Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON]В третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перещкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові зазначила, що вона є власницею житлового будинку №26 по вул. Братська в м.Запоріжжі на підставі Договору дарування від 08.08.2005р., який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та 17.08.2005р. зареєстровано в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про що зроблено запис №14056 в реєстрову книгу №92. В будинку зареєстровані позивачка, її мати [PERSON], її син [PERSON] та відповідач [PERSON]. Позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі з 30 квітня 2003 року. У грудні 2013 року шлюбні відносини між нами фактично припинилися. Відповідач зібрав всі свої речі та пішов із будинку. [PERSON] про непроживання від 26.05.2016р. відповідач не проживає в [INFO] з 01.12.2013 року. Однак з реєстрації в будинку не знявся. Стосунки з відповідачем позивачка не підтримує. Наміру проживати в спірному будинку відповідач не має; у витратах з утримання житла участі не приймає. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.09.2016р. шлюб між сторонами розірвано. Реєстрація відповідача у належному позивачці будинку створює для неї перешкоди у реалізації всіх прав власника, оскільки перешкоджає їй вільно розпоряджатися належним нерухомим майном, скористатися субсидією на сплату комунальних послуг. Крім того, реєстрація відповідача у квартирі змушую її нести додаткові матеріальні витрати, оскільки житлово-комунальні платежі нараховуються і на відповідача. Позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будиноком №26 по вул. Братська в м. Запоріжжі. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, наполягають на задоволенні позовних вимог за мотивами, вказаними в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Відповідно до ст..74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим, за згодою представника позивачки, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Представник третьої особа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без їх участі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходмть до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №26 по вул. Братська в м.Запоріжжі, що підтверджується Договором дарування від 08.08.2005р., який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8078286 від 17.08.2005 р., що право власності зареєстровано в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про що зроблено запис №14056 в реєстрову книгу №92. (а.с.4, 5) На теперпешній час в будинку зареєстровані: позивачка, її мати [PERSON], її син [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою від 23.10.2016 р.(а.с.7). В акті про не проживання від 26.05.2016 р. зазначено, що даний акт складено про те, що [PERSON] зареєстрований, однак не проживає з 01.12.2013 року у житловому будинку №26 по вул. Братська в м.Запоріжжі. (а.с.6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2016 р., в якому зазначено, що вони припинили шлюбні стосунки з та разом не проживають з грудня 2013 року. (а.с.9). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Той факт, що відповідач [PERSON] не проживає більше з роів у зазначеному будинку підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. [PERSON] до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Реєстрація відповідача [PERSON] у зазначеному будинку чинить позивачці перешкоди в користуванні її власністю, які зокрема полягають у тому, що вона змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України). [PERSON] до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] в будинку №26 по вул. Братська в м.Запоріжжі не проживає без поважних причин з грудня 2013 року по цей час, що доведено наданими доказами, тому в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд вважає, що він втратив право користування вищевказаним будинком, оскільки понад один рік не проживає в ньому без поважних причин, жодних зобовязань повязаних з будинком відповідач не несе, ним не користується, повністю припинив виконувати обовязки, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, не цікавиться спірним приміщенням. Таким чином, зясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved