Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовим спорудами при ньому: житловий будинок - літ. А/Ж-А, а-а, загальною площею 125,7 кв.м., житловою площею - 61,9 кв.м., допоміжною - 63.8 кв.м.; погріб літ. Б, гараж літ. В, навіс літ. Г, Е, кухня літ. Д, сарай літ. Ж, №1-4 дворові споруди: ворота, паркан, басейн, розташованого за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що вона бажає оформити свої спадкові права на спадщину, яка відкрилася після смерті матері, але звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.25, 76). В позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.5). Відповідач Калчівська сільської ради Болградського району Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений відповідно до вимог чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.25, 76). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі їх представника, про що надав відповідну заяви до суду (а.с.28). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовим спорудами при ньому по вулиці [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір», до складу якого входили: голова двору - [PERSON], член двору - його дружина [PERSON] (а.с.15). Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Таким чином, кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1/2 частці вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовим спорудами при ньому, що підтверджується довідками №88, №89 від 06.06.2017 року, виданим Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.15,16), технічним паспортом (а.с.18-20). За період з 1991 року по теперішній час рішення Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області щодо визнання права власності на вказане домоволодіння - не приймалося (а.с.17). [INFO] року - помер [PERSON], запис акту про смерть № 28 від 12.06.1999 року, складений Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом першої черги була його дружина [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 13.02.1958 року (а.с.11). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні проживала і була зареєстрована лише його дружина [PERSON], що підтверджується довідкою Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області № 88 від 06.06.2017 року (а.с.15). Зі спадкової справи № 1226/00 заведеної нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області щодо майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулася 30.06.2000 року дружина [PERSON] (а.с.37), та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельний пай в СВК «Калчева» (а.с.48), на автомобіль марки ВАЗ-2103 (а.с.50), грошові внески (а.с.66). Статтею 12 Закону України «Про власність» однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року). Таким чином, [PERSON] (дружина), як спадкоємець за законом першої черги, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла названу спадщину. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, названа особа набула право на це майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року - померла [PERSON], запис акту про смерть №233 від [INFO] року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, на підставі якого видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] (1/2+1/2), що підтверджується довідкою Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області № 89 від 06.06.2017 року. Спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], посвідченим секретарем Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області 11 грудня 2013 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1358 є [PERSON], позивачка по справі (а.с.12, 13). Згідно довідки №607 від 06.06.2017 року [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Позивач [PERSON] (від народження) [PERSON] є донькою [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.03.1959 року (а.с.7), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом звернулася до державного нотаріуса Болградської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно (а.с.21). Разом з цим, з матеріалів спадкової справи № 110/2014, заведеної Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що ще 07.04.2014 року позивач [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини (а.с.83), та 18.10.2014 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові внески (а.с.133). Інші спадкоємці з заява про прийняття спадщини не зверталися (а.с.77-143). Таким чином, позивачка, як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на це майно, тобто на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS]. За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved