Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , 06.04.1997р.н. до досягнення віку 23 років,стягнення заборгованості та неустойки за несвоєчасну сплату аліментів . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем, у якому у них народився син [PERSON], 06.04.1997р.н.. На даний час дитина досягла повноліття, однак продовжує навчатися у зв'язку із чим потребує додаткових коштів на утримання. Вона сама не в змозі надати матеріальне забезпечення дитині у повному обсязі, а тому просить позов задовольнити, та стягувати аліменти в розмірі 600гривень щомісячно. Крім цього , просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів, призначених за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.06.2005р. в сумі 814,80гривень за період з листопада 2014р. по березень 2015р. та неустойку через виникнення заборгованості в розмірі 172,89грн. Вважає, що вказана заборгованість виникла через те, що відповідно до Закону України від 22.09.2005р. «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому відповідач повинен виплатити різницю між сумою фактично сплачених аліментів та встановленим законом мінімальним розміром таких, а також неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 1% від суми сплачених аліментів за кожен день прострочення. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач, як батько ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по вихованню своєї дитини. Просить прийняти до уваги те, що син є студентом І курсу Буковинського державного медичного університету, а тому просить постановити рішення про стягнення аліментів в її користь на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 600 грн. щомісячно.Також пояснила, що відповідач сплачував аліменти згідно рішення суду від 13.06.2005р. з запізненням в розмірі 250гривень на місяць до досягнення сином повноліття. З позовом про збільшення розміру аліментів до суду не зверталась. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що не працює, отримує пенсію в розмірі 1049гривень, хворіє , є інвалідом третьої групи, а тому погоджується сплачувати аліменти в розмірі 250 грн. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в сукупності, суд вважає , що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2\~ст.199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З копії свідоцтва про народження серії 1-СГ № 137912, виданого 07.05.1997р., вбачається, що сторони є батьками [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки Буковинського державного медичного університету від 16.03.2015р. № 512 (а.с.8), [PERSON] є студентом І курсу спеціальності лікувальна справа. Відповідно до ч.3\~ст.199 СК\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. В судовому засіданні встановлено, що на даний час повнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю позивачкою [PERSON]Є.ю та перебуває на повному її забезпеченні. Позивач зазначила, що її рівень матеріального забезпечення не надає їй можливості забезпечити в повній мірі потреби дитини, яка навчається у зв'язку із чим потребує додаткової матеріальної допомоги. Разом з тим,судом встановлено, що відповідач є інвалідом третьої групи (а,с.9) та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1049грн.(а.с.24,25). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з 06.04.2015 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. Щодо вимог позивачки про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, призначених за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.06.2005р. в сумі 814,80гривень за період з листопада 2014р. по березень 2015р. та неустойки через виникнення заборгованості в розмірі 172,89грн., то суд в задоволенні таких відмовляє , виходячи з наступного. Як вбачається з копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.06.2005р. судом постановлено стягнути в користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на дітей [PERSON]. 18.05.1994р.н. та [PERSON] ,06.04.1997р.н. в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного розміру доходів громадян. Згідно вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено судом , позивачка не зверталась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, що стягувались з відповідача на утримання дітей, тому відповідач сплачував такі в розмірі, визначеному судом. Таким чином ,судом встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів у відповідача перед позивачкою відсутня, а отже суд в задоволенні вимог про стягнення такої, а також неустойки за прострочення сплати, відмовляє за безпідставністю вимог. При цьому, у відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved