Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача пені в розмірі 42587,28 грн. за прострочення сплати аліментів за період з 24.06.2014 року по 18.11.2015 року в розмірі 47 499 гривень 83 копійок. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що згідно рішення Апеляційного суду Одеської області з відповідача було стягнуто по 5 тисяч гривень на утримання двох дітей, починаючи з 24.06.2014 року і до їх повноліття, вказуючи на те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів у повному обсязі, в результаті чого у нього виникла заборгованість у зазначеному розмірі, що розрахована державним виконавцем при виконанні судового рішення. У судових засіданнях позивачка заявлений позов підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог, в останнє судове засідання позивачка подала заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача подавав до суду письмові заперечення, згідно яких просив у позові відмовити повністю з тих підстав, що відповідач від сплати аліментів не ухилявся, оплачував згідно своїх можливостей, заборгованості не має, а рішення суду, на підставі якого позивачка просить стягнути пеню, скасовано, тому пеня нарахована безпідставно. В останнє судове засідання представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями не зверталався За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. \~ Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 16.10.2014 року, що було змінено Рішенням Апеляційоного суду Одеської області від 17.12.2014 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, 14.01.2015 року Суворовським районним судом м.Одеси позивачці видано виконавчий лист, на підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Державним виконавцем неодноразово здійснювались розрахунки заборгованості, виходячи із зазначеної суми аліментів на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи із зазначеної норми закону, розрахунок пені здійснюється виходячи з суми несплачених аліментів за кожний місяць окремо. Разом з тим, Рішення Апеляційоного суду Одеської області від 17.12.2014 року було скасоване Ухвалою Вищого спеціалізованого суду та Рішенням Апеляційоного суду Одеської області від 18.11.2015 року з відповідача були стягнуті аліменти на корсить позивачки на утримання дітей по 1 тисячі гривень, починаючи з 24.06.2014 року. За таких обставин, суд вважає помилковим вимога про нарахування пені виходячи з суми аліментів у розмірі 10 000 гривень щомісячно за вказаний період, оскільки остаточно судом визначена сума у розмірі по 1 тисячі на кожну дитину, тобто по 2 тисячі гривень щомісячно. Доказів наявності заборгованості у даний період, виходячи з обовязку відповідача сплачувати по 1 тисячі гривень на кожну дитину, позивачкою не надано. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed