Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 27813/н, виданого 05.12.2003 року Управлінням міського майна Маріупольської міської ради, вона та її матір [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], загальною площею 79,8 кв. м., житловою площею 33,4 кв. м., в рівних частках (по ? частці кожній). Однак, при здійсненні Маріупольським БТІ реєстрації права власності на нерухоме майно, частки права власності на вищевказану квартиру кожної з них помилково били зазначені «7/200» замість вірного «1/2» частки кожній. Після смерті [PERSON], померлої 14.05.2016 року, відкрилася спадщина у вигляді ? частини вищевказаної квартири. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є вона та інша дочка померлої - відповідачка [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини на її користь, про що надала відповідну заяву до нотаріальної контори. Вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки звернулася до Першої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори № 1241/02-31 від 18.05.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої 14.05.2016 року [PERSON] на ? частку спірної квартири, у звязку з тим, що відповідно до архівного запису № 13991 щодо відомостей про право власності на вищевказану квартиру за [PERSON] зареєстровано 7/200 частки. Відтак, вказані відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають змісту документу про право власності на квартиру (свідоцтву про право на власності на житло № 27813/н від 05.12.2003 року), де зазначено, що вказана ціла квартира передана у приватну спільну сумісну власність двом співвласникам: їй та [PERSON], що означає по ? частці кожній. Дана обставина слугувала підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оформити право власності на спірну квартиру іншим чином не доводиться неможливим, а тому вона була змушена звернутися до суду з даним позовом, за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просила суд визнати за нею: право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 79,8 кв. м., житловою площею 33,4 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 14.05.2016 року, а також право власності на ? частину зазначеної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 27813/н, виданого 05.12.2003 року Управлінням міського майна Маріупольської міської ради. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю осіб, які не зявилися до суду, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для вирішення по суті спірних правовідносин. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 27813/н, виданого 05.12.2003 року Управлінням міського майна Маріупольської міської ради, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], загальною площею 79,8 кв. м., житловою площею 33,4 кв. м., в рівних частках (по ? частці кожній). [PERSON] доводилася матірю позивачці [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження Серії ЯЕ № 817659 від 28.10.1952 року /а.с. 11/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 948926 від 16.05.2016 року [PERSON], померла 14.05.2016 року /а.с. 14/. Згідно з заявою від 25.11.2016 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1766/02-14, яка міститься у матеріалах спадкової справи № 615/2016, [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] на користь дочки померлої [PERSON]. Судом також встановлено, що при здійсненні Маріупольським БТІ реєстрації права власності на нерухоме майно, частки права власності на квартиру [ADDRESS], належну [PERSON] та [PERSON], було помилково зазначено «7/200» замість вірного «1/2» частки кожній, що підтверджується Витягом Маріупольського БТІ про реєстрації права власності на нерухоме майно № 2533237 від 12.01.2004 року /а.с.8/ та листом МКП «Маріупольське БТІ» № 314 від 23.03.2017 року /а.с. 10/. Відповідно до Постанови Першої маріупольської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1241/02-31 від 18.05.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої 14.05.2016 року [PERSON] на ? частку квартири [ADDRESS], у звязку з тим, що, відповідно до архівного запису № 13991 щодо відомостей про право власності на вищевказану квартиру, за [PERSON] зареєстровано 7/200 частки. Відтак, вказані відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають змісту документу про право власності на квартиру (свідоцтву про право на власності на житло № 27813/н від 05.12.2003 року), де зазначено, що вказана ціла квартира передана у приватну спільну сумісну власність двом співвласникам: [PERSON] та [PERSON], що означає по ? частці кожній. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивачці на законних підстава належить ? частка спірної квартир, беручи до уваги, що [PERSON] є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 14.05.2016 року, інша спадкоємиця першої черги за законом відповідачка у справі [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивачки та не заперечувала проти визнання права власності на спірну квартиру за позивачкою, крім того, позивачка позбавлена можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, тому суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею у судовому порядку: право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 79,8 кв. м., житловою площею 33,4 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 14.05.2016 року, а також право власності на ? частину зазначеної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 27813/н, виданого 05.12.2003 року Управлінням міського майна Маріупольської міської ради.

Outcome: approved