Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Черкаської міської ради про розподіл майна подружжя,вказуючи, що 24 жовтня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаською міського управління юстиції був укладений шлюб про що зроблено актовий запис № 319, та видано свідоцтво про укладання шлюбу серія [NUMBER]. Вказує, що на сьогодні вони повністю ведуть окремі господарства та живуть окремим життям.На сьогодні до Придніпровського районного сулу міста Черкаси нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачем. В період шлюбу нею та відповідачем спільними зусиллями, за спільні кошти було придбано спільне майно, а саме 25 квітня 2014 року було придбано трьохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]. Договір купівлі продажу квартири від 25 квітня 2014 року № 742, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаською міського нотаріального округу Корчемною М.В. було укладено на ім'я відповідача по справі - [PERSON] тому що вони перебували в офіційному шлюбі, та були єдиною родиною, вели спільне господарство та мали спільний бюджет Під час шлюбу у них народився спільний син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER].На сьогоднішній день право власності [PERSON] на вищенаведене спільне майно подружжя - трьохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 25 квітня 2014 року №742, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаською міського нотаріального округу Корчемною М.В. та копією витягу з державною реєстру речових прав на нерухоме майно індексний помер 20943670 від 25 квітня 2014 року. На сьогоднішній день в спірній квартирі проживають позивач, відповідач та їхній спільний син. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України Дружина і чоловік мають право па поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя частки кожною з подружжя є рівними. До сьогоднішнього дня вони не змогли домовитися про порядок поділу сумісно набутого майна через що позивач змушена звернутися до суду. А тому просить суд визнати за нею право власності на ? частину спільного майна подружжя, а саме на ? частину трьохкімнатної квартири за адресою [ADDRESS]; визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме на 1/2 частину трьохкімнатної квартири за адресою [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги ,просить визнати за нею право власності на 2/3 частини 3 кімнатної квартири за адресою [ADDRESS],оскільки під час розгляду справи відповідач без її згоди продав автомобіль ВАЗ321540 [NUMBER],який належав їм на праві спільної сумісної власності та від продажу отримав особисто грошові кошти . Представник відповідача адвокат за договором [PERSON] позов не визнав та заперечував проти задоволення позову ,оскільки [PERSON] позичив 30.000 дол.США для купівлі 3-х кімнатної квартири ,що розташована за адресою [ADDRESS] в борг від [PERSON]. Третя особа :орган опіки та піклування ЧМР в судове засідання не зявився ,хоч і був належним чином повідомлений про час,місце ,дату слухання справи ,причину неявки не повідомив. Заслухавши позивачку [PERSON] ,представника відповідача за договором [PERSON] ,вивчивши та дослідивши матеріали справи ,суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено ,що сторони зареєстрували шлюб 24 жовтня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаською міського управління юстиції про що зроблено актовий запис № 319. Під час шлюбу у них народився спільний син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. В період шлюбу сторони за спільні кошти придбали 25 квітня 2014 року трьохкімнатну квартиру за адресою [ADDRESS]. Договір купівлі продажу квартири від 25 квітня 2014 року,зареєстровано в реєстрі № 742, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаською міського нотаріального округу Корчемною М.В. було укладено на ім'я [PERSON]. Дружина [PERSON] -[PERSON] згідна з укладенням цього договору згідно заяви,посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В. від 24 квітня 2014 року за р.№741.Ринкова вартість квартири становить 356483,00грн.,згідно звіту про оцінку майна,виданого ТОВ»Земельне бюро» Хрещатик» від 11.04.2014 року. Продаж,що є дійсним наміром сторін ,вчинено за 356483,00грн.,які гроші ,покупець сплатив,а продавці,отримали повністю ще до підписання цього договору. Своїм підписом під цим договором продавці підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутності щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру. Представником відповідача адвокатом за договором [PERSON] надано в судовому засіданні розписку ,що [PERSON] придбав квартиру за позику в сумі 30000,00дол.США, яку отримав 02.09.2013 року для придбання квартири за адресою [ADDRESS],але як вбачається з договору купівлі -продажу спірна квартира куплена позивачем в період шлюбу 25.04.2014 року , згоду на купівлі квартири у нотаріуса надавала також дружина ,тому суд до уваги дану розписку не може взяти та вважати що квартира куплена за кошти відповідача . А тому суд вважає ,оскільки сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в офіційному шлюбі 24 жовтня 2013 року , вели спільне господарство мали спільний бюджет,а тому за спільні кошти придбали квартиру. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України Дружина і чоловік мають право па поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частинами 1 і 2 ст. 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. А тому трьохкімнатна квартира за адресою [ADDRESS] ,яка придбана сторонами в період шлюбу ,що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 25 квітня 2014 року №742, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаською міського нотаріального округу Корчемною М.В. та копією витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 квітня 2014 року суд вважає підлягає поділу між сторонами в рівних частинах. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідачем зустрічна позовна заява в судовому засіданні про поділ майна не подавалась. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення,суд присуждає з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково ,судові витрати присуждаються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ,а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог,у задоволенні яких позивачеві відмовлено А тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати,а саме судовий збір в розмірі 1112,55 копійок. Оскільки позивачкою не повністю сплачений судовий збір ,суд вважає за необхідне , достягти з [PERSON] в прибуток держави судовий збір в розмірі 669грн.87коп.(356483,00:2= 178241,50) ; (1112,55 сплачено судовий збір +669,87 доплатити=1782,42); Враховуючи вищевикладене ,суд вважає ,що позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ,ст. ст. 60,63,68,69, 70 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, ст. 41 Конституції України, ст.16, 386 ЦК України ст. ст. 6, 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial