Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина : квартира [ADDRESS] ; квартира [ADDRESS] ; грошові вклади, що знаходяться на зберіганні у ТВБВ № 211-49 філії Білоцерківського відділення ПАТ « Державний ощадний банк України» ; земельна ділянка площею 0,1636 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташована в [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишив, його спадкоємцями першої черги за законом є доньки [PERSON] та [PERSON]. Сторони в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька і 23 листопада 2012 року підписали між собою договір про поділ спадщини. За наслідками даного договору приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] 23.11.2012 р. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], а [PERSON] - на квартиру [ADDRESS], грошові вклади були поділені між спадкоємцями порівну . Однак, нотаріус [PERSON] відмовила [PERSON] та [PERSON] в оформленні спадщини на вищевказану земельну ділянку, посилаючись на відсутність державного акта на земельну ділянку та реєстрації права власності на неї за померлим [PERSON] Позивачка [PERSON] просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,1636 га, кадастровий номер 3220489501:03:024:0012, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в [ADDRESS], після смерті [INFO] р. її батька [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не з»явилися, направили до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з»явилася, від неї до суду надійшла заява про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. З матеріалів спадкової справи № 232011 р., заведеної після його смерті приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], вбачається, що заповіту [PERSON] не залишив, його спадкоємцями першої черги за законом є доньки [PERSON] та [PERSON], які в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька і 23 листопада 2012 року підписали між собою договір про поділ спадщини. За наслідками даного договору нотаріусом [PERSON] 23.11.2012 р. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], а [PERSON] - на квартиру [ADDRESS], грошові вклади були успадковані ними порівну а.с.20-74 Суд встановив, що нотаріус [PERSON] 23.11.2012 р. відмовила [PERSON] та [PERSON] в оформленні їх спадкових прав на земельну ділянку площею 0,1636 га, кадастровий номер 3220489501:03:024:0012, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в [ADDRESS], з тих підстав, що у спадкодавця [PERSON] відсутній державний акт на право власності на дану земельну ділянку. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті [INFO] р. її батька [PERSON], на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою , що прийняла спадщину на підставі ст.1270 ЦК України. Іншим спадкоємцем, що прийняв спадщину , є відповідачка [PERSON], сестра позивачки. Сторони по спільній згоді уклали договір про поділ спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину на квартири та грошові вклади. По справі встановлено, що земельна ділянка площею 0,1636 га, кадастровий номер 3220489501:03:024:0012, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташована в [ADDRESS], була придбана [PERSON] у власність на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7055 а.с.9-10 На підставі цієї цивільно-правової угоди землевпорядною організацією на ім.»я [PERSON] було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 9151877, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3220489501:03:024:0012, однак, за життя [PERSON] даний державний акт не пройшов державної реєстрації в органах Державного земельного кадастру. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст..1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. А за ч.2 ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано вище, спадкоємець [PERSON] позбавлена на даний час можливості оформити спадщину на вищевказану земельну ділянку після смерті батька [PERSON], через те, що державний акт на право власності на цю земельну ділянку не пройшов державної реєстрації за життя спадкодавця. Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст.1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обов'язковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. А оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину , то суд вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] на земельну ділянку площею площею 0,1636 га, кадастровий номер 3220489501:03:024:0012, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в [ADDRESS], оскільки інший порядок для набуття позивачкою права на вказану земельну ділянку законодавством не визначений.

Outcome: approved