Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], який є її батьком, у 1967 році придбав у приватну власність житловий будинок № 64 з усіма надвірними прибудовами, які розташовані по вул.Бульварній у місті Маріуполі Донецької області. 08 березня 2015 року [PERSON] помер. Після смерті батька, [PERSON], [INFO], яка є її матірю, як дружина спадкодавця, та як спадкоємець першої черги за законом, відмовилася від спадкового майна та одержання свідоцтва про право власності на спадкове майно на користь позивачки, шляхом подачі заяви відповідного змісту до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. 19 травня 2016 року [PERSON] померла. За життя батько позивачки оформив всі необхідні правовстановлюючі документи на будинок, однак в подальшому зніс даний будинок та на його місці збудував новий, що підтверджується Технічним паспортом на садибний індивідуальний житловий будинок від 17 вересня 2015 року. Після звернення позивачкою до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно, останній було відмовлено, у звязку із чим вона була змушена звернутись за захистом своїх прав до суду з вказаним позовом. Інших спадкоємців на дане спадкове майно не має. У подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просить скасувати право власності на жилий будинок №64 по вул.Бульварній в м.Маріуполі, у звязку із його знищенням, а також визнати за нею прав забудовника в порядку спадкування за законом. Позивачка та її представник в судовому засіданні не з'явились, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності, а також відгук на позовну заяву, просить ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства. Вислухавши сторони, вивчивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного обґрунтування. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Позивачка [PERSON] ( до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження № І-ЯК 048408. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 10 березня 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] помер 08 березня 2015 року, актовий запис № 371. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 30 травня 2016 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] померла 29 травня 2016 року, актовий запис № 809. Так, за життя, батько позивачки [PERSON] придбав житловий будинок №64 по вул.Бульварній в м.Маріуполі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 12 липня 1967 року, виданого на підставі свідоцтва про право власності виданого Жданівським Міськкомхозом 22 червня 1967 року за №201 і зареєстрованого в Жданівському міськінвентарбюро за №23010. У подальшому вказаний будинок було знищено та на його місці збудовано новий будинок, на який КП «Маріупольське БТІ» 17 вересня 2015 року було видано новий технічний паспорт, за яким загальна площа будинку складає 77,5 кв.м., житлова 53,1 кв.м. Так, на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ.А-1, погріб літ. а/п, прибудова літ.а-1, ганки літ.а1,а2, сараї літ.Б-1, літ.В-1, вбиральня літ.Д-1, сараї літ. Ж-1, літ. З-1, вимощення літ.І, огорожі літ.1, 2. Вказана обставина також підтверджується наданою інформацією з МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» №2355 від 21 вересня 2015 року. Також зазначено,що право власності на вказані будівлі не зареєстровано, а житловий будинок,що був збудований 05 серпня 1992 року,згідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» №127 від 24 травня 2001 року, не відноситься до самочинного будівництва. За наданими відомостями позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, 29 вересня 2016 року, державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори міста Маріуполя, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за життя власник спірного будинку не здійснив державну реєстрацію побудованого житлового будинку з усіма надвірними прибудовами в органах БТІ м.Маріуполя. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - [PERSON] Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Згідно із п. 3.1 [PERSON] Спеціалізованого Суду України, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. За п. 3.2 [PERSON] Спеціалізованого Суду України в разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про спадкування» зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року в разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року, заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Пункт 42 Постанови встановлює, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року подаються: технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Відповідно до п.75 Порядку, для державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва у зв'язку з його знищенням подаються: документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення; документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об'єкта). Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів зазначених у ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року та на підставі документів, визначених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127. Відповідно до пунктів 9 та 10 статті 27 Закону документами, що є підставою для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди. Таким чином, у разі знищення або знесення об'єкту нерухомого майна, право власності підлягає припиненню, розділ -закриттю. Отже, факт набуття права власності безпосередньо [PERSON], що помер 08 березня 2015 року, на спірний будинок підтверджено наданими документами. Суд зазначає на підставі переліченого, що будівництво об'єкту нерухомості було проведено у відповідності до проектної документації, вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також домоволодіння було прийнято до експлуатації, однак в подальшому право власності на збудований житловий будинок з проведенням державної реєстрації в передбаченому законом порядку, [PERSON] отримано не було. Суд також встановив, що на підставі наведених правових норм та вставлених судом обставин справи, було підтверджено набуття в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] спадкоємицею [PERSON], майнових прав забудовника на домоволодіння №64 по вул.Бульварній в м.Маріуполі, що входять до складу спадщини. Таким чином, оскільки суд встановив перехід спадкових прав від [PERSON], внаслідок його смерті, до спадкоємця [PERSON], то суд вважає, що позивачка успадкувала право забудовника, які належали на момент смерті її батьку, шляхом набуття права на оформлення права власності на вказаний будинок у встановленому законом порядку.

Outcome: approved