Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів суму позики в розмірі 71341 грн. 10 коп., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. та судові витрати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак її представник [PERSON] у судовому засіданні збільшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором позики, яка станом на 31 березня 2014 року складає 93622 грн. 50 коп., на уточненому позові наполягає. При цьому він пояснив, що 29 грудня 2012 року відповідачка [PERSON] за договором позики отримала у борг від [PERSON] грошові кошти на загальну суму 8000 доларів США. Згідно домовленості грошові кошти вона повинна була повернути до 30 грудня 2011 року. В якості забезпечення виконання зобов'язання було укладено іпотечний договір, згідно якого майновими поручителями виступили відповідачі [PERSON] та [PERSON] Однак, свої зобов'язання відповідачка [PERSON] по договору позики не виконала та у встановлений строк суму позики не повернула. Але, 17 січня 2012 року остання з'явилася до позивачки з пропозицією сплати відсотків в розмірі 40% річних за користування коштами в 2012 році та зобов'язалася повернути тіло позики до 30 грудня 2012 року. В цей же день [PERSON] сплатила їй відсотки в розмірі 2000 доларів США та 24 березня 2012 року ще 1000 доларів США, а 28 березня 2013 року 500 доларів сплатив відповідач [PERSON] на підтвердження чого позивачка написала відповідні розписки про отриманні даних сум. Однак, після цього відповідачі свої зобов'язання по поверненню суми позики не виконали та ухиляються від її сплати. До теперішнього часу відповідачі суму позики не повернули. Розмір основного боргу на день подачі позову до суду становить 7500 доларів США. У зв'язку з тим, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов'язання, тому вони повинні сплатити суму боргу з урахуванням процентів, що передбачено ст.1048 ч.1 ЦК України та Постановою НБУ від 09.08.2013 року за №315 «Про регулювання грошово-кредитного ринку», якою встановлено з 13 серпня 2013 року облікову ставку в розмірі 6,5% річних. Тобто, заборгованість по відсотках за 2013 рік складає 487,5 доларів США. Заборгованість по пені (3% від тіла позики) за 2013 рік складає 225 доларів США. Тому загальна заборгованість відповідачів становить 8212,5 доларів США, що еквівалентно 93622 грн. 50 коп. Крім того, позивачкою були понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., які також просить стягнути з відповідачів солідарно. Відповідач [PERSON] та представник відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що кошти брала відповідачка [PERSON] і тому лише вона повинна бути відповідачем по справі, оскільки стягнення проводиться за договором позики. Даний договір з відповідачкою [PERSON] був укладений без відсотків та будь-яких штрафних санкцій та неустойок. Сплачені позивачці суми в розмірі 2000 доларів США, 1000 доларів США, 500 доларів США були сплачені не як відсотки, а в якості погашення загальної суми боргу. Крім того, відповідно до ст.524 ЦК України, ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 06.02.2003 року та декрету Кабміна «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року позивачка не має права на надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів. Також відповідач [PERSON] вважає, що у позивачки немає підстав на стягнення процентів та пені, оскільки в простроченні суми боргу його вини немає, сама позивачка відмовлялася отримати кошти, відправлені на її ім'я поштовим переказом. Також не доведені витрати на правову допомогу по справі, оскільки не надано підтвердження про сплату коштів приватному підприємцю [PERSON], яким може бути лише прибутковий касовий ордер. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судова повістка повернулась з відміткою пошти - за закінчення терміну зберігання. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем її реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання боржника немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від неї не надходило. Крім того, з ініціативи позивачки [PERSON] була повідомлена через засоби масової інформації, про що свідчить об'ява у газеті «Запорізька правда» №43-44 (23424-23425) від 17 квітня 2014 року. Суд, заслухавши сторони, їх представників, допитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з тексту нотаріально завіреного договору позики від 29 грудня 2010 року відповідачка [PERSON] отримала від позивачки грошові кошти в сумі 8000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 63688 грн. 80 коп. та зобов'язалася їх повернути в строк до 30 грудня 2011 року включно /а.с.8-9/. В даному договорі, а саме в п.3 сторонами зазначалося, що даний договір є безвідсотковим. Крім того, даний договір був укладений лише з відповідачкою [PERSON] Посилання представника позивача на те, що суму позики необхідно стягувати солідарно також і з відповідачів: чоловіка позивачки [PERSON] та їхньої дочки [PERSON], оскільки вони є майновими поручителями відповідно до договору іпотеки від 29.12.2010 року, є безпідставним, оскільки в даному випадку стягнення проводиться по договору позики, що укладався саме з відповідачкою [PERSON] Станом на день подання позову відповідачкою повернуто лише 2000 доларів США 17.01.2012 року, 1000 доларів США 24.03.2012 року, 500 доларів США 28.03.2013 року, на підтвердження чого нею надані відповідні розписки /а.с.10-12/. Твердження позивачки та її представника про те, що дані кошти були отримані в якості процентів за користування грошима суд не приймає до уваги, оскільки нотаріально завіреним договором позики в п.3 зазначено, що даний договір є безвідсотковим. Посилання представника позивачки на те, що між сторонами була домовленість про сплату відсотків, на підтвердження чого позивачка зазначала це у розписках, є безпідставним, так як ст.654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Позивачкою не надано суду будь-яких доказів зміни до договору від 29.12.2010 року, як то передбачено ст.61 ЦПК України. Судом також не беруться до уваги пояснення свідка [PERSON], оскільки свідок не був присутній при передачі грошей, знаходився в іншій кімнаті і лише помітив як відповідач [PERSON] передавав гроші в сумі 2000 доларів США, але дані гроші при ньому не перераховувались, що за кошти були сплачені він також не знає. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідачка прострочила виконання взятих на себе грошових зобов'язань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Офіційний курс гривні до долару США за даними НБУ станом на 20.05.2014 року складає 1171, 6147 грн. за 100 доларів США. Відповідно заборгованість відповідачки перед позивачкою з повернення позики складає 4500 доларів США, що еквівалентно 52722 грн. 66 коп. Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню 52722 грн. 66 коп. Стягненню також підлягають й 3 % річних за весь час прострочення виконання боргу з 28 березня 2013 року по 31 березня 2014 року, тобто за 365 днів прострочення. Ця сума складає 52722,66 х 3 : 100 : 365 х 365 = 1581 грн. 68 коп. Оскільки ч.2 ст.625 ЦК України передбачено також стягнення суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, однак в даному випадку договір позики було укладено в іноземній валюті, тоді як індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Враховуючи те, що ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норма ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. Відносно заявлених вимог позивачки щодо стягнення витрат на правову допомогу, то суд виходить з наступного. Представник позивачки [PERSON], який діяв за довіреністю /а.с.76/ при розгляді справи мав процесуальний статус представника, який відноситься до осіб, які приймають участь у розгляді справи, а тому не можуть одночасно мати статус особи, яка надає правову допомогу і відповідно до ст. 47 ЦПК України відноситься до інших учасників судового процесу. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. В матеріалах справи відсутні як заява позивачки, так і ухвала суду про допуск [PERSON] до участі у справі в якості особи, яка має право на надання правової допомоги. За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для віднесення витрат, які понесені позивачкою за оплату послуг представника, до витрат на правову допомогу адвоката або іншого фахівця у галузі права, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне відмовити позивачці у стягненні на її користь 3000 грн. витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. Відповідно до ст.88 ЦПК України оскільки позов задоволено частково, тому з відповідачки підлягають стягненню витрати за сплату судового збору у розмірі 543 грн. 04 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial