Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про заборгованості по аліментам та пені посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 16.02.2004 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу донька мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області з відповідача були стягнені аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття. Відповідач вищезазначене рішення суду не виконує внаслідок чого, станом на 31.03.2013 р. заборгованість по аліментам - 43 246,31 грн. , пеня за період з 01.10.2006 р. по 01.02.2013 р. - 12 201,64 грн. Позивачка просить суд стягнення з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 43 246,31 гривень, а також пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 12 201,64 гривень. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, письмово просили суд розглянути справу у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають. Відповідач та представник в судове засідання не зявились, письмово просили суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають частково, надавши письмові заперечення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України . У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не можу бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Згідно ч.1 та ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого видано виконавчий лист №2-13572. Станом на 30.09.2013 р. заборгованість по аліментах складає 39 375,46 гривень. Згідно ч.9 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» , а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. В той же час ні позивач, ні відповідач у встановленому законом порядку заяв до суду про оскарження розміру заборгованості за аліментами визначеного державним виконавцем не подавали. Діючим законодавством України не передбачена можливість стягнення судом з боржника заборгованості по сплаті аліментів за чинним судовим рішенням, яке знаходиться на виконанні, що призведе до подвійного стягнення грошових коштів з відповідача. За таких обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів слід зазначити наступне. Згідно ч.1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У судовому засіданні відповідачем не надано доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а тому позивач має право на отримання неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. [PERSON] маючи неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає окремо від нього з позивачем [PERSON] повинен усвідомлювати та добросовісно виконувати свій батьківський обов'язок по утриманню дитини до її повноліття. З огляду на те, що аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Суд вважає, що розмір неустойки (пені), який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] за несвоєчасну виплату аліментів за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області повинен бути зменшений до 5000,00 гривень, з урахуванням обставин справи, принципу розумності, справедливості та реального виконання рішення суду. В силу ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 229,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial