Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 12 травня 2017 року № 237, [PERSON] призначена опікуном над своїми малолітніми онуками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько помер [PERSON] помер. Мати дітей - [PERSON], рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2016 року, позбавлена батьківських прав. З березня 2017 року діти проживають разом з позивач, яка займається їх вихованням та повним утриманням онуків. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей, ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03 жовтня 2017 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду на 20 листопада 2017 року. 20 листопада 2017 року судове засідання відкладено на 25 січня 2018 року у зв'язку з неявкою сторін. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Третя особа у судове засідання не з'явилась .про часта місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідач [PERSON] матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане виконкомом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 26 та матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 52. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 березня 2017 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Батько малолітнього [PERSON] - [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане виконкомом Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області. Відомості про батька малолітньої [PERSON], [INFO], були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 237 від 12 травня 2017 року, [PERSON] призначено опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] від утримання дітей ухиляється та не надає належної матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Зі змісту положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст. 7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися, як аліменти на дітей, суд бере до уваги те, що діти перебувають на утриманні позивачки, а також матеріальний стан платника аліментів, з врахуванням потреб дитини, її віку та вимоги ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням прожиткового мінімуму дитині відповідного віку. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved