Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Управління ДМС у Черкаській області про усунення перешкод в користуванні майном, позбавлення права користування майном, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 04.03.2014 року. Зазначений житловий будинок був придбаний позивачкою з прилюдних торгів 16.10.2013 року. У зазначеному будинку також зареєстровані відповідачі, які є родичами колишнього власника житлового будинку з надвірними спорудами. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачами та позивачкою стосовно їх проживання у квартирі не існує. Жоден із вказаних відповідачів не є членом сім'ї позивачки чи її родичем. На прохання [PERSON] та умовляння родичів колишнього власника зняти себе з реєстрації місця проживання не реагують та жодних дій спрямованих на виконання прохання не виконують. Тому, позивачка змушена звертатися до суду за захистом своїх охоронюваних законом прав. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняти їх з реєстрації місця проживання та судові витрати. Заявою від 22.10.2014 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд усунути перешкоди у користуванні належним їй майном на праві приватної власності, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття їх з реєстрації за вказаною адресою та позбавити відповідачів права користування вказаним жилим приміщенням. В судове засідання представник позивачки за довіреністю - [PERSON] скерувала заяву про розгляд справи за її відсутності. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, в тому числі, за допомогою оголошення в газеті «Черкаський край» за № 88. Представник третьої особи Управління ДМС у Черкаській області в судове засідання не з'явився, скерували до суду заяву про розгляд справи без участі представника. При прийнятті рішення покладалися на розсуд суду. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановленою, що позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами на підставі свідоцтва про право власності від 04.03.2014 року, зареєстровано в реєстрі за № 384. Зазначений житловий будинок придбаний позивачкою з прилюдних торгів 16.10.2013 року, що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) № 16/142-131-1. Відповідно до довідки № 3601 від 15.07.2014 року, виданої комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Зелений» у житловому будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] окрім [PERSON] зареєстровано троє осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідачі по справі є родичами колишнього власника житлового будинку по [ADDRESS] з надвірними спорудами і були зареєстровані в даному будинку та мали право користування житловим приміщенням та право проживання в ньому лише на час, коли власником була інша особа, оскільки їх право користування житловим приміщенням та право проживання випливало з права власності на даний будинок і відповідно такі права відповідачів припинились з часу відчуження майна і зміни її власника з 04.03.2014 р. на [PERSON], яка не давала згоди на державну реєстрацію відповідачів в належному їй на праві власності будинковолодінні. Тобто, в даному випадку право користування житловим приміщенням для відповідачів є похідним від права власності на даний будинок, а тому припинення права власності на житло тягне за собою відповідно втрату особою і права користування житловим приміщенням. Судом достеменно встановлено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації і не користуються житловим приміщенням більше ніж пів року, не сплачують комунальні послуги та не беруть участі у витратах на його утримання, їх особистих речей у домоволодінні не має. Оскільки відповідачі добровільно не знімаються з реєстраційного обліку по будинку, власниками якого вони не є та щодо якого не мають права користування, то такими діями створюються перешкоди позивачці у користуванні її власністю та спричиняються додаткові витрати в утриманні будинку. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення особи померлою. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов»язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов»язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Також до стягнення з відповідачів в силу вимог ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: approved