Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про розірвання договору про надання послуг. Свої вимоги мотивує тим, що 18 жовтня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00501.005835009 та додаток №1 до договору кредиту та страхування № Z06.00501.005835009 - паспорт споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною договору та містить істотні його умови. За умовами договору, відповідач мав надати позивачу кредит, а позивач отримати його на умовах визначених договором, а саме: споживчий кредит у сумі 49 999, 00 гривень на 24 місяці із ставкою 21 99 % річних. [PERSON] зазначає, що пунктом 1.5 договору встановлено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 додатку №1 як «Інші послуги банку». Позивачка стверджує, що їй за договором кредиту та страхування № Z06.00501.005835009 від 18.10.2019 р. не надано жодної інформації про якість, кількість, обсяг, виконавця та зміст послуги «інші послуги банку». Позивачем не встановлено характер таких «інших послуг банку», що дає обґрунтовані підстави вважати, що така послуга не надавалась позивачу відповідачем взагалі. Також [PERSON] стверджує, що паспорт споживчого кредиту - додаток 1 та інші складові договору від 18 жовтня 2019 мають стандартну форму, а вона, не маючи спеціальної освіти та відповідних знань, не могла об`єктивно оцінити умови кредитного договору, помилково придбала не потрібну їй послугу у вигляді додаткових послуг банку, зміст якої детально не розкритий відповідачем. Всі умови договору та додатку 1 - «Паспорт споживчого кредиту» викладено дрібним шрифтом, використано незрозумілу для пересічної особи без належної освіти термінологію, що не дозволило позивачу належним чином ознайомитись з умовами договору та повністю зрозуміти їх зміст. Також, позивачка зазначає, що у додатку 1, що є невід`ємною частиною договору сплату щомісячних платежів за додаткові та супутні послуги банку - «інші послуги банку», відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються [PERSON] , їх характер, якість, кількість та виконавця. [PERSON] вказує те, що умова укладеного між сторонами щодо сплати щомісячного платежу за «інші послуги банку», а саме колонка 7.4. п.5 додатку 1 не конкретизована відповідачем та не роз`яснена позивачу. Таким чином, платежі визначені в колонці 7.4. п.5 додатку 1 за послугу, яка фактично не конкретизована та не надається відповідачем, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконними відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Позивачка зазначає, що нею було оплачено «інші послуги банку» у розмірі 11216,96 грн., зміст, обсяг, якість та кількість яких не встановлено нею, що дає обґрунтовані підстави вважати, що зазначена послуга не надавалась відповідачем взагалі. Належна інформація про послугу, що передбачена Законом України «Про права споживачів» не надана відповідачем позивачу перед укладенням договору. Враховуючи наведене просить задовольнити вимоги. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.08.2021 року відкрито загальне судове провадження у справі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 18.10.2019 року між [PERSON] з однієї сторони, Акціонерним товариством «Ідея Банк» з другої сторони та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено договір кредиту та страхування № Z06.00501.005835009 /а. с. 17/. Згідно умов даного договору банк надає позивачу кредит на поточні потреби в сумі 49999,00 грн., зі сплатою 21,99% річних від залишкової суми кредиту та строком повернення до 18.10.2021 року. Пунктом 1.5 договору встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірах, визначених п. 5 додатку №1 як «Інші послуги Банку», який містить графік щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до колонки 7.4.Додатку №1 «Інші послуги банку», вартість даних послуг становить 24951 грн. 10 коп. за весь період користування кредитом. На даний момент позивачем сплачено кошти по кредитному договору у сумі 11216 гривень 96 коп. Також, 18.10.2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №С-501-013143-19-980 /а.с.18/. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»,у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. Частинами 2 та 4 статті 11 цього Закону встановлено низку обов`язків кредитодавця про надання споживачу інформації про кредит та вимог до змісту договору. Зокрема, кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місце знаходження кредитодавця та кредитні умови. У договорі про надання споживчого кредиту повинні бути зазначені: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови визначені законодавством. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит -це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Згідно п.8 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Згідно з п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст.4 цього Закону є Договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Постановою Національногобанку Українивід 08червня 2017року№49 затвердженні Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила), які розроблено відповідно доЗаконів України «Про банки і банківську діяльність» «Про Національний банк України», «Про споживче кредитування», встановлено порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача. Пунктом 5 Правил передбачено у складовій загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів вартість всіх додаткових та супутніх послуг за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Колонка 7 «Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», що є додатком 2 до цих Правил також передбачає здійснення платежів позичальниками на користь Банків за додаткові та супутні послуги, що включають в себе, в тому числі платежі за ведення рахунку та розрахунково-касове обслуговування. Згідно п.5 Пояснення щодо заповнення Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, у колонках 7 (у розрізі платежів за колонками 7.1, 7.2, 7.3, 7.4 і т.д.) та 8 (у розрізі платежів за колонками 8.1, 8.2 і т.д.) зазначаються усі платежі споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. Згідно пункту 8 Правил, банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і 10 (відповідно)форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне зобов`язання). Ст.611 ЦК України, передбачено правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч 2 Стаття 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Разом з тим, факт істотного порушення умов договору відповідачем не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачка була повідомлена про: суму/ ліміт кредиту, строк кредитування; процентну ставку; плату за обслуговування кредитної заборгованості ; загальні витрати за кредитом,; орієнтовну загальну вартість кредиту; реальну річну процентну ставку, відсотків річних тощо. [PERSON] до підписання нею договору було відомо про графік щомісячних платежів, який наведений у п.5. додатку №1 до кредитного договору, та який відображає всі щомісячні платежі, з урахуванням розміру плати за обслуговування кредитної заборгованості, процентів та тіла кредиту та загальної місячної суми, що підлягає сплаті. Паспортом споживчого кредиту додатку 1 також передбачено платежі за додаткові та супутні послуги. Таким чином, пунктом 7.4. Таблиці «Графік щомісячних платежів за кредитним договором» відповідач правомірно зазначив плату (комісію) за обслуговування кредиту. Крім цього, вбачається, що відповідач не встановлював комісії за ведення справи, договору, обліку заборгованості споживача, тощо; за дії які банк здійснює на власну користь - за прийняття платежів від позичальника, тощо, за укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди, тощо. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доведення факту, що відповідач істотно порушує умови договору і при цьому позивач позбавляється того, на що він розраховував при укладенні кредитного договору. Покликання позивача на те, що кредитор приховав від нього повну та достовірну інформацію про умови кредитування та реальну ціну фінансової послуги спростовуються вищезазначеними доказами. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed