Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 19.10.2013 року був укладений шлюб, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З 7 серпня 2015 року шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведеться. За цей час відповідач не цікавився дитиною, проігнорував день народження, участь у вихованні та догляді не приймає. Крім того, позивачка зазначила, що не має можливості працювати, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Джерел доходу, крім соціальних витрат, не має, тому знаходиться у скрутному становищі. В зв'язку з тим, що протягом тривалого періоду відповідач не підтримував з позивачкою та їх сином ніяких відносин, не має відомостей про місце роботи, однак відомо, що розмір його офіційної заробітної плати є незначним. Оскільки відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2500 гривень щомісячно, на її користь до досягнення дитиною повноліття, а також 1330 гривень на утримання дружини, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених вище. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме: в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 2000 грн. Однак заперечував проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на дружину та просив в цій частині відмовити в повному обсязі, оскільки розмір його заробітної плати не дає можливості утримувати в повному обсязі і дружину і дитину. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19.10.2013 року (а.с. 6), від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Встановлено та підтверджено в судовому засіданні відповідачем, що неповнолітній син - [PERSON], [INFO] проживає зі своєю матір'ю - позивачкою по справі та перебуває на її утриманні, оскільки сторони проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Встановлено, що відповідачем в судовому засіданні була надана Довідка про його доходи, де його середньомісячний заробіток за період з квітень 2015 р. по вересень 2015 р. складає - 2079 грн. 26 коп. (а.с. 20). Зазначена вище Довідка про доходи відповідача позивачкою в судовому засіданні не спростована, а тому суд бере її до уваги при постановленні даного рішення. Одночасно, інші джерела доходу відповідача судом не встановлено, при цьому, позивачкою не надано відомостей про можливі інші доходи відповідача, які судом могли бути встановленні та взяті до уваги при постановленні даного рішення. Суд, об'єктивно оцінюючи матеріальну спроможність сторін, вважає вимоги позивачки про стягнення на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2 500 грн. завищеними та такими, що не належно обґрунтовані, а тому, з урахуванням матеріального становища сторін, проживання з позивачкою неповнолітнього сина, перебування останньої у декретній відпустці по догляду за дитиною, відсутність у відповідача інших утриманців, розмір щомісячного доходу останнього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення сином - [PERSON], [INFO] повноліття. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи встановлений судом середньомісячний заробіток відповідача у розмірі 2079 грн. 26 коп. та визначений судом розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача матеріальної спроможності утримувати дружину - позивачку по справі, враховуючи зазначену вище норму Закону, в зв'язку з чим приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1 330 грн. на її утримання як дружини не підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи дослідженні матеріалами справи в їх сукупності, суд вважає, що позивачка в судовому засіданні відповідно до положень ст. 60 ЦПК України частково довела позовні вимоги, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial