членом сім`ї власника. Наведене підтверджується копією договору дарування квартири, копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, довідкою КП «Житлоінфоцентр» та копією паспорта. На підставі ст.3 Сімейного кодексу України, ст.ст.317,319,321,322,386,391,405 Цивільного кодексу України, ст.ст.71,72 ЖК України та

Outcome: approved