Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом. В судовому засіданні позивачка, підтримала свої позовні вимоги повністю в частині розірвання шлюбу і просить суд розірвати їхній з відповідачем шлюб, який було зареєстровано 05 серпня 2000 року Кобиляцькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 4, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 19 лютого 2003 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з нею і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання вказаної дитини не надає. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними погіршилися сімейні стосунки, які привели до того, що вони втратили взаємоповагу та взаєморозуміння, що стало причиною розпаду їхньої сім'ї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з серпня 2012 року, на примирення не згідна, на розірванні шлюбу наполягає, вважаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої малолітньої дочки, оскільки в даний час відповідач проживає однією сім'єю з іншою жінкою, від якої у них народилася спільна дитина. Спір про поділ майна відсутній. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. просить стягнути з відповідача на її користь. Крім того уточнила свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів і просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов визнав і суду пояснив, що вони з позивачкою зареєстрували шлюб 05 серпня 2000 року у Кобиляцькій сільській раді Звенигородського району Черкаської області, про що було складено актовий запис № 4, а відділом реєстрації актів громадянського стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 19 лютого 2003 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. З причинами розірвання шлюбу погодився, проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки дійсно вони з серпня 2012 року остаточно припинили сімейно-шлюбні стосунки і разом не проживають і в даний час він проживає однією сім'єю з жінкою без реєстрації шлюбу, від якої у нього народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO], а тому він також погоджується із вимогами позивачки в частині стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2000 року у Кобиляцькій сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 4, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області їм було видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 19 лютого 2003 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання вказаної дитини не надає. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не зійшлися характерами через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними погіршилися сімейні стосунки, які привели до того, що вони втратили взаємоповагу та взаєморозуміння, що стало причиною розпаду їхньої сім'ї. За таких обставин збереження шлюбу суперечить сторонам та інтересам їхньої дитини, оскільки в даний час відповідач проживає однією сім'єю з іншою жінкою без реєстрації шлюбу, від якої у нього народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства сторони припинили з серпня 2012 року і разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згідні, на розірванні шлюбу наполягають. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Позивачка просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. стягнути з відповідача на її користь. Крім того просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Указані обставини встановлено з пояснень сторін, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей і при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку та враховуючи те, що у відповідача на утриманні є ще одна малолітня дитина, суд вважає, що даний позов з уточненими позовними вимогами щодо стягнення аліментів, підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі задоволення позову з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню, сплачені нею судові витрати в розмірі 243,60 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (в частині стягнення аліментів).

Outcome: approved