Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 18 грудня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського МУЮ у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1894 та отримано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18.12.2014 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], чим підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 липня 2015 року виданого виконкомом Єлизаветівською сільською радою Мар'їнського району Донецької області. Позивачка стверджує, що між сторонами припинені шлюбні стосунки та не ведеться спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки сторони в процесі проживання сім'єю виявили несумісність характерів. Позивачка та відповідач у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2014року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського МУЮ у Київській області, актовий запис за № 1894, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище дружини після реєстрації «[PERSON]». Позивачка та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved