Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 10 червня 2015 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 22 травня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, не погоджується тільки з тим, що [PERSON] є його сином, вказав, що буде оскаржувати даний факт в судовому порядку. Просив розірвати шлюб між ним та позивачкою та повернути позивачу судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп. з державного бюджету, у зв`язку з визнанням ним позову. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 червня 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 квітня 2016 року, актовий запис № 173 та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 квітня 2016 року, актовий запис № 75. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши надані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки сторони наполягають на розлученні. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позицію позивачки, суд вважає необхідним прізвище позивачці залишити теперішнє - « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги позивача, а тому відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України позивачу з державного бюджету підлягає повернення 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. По даній справі позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., а тому з державного бюджету підлягає поверненню 50% від вказаної суми, тобто 420 грн. 40 коп., а інша частина в сумі 420 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved