Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.12.2010 року між нею та відповідачем ФГ «Яковенко Віктор Миклайович» було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 5.27 га, яка належить їй на праві власності та розташована на території Володарської селищної ради Володарського району, Донецької області, строком на 8 років. Пунктами 9,10 договору оренди визначено грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2011 року та зазначено, що обчислення розміру орендної плати в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки землі, здійснюється з урахуванням індексації грошової оцінки земельної ділянки. Але ж, відповідач обмежив розмір орендної плати, встановивши в договорі, що орендна плата не може бути більшої ніж 850 грн. за 1 га. З 01.01.2015 року у зв'язку із зміною коефіцієнту індексації вартість її земельної ділянки складає 163281.05 грн., про що повідомлено відповідача. Обмеження розміру орендної плати, зазначене в п.9 договору, порушує її права, тому що при укладенні договору оренди з відповідачем вона розраховувала на отримання орендної плати в тому обсязі та об»ємі, в якому було вигідно сторонам договору. Вважає, що оскільки сторони не досягнули згоди щодо приведення договору відповідно до обставин, які суттєво змінилися, є підстави для розірвання договору оренди. Просила суд розірвати договір оренди. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, та пояснили, що позивачка є власницею земельної ділянки, яка знаходиться в оренді у відповідача. Пунктом 9 договору оренди земельної ділянки від 27.12.2010 року відповідача зобов?язано сплачувати їй орендну плату в розмірі 5% від вартості землі, але не більше 850 грн. за 1 га. Щороку позивач сплачував орендну плату. В теперішній час нормативно-грошова оцінка її землі значно зросла і розмір орендної плати повинен значно зрости. Але п.9 договору оренди, яким встановлене обмеження щодо розміру орендної плати до 850 гривень за 1 га, обмежує її право на отримання орендної плати в тому розмірі на який вона розраховувала при укладенні договору, а тому вважають що договір оренди підлягає розірванню на підставі ст.651-652 ЦК України. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що 27.12.2010 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки. За змістом п.п. 9, 10 зазначеного договору розмір орендної плати щорічно складає 5% від нормативної оцінки земельної ділянки, але в будь якому випадку не може бути більше 850 грн. за 1 га. Таким чином, сторони при укладанні договору встановили орендну плату в більшому розмірі ніж була на той час, передбачили збільшення розміру орендної плати протягом строку дії договору, і встановили обмеження її розміру, що є вигідним обом сторонам. Зазначив, що відповідачем умови договору виконуються у визначені договором строки, заборгованість з орендної плати та податків відсутня. У 2015 році нормативно грошова оцінка земельної ділянки збільшилась, таким чином позивачка отримає до 31 грудня 2015 року орендну плату в максимальному розмірі, передбаченому договором оренди - по 850 гривень за 1 га, що відповідає вимогам договору оренди. При тому, що договором оренди передбачено строк виплати орендної плати до 31 грудня, в теперішній час права позивачки не порушені, підстав для розірвання договору оренди не має, а тому її звернення до суду вважає безпідставним. Посилаючись на принцип свободи договора, передбачений ст.203 ЦК України, а також на ст. 3 ЦПК України, просив суд відмовити в позові. Представник Мангуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управляння ДФС у Донецькій області підтримала позовні вимоги, та пояснила, що договір, який обмежує права орендодавця на отримання орендної плати в більшому розмірі порушує його права. В 2015 році суттєво змінилась нормативно-грошова оцінка землі. Відповідач не йде на зміну умов договору в сторону збільшення орендної плати чого вимагає орендар. Сплата орендної плати в меншому розмірі шкодить інтересам держави, тому що податки сплачуються в меншому розмірі. Ст. 652 ЦК України передбачає можливість зміни або при недосягненні згоди розірвання договору у разі суттєвої зміни обставин, а тому просить розірвати договір. Представник відділу Держземагенства в Володарському районі Донецької області в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено на підставі копії державного акту на право власності на земельну ділянку, що позивачка є власницею земельної ділянки площею 5,270 га, яка розташована на території Володарської селищної ради, Володарського району, Донецької області та цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 27.12.2010 року між сторонами по справі було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,27 га, який було зареєстровано у Володарському районному відділі ДРФ ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.11.2011 р. за № 142170004001546, що підтверджується зазначеним договором та не заперечується сторонами. Відповідно до п. 9 зазначеного договору розмір орендної плати щорічно складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але у будь-якому випадку не може бути більше, ніж 850 грн. за 1 га. Вартість земельної ділянки підтверджується довідкою відділу Держкомзему, яку надає орендодавець. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2011 року становить 74443.55 грн. Розмір річної орендної плати становить 3723 грн. Пунктом 10 договору оренди визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата виплачується орендодавцю до 31 грудня щороку, згідно п.11 зазначеного договору. Відповідно до п.11 договору оренди розрахунок орендної плати встановлюється та виплачується у грошовій формі. Згідно довідки відділу Держземагенства у Володарському районі Донецької області від 02.02.2015 року вартість земельної ділянки, загальною площею 5,27 га, в тому числі ріллі 5.27 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 2007 року, станом на 2015 рік становить 163281.05 грн. Згідно довідок та відомостей про отримання [PERSON] орендної плати, встановлено, що в період з 2011 року по 2014 рік позивачці була нарахована орендна плата 3723 грн. за кожен рік та виплачена в повному обсязі . Відповідно до довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, що контролюються органами доходів і зборів, Мангуською об'єднаною державною податковою інспекцією за № 8462/10/05-40-25-01 від 25.12.2014 року ФГ «Яковенко В.М.» станом на 25.12.2014 року заборгованості по сплаті податків та зборів не має. Згідно листа [PERSON], направленого відповідачу 29.01.2015 року, нею надано відповідачу довідку відділу Держземагенства в Володарському районі, Донецької області для проведення перерахунку розміру орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» на орендаря покладено обов?язки приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у пятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби. За умовами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Згідно ч 2 цієї ж статті зазначено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно зі ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов?язковою для всіх судів України. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач щорічно, по теперішній час нараховував та сплачував позивачці орендну плату в розмірі передбаченому укладеному між сторонами договору оренди землі, умови якого позивачка визнала, підписавши даний договір, довідку про зміну нормативної грошової оцінки земельної ділянки з вимогою про перерахунок орендної плати, позивачка подала лише 29.01.2015 року, а оскільки строк виплати орендної плати за 2015 рік ще не настав, тому зазначені обставини не можуть бути розцінені судом як систематичне невиконання відповідачем своїх обов?язків за зазначеним договором оренди. Виходячи із положень ст. 652 ч.2 ЦК України позивачем не доведено одночасної наявності всіх чотирьох зазначених в статті підстав, які б давали суду право, при відсутності згоди між сторонами про зміну умов договору, розірвати цей договір. Таким чином , в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати по справі складаються із судового збору в сумі 243.60 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду і підлягають покладенню на позивача.

Outcome: dismissed