Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 18 серпня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, від якого має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що подружжя перестало знаходити спільну мову з приводу ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету, виховання дитини. Останнім часом між ними зникло почуття любові, поваги та взаємопорозуміння. Це призвело до того, що з травня 2015 року подружжя разом не проживає. На даний час ведення між подружжям спільного господарства припинено. Дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні, відповідач добровільно в достатній кількості матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює. Прохала судовим рішенням розірвати шлюб та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття та сплачений нею судовий збір. Позивачка надала до суду заяву, в якій позов підтримує частково, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору відмовляється та просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позов визнає частково, в частині стягнення з нього судового збору на користь позивачки позов не визнає, та просить справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, а саме: копію свідоцтва про шлюб (а.с.8), згідно якого позивачка та відповідач дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію свідоцтва про народження дитини (а.с.9), відповідно до якого батьком малолітнього [PERSON] вказаний відповідач по справі, копію довідки про склад сім'ї (а.с.10), згідно якої дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Зберегти сім'ю за обставин, що склалися не можливо, неодноразові спроби до примирення сторін, до позитивних наслідків не привели. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючого на України з 27 вересня 1991 року, держава-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до положень ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на її утримання за рішенням суду присуджуються у частці від доходу відповідача, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved