Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивачка\~ звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем\~ вони проживають в зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2014 року, про що зроблено актовий запис № 166 в «Упраление ЗАГС Себежского\~ района\~ Псковской области Российской Федерации». Від даного шлюбу дітей у них не народилося. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем є людьми різних характерів, поглядів на шлюб та сім`ю, через що між ними виникали непорозуміння та сварки, які призвели до втрати взаємоповаги та повного припинення шлюбних відносин. Їхній шлюб носить формальний характер. Вважає таке існування шлюбу між ними в подальшому не можливим. За таких обставин позивачка вважає, що сім`я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Просила шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Подала до суду\~ заяву, в якій просила розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Подав заяву, в якій просив розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги\~ визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки на час розгляду справи відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення уточнених позовних вимог. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вимоги ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 вказаної норми передбачено постановлення судом рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Беручи до уваги вище наведене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved