Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2, 84 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Клебанської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Вона, як дочка померлого, відноситься до спадкоємців за законом першої черги. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. А тому до неї, як до єдиної спадкоємиці за законом, повинно перейти право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку. Проте, оформити свої спадкові права вона не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який був втрачений при нещасному випадку, коли загинув спадкодавець. За таких обставин державним нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкового майна. По цій причині, позивачка вимушена звернутись з позовом до суду, та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, спадкоємцем якого вона стала. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про визнання позову та розгляду за відсутністю їх представника. Дослідивши матеріали справи суд встановив: Згідно копії свідоцтва про смерть - [INFO] помер [PERSON] (а.с.6). Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із : земельної ділянки площею 2, 84 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Клебанської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-ВН №021206, виданого 12 листопада 2001 року (а.с. 7). [PERSON], являється єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON]. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає, про що свідчить довідка №179 від 17.09.2013 року, видана Клебанською сільською радою (а.с.13). Для того щоб прийняти спадщину позивачка звернулася до нотаріальної контори, але їй було відмовлено в оформленні спадкового майна, в зв'язку з тим, що, відсутній правовстановлюючий документ, який було втрачено при нещаснім випадку, коли загинув спадкодавець. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч.2 ст. 328 ЦК України позивачка правомірно набула право власності відповідно до спадкування за законом. Як визначенов ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини. В зв'язку з цим, оспорюване право позивача щодо володіння та розпорядження спадковим майном підлягає захисту судом у спосіб визначений п.1 ч.2 ст.16 ЦК України - визнання права власності. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. ст. 16, 328, 392, 1273, 1268 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачкою, підлягає зарахуванню в прибуток держави.

Outcome: approved