Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дати розірвання шлюбу згідно судового рішення від 13.01.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.05.2007р. по 13.01.2014р. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не має офіційного доходу, займається вантажними перевезеннями, його дохід становить близько 15 000 грн. Домовитись по сплату аліментів в добровільному порядку з відповідачем не вдалось, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та викладені у заяві обставини. Відповідач позов визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі по 1 000 грн. щомісячно, пояснив, що допомогу дитині він надає, по вихідним зустрічається з сином. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.05.2007року. Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Рішенням Дніпровського суду м. Києва від 13.01.2014р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.3) Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, на даний час він працює двічі на тиждень, отримує дохід в розмірі 3000,00 грн., дитина проживає з позивачкою, він мешкає окремо, матеріальну допомогу на утримання сина надавав, купував одяг, давав гроші, будь яких інших неповнолітніх осіб, окрім сина [PERSON], на якого стягуються аліменти, він на своєму забезпеченні не має. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 184 СК України визначено: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум на: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 зазначеної статті, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Однак жодних доказів на підтвердження визначених у ч. 2 ст. 191 СК України підстав для стягнення аліментів за минулий час, позивачкою суду не надано, тому позов у частині стягнення аліментів за минулий час, а саме з 13.01.2014р. по 20.03.2017р., задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що дитина, на утримання якої стягуються аліменти, проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, відповідач працездатний та має мінливий дохід, інших дітей на його забезпеченні не має, при цьому позивачкою не надано доказів про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн., суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі по 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову, а саме з 20.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. У решті вимог слід відмовити. Згідно п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. Також з відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial