Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Хустського районного суду від 20.03.2012 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON],[INFO], які знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17.01.2013 року на користь позивача стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 600 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На даний час визначена судом сума аліментів, що стягуються з відповідача, є незначною, у звязку з чим позивачка не в змозі належно утримувати дітей, оскільки значно збільшилися витрати на харчування дітей, придбання одежі, і крім того дочка [PERSON] є студенткою денного відділення Закарпатського лісотехнічного коледжу, у зв»язку з чим збільшилися витрати на її навчання. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти для утримання дітей в більшому розмірі, оскільки працює в Чеській Республіці, де має значний заробіток. Просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 2500 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON],[INFO], до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]В позовні вимоги підтримала, посилаючись на наведені в заяві обставини. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини наведені в поданому письмовому запереченні. Пояснив, що у відповідача на утриманні є син [PERSON], [INFO], крім того відповідач не має постійного місця роботи, і тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі вказаному позивачем. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Хустського районного суду від 20.03.2012 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] [PERSON], [INFO] та син [PERSON],[INFO], які знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17.01.2013 року на користь позивача стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 600 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на дітей у більшому розмірі, оскільки не має постійного місця роботи та стабільних доходів. Суд вважає, що такі обставини не можуть самі по собі слугувати підставою для відмови у збільшенні розміру стягуваних аліментів, оскільки відповідач є працездатною особою і при бажанні має змогу працювати та отримувати заробіток. Оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, враховуючи вік неповнолітніх дітей та потреби для їх нормального утримання і виховання, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, беручи до уваги наявність на утриманні у відповідача сина [PERSON],[INFO], а також те, що відповідач офіційно ніде не працює, та те, що він зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. На підставі наведеного суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON],[INFO] в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення ними повнолітнього віку. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial