Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про поділ спільного сумісного майна подружжя, зазначаючи, що з 11.12.1963 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 15.07.2014. Належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок по [ADDRESS] був розділений за рішенням суду. Крім майна, яке вони розподілили, у спільної сумісній власності залишився автомобіль Джилі 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що був придбаний ними в квітні 2010 року. Автомобіль був придбаний новим за суму, яка дорівнювала в еквіваленті 8 000 доларів США, та оформлений на відповідача. За бажанням відповідача залишили автомобіль в спільній власності, оскільки вони вже перебували в похилому віці і транспортний засіб потрібен був як відповідачу, так і їй (позивачу). Відповідач зобов'язався надавати позивачці безкоштовно транспортні послуги в розумних обсягах, на що вона погодилась. Влітку 2017 року відповідач приїхав до дому на іншому автомобілі. На запитання позивачки де знаходиться їх автомобіль, він пояснив, що продав його та купив новий і тому вона вже не має до нового автомобіля ні якого відношення, оскільки він придбаний після розірвання шлюбу. Також відповідач сказав, що він компенсує їй частку вартості проданого ним автомобіля, яка за його розрахунком складає суму в розмірі 70 000 грн. Проте з того часу минуло більше року, а відповідач не сплатив вартість компенсації частки спільного автомобіля. З наведених підстав позивачка просила суд розділити спільне сумісне майно подружжя автомобіль Джилі 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER] шляхом стягнення з відповідача на її користь 70 000 грн. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 30.10.2018 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 9-10). Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 29.11.2018 по справі постановлено закрити підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 29-30). В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат [PERSON] позовну заяву підтримали з підстав у ній викладених. Відповідач [PERSON] повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування на адресу його місця реєстрації судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України. Оскільки позивачка та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши доводи представника позивачки, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.12.1963 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 15.07.2014 (а.с. 3). Як вбачається з повідомлення Центру надання послуг, пов'язаних з використання автотранспортних засобів, з обслуговування Скадовського району УДАІ УМВС України в Херсонській області від 14.08.2013, станом на 13.08.2013 за [PERSON] зареєстровано 13.04.2010 автомобіль марки «GEELY JL7162», 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до статей 60, 61 Сімейного кодексу України (далі - КК України), майно, нажите подружжям в період шлюбу, належить чоловіку і дружині на правах спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з положеннями статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 368 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Із відповіді Регіонального сервісного центру в Херсонській області від 22.01.2019 вбачається, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - ЄДР ТЗ) автомобіль «GEELY JL7162», 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER], 13.04.2010 був зареєстрований за [PERSON] Згідно даних ЄДР ТЗ, 10.08.2016 в територіальному сервісному центрі № 1248 Регіонального сервісного центру МВС Дніпропетровської області, вказаний автомобіль перереєстровано на нового власника. В графі «Вартість транспортного засобу» вказано суму 90 000 грн. Отже враховуючи, що [PERSON] продано автомобіль, який було придбано в період шлюбу з позивачкою, доказів відшкодування їй половини вартості автомобіля не надано, право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом стягнення з відповідача Ѕ частини вартості спірного автомобіля в сумі 45 000 грн. З огляду на вказане позовна заява підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачкою було заявлено до стягнення суму в розмірі 70 000 грн. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 453,08 грн.

Outcome: partial