overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 14.06.2015 р. померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, у тому числі земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в урочищах «За верховою» та «За пасікою» на території Тязівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. 04.09.2008 р. мама при житті склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Тязівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого усе належне їй майно заповіла позивачці та відповідачу [PERSON] Спадкоємцем за законом першої черги є рідна сестра позивачки [PERSON], яка на спадщину не претендує.Позивачка пропустила передбачений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для подання у Тисменицьку держнотконтору заяви про прийняття спадщини, оскільки на день смерті матері перебувала за межами України, зразу після похорону матері вона знову поїхала до Польщі, звідки повернулась 15.03.2016 р. Дана обставина перешкодила їй своєчасно подати заяву про прийняття спадщини за заповітом. Просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача у підготовче засідання не зявився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у підготовче засідання не зявилися, у поданих суду заявах просили справу розглянути у їх відсутності, позов визнали, проти його задоволення не заперечували. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що позивачка після смерті своєї матері [PERSON] як спадкоємець за заповітом, посвідченим 04.09.2008 р. секретарем виконкому Тязівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, спадкує належні спадкодавцю земельні ділянки.Позивачка з поважних причин пропустила передбачений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для подання у Тисменицьку держнотконтору заяви про прийняття спадщини. Тому їй згідно вимог ч.3 ст.1272 ЦК України слід визначити додатково три місяці для подання вказаної заяви. На підставі наведеного, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно будинковолодіння [ADDRESS]. 22.05.2013р. покійна, при житті, склала заповіт, згідно якого після її смерті все належне їй майно заповіла в рівних долях їй, та відповідачам [PERSON], [PERSON] Останні до нотаріальної контори заяви не подавали. Інших спадкоємців за законом, чи заповітом не має. На час відкриття спадщини вона не проживала разом із спадкодавцем, вважала, що прийняла спадщину шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. Крім того, після відкриття спадщини вона хворіла, також вона є юридично неграмотною, тому не знала в який термін необхідно подавати заяву про прийняття спадщини, таким чином пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Просила визначити їй додатковий строк - три місяці - для прийняття спадщини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, у поданих суду заявах просили справу розглянути у їх відсутності, позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла тітка позивачки [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно будинковолодіння [ADDRESS]. Згідно заповіту від 22 травня 2013р., посвідченого секретарем Марковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області спадкоємцем даного майна являється позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON].(а.с.5). Однак останні з заявами до нотаріальної контори не зверталися. На час відкриття спадщини позивачка не проживала разом із спадкодавцем, крім того вона є юридично неграмотною, і не знала в який термін необхідно подавати заяву про прийняття спадщини, тому пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Таким чином, позивачка з поважних причин пропустила передбачений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для подання у Тисменицьку держнотконтору заяви про прийняття спадщини. Тому їй згідно вимог ч.3 ст.1272 ЦК України слід визначити додатково три місяці для подання вказаної заяви. На підставі наведеного, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона являється опікуном [PERSON], [INFO].н., позбавленого батьківського піклування. Батьки дитини-відповідачі [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Тисменицького районного суду від 07.06.2007р. позбавлені батьківських прав. З того часу останні не цікавилися ні здоров»ям дитини, ні його вихованням та не надавали матеріальної допомоги. Посила стягнути з відповідачів аліменти на її користь на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі по 100грн. з кожного з батьків. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачка відповідно до рішення виконавчого комітету Лисецької селищної ради від 30.07.2007року №60 являється опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO] народження(а.с.5). Батьки останнього, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.06.2007року позбавлені батьківських прав відносно сина(а.с.4). У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Неповнолітній [PERSON] має статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування та отримує значну соціальну допомогу, відповідач [PERSON] отримує пенсію, яка використовується на придбання ліків та догляду його, як інваліда першої групи загального захворювання, що потребує стороннього догляду, відповідач [PERSON] згідно ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.07.2003року визнана такою, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене п.2 ч.2 ст. 115 КК України у стані неосудності, до неї застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення у психіатричну лікарню із суворим наглядом. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.. ст.. 180-184 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], мотивуючи тим, що в даній квартирі відповідачка не проживає. Фактично ще з 2001 року відповідачка не проживає у вказаній квартирі. В судовому засіданні представник позивачки в зал судового засідання не зявився , направив письмову заяву в якій позов підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення рішення. Просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачі в судовому засіданні не зявилися, але направила письмову заяву в якій позов визнала повністю, просила розгляд провести у її відсутності. Дослідивши письмові докази, які були у справі, суд вважає, що позов обґрунтований. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дане визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси, свободи інших осіб. Відповідно до положень ст..ст.317,319 ЦК України , право на встановлення та зміну порядку користування приміщенням належить його власнику. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання її, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], мотивуючи тим, що в даній квартирі відповідач не проживає з 2016 року. А також вказала, що вона є власником даної квартири на підставі свідоцтва про право власності. Просить визнати відповідачкою такою, що втратила право на проживання в даній квартирі. В судовому засідання представники позивачки зал судового засідання не з»явився, направив письмову заяву в якій позов підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Просив справу розглянути у його відсутності. В судове засідання відповідач не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а саме шляхом опублікування в газеті «Урядовий Курєр» оголошення про виклик до суду, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] без поважних на то причин не проживає на спірній житловій площі більше одного року. Відповідно до положень ст..ст.317,319 ЦК України , право на встановлення та зміну порядку користування приміщенням належить його власнику. Згідно ст..405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Такої домовленості між позивачами та відповідачем не існувало. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] у якому зареєстрована її колишня невістка - відповідачка по справі [PERSON] Остання не проживає в належному їй будинку з часу розлучення з сином більше року, жодних її речей в будинку не має. У зв»язку з тим, що відповідачка зареєстрована в її будинку, вона на протязі всього часу змушена оплачувати відповідні платежі та податки за відповідачку, що впливає на можливість отримання певних пільг та субсидій. Тому просила визнати відповідачку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позивачка у судове засідання не з»явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідачка, як член сім'ї позивача - власника житлового будинку [ADDRESS] - не проживає у цьому будинку без поважних причин більше одного року по даний час. Вказані обставини підтверджуються копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.12.2003 р.(а.с.7), актами обстеження будинковолодіння від 26.08.2015 р. та 06.10.2015 р.(а.с.5-6), також особистою заявою відповідачки [PERSON] від 09.02.2016 р., згідно якої остання позов визнала. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником будинковолодіння на [ADDRESS] Відповідачка, її дочка, зареєстрована у будинку, однак протягом останніх десяти років не проживає, а тому втратила право на користування її житлом. Оскільки через реєстрацію відповідачки у її будинку вона не може реалізувати свої права, зокрема на отримання субсидії чи інших соціальних допомог, тобто це створює їй незручності, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з викладених підстав та просить його задовольнити. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, у зв'язку з чим ухвалено провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.6), позивачці належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] За вказаною адресою разом з нею зареєстрована її дочка [PERSON], яка у даному будинку не проживає з 2006 року, що підтверджується актами органу місцевого самоврядування (а.с.13, 14). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки та знає, що разом з нею зареєстрована відповідачка, яка близько десяти років в цьому будинку не проживає. Аналогічні пояснення надала суду свідок [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Беручи до уваги вказані вище обставини, суд вважає, що відповідачка втратила право на користування власним житлом позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18.07.2015 р. помер її рідний брат [PERSON] Брат не був одружений, не мав дітей та у нього не має спадкоємців першої черги. Спадкоємцями другої черги є вона, позивачка, і їхня сестра- відповідачка [PERSON] Остання подала до приватного нотаріуса Тисменицького нотаріального округу заяву про відмову від спадкових прав. В свою чергу вона, позивачка, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Таким чином вона є єдиним спадкоємцем майна, що належало брату. Частину своїх прав вона вже оформляє, однак не може оформити право на спадкування будинковолодіння по вул. Крушельницької,10 в смт. Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області через відсутність на нього правовстановлюючого документу. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом після померлого брата. Позивачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 18 липня 2015 року помер рідний брат позивачки [PERSON], який був власником будинковолодіння №10 по вул. Крушельницької,10 в смт. Єзупіль Тисменицького району Івано-Франківської області. За відсутності заповіту, позивачка є спадкоємцем за законом другої черги. Також спадкоємцем за законом другої черги є відповідачка [PERSON], яка на спадкове майно не претендує, про що 21.12.2015 р. подала заяву до Тисменицької нотаріальної контори про відмову від своїх спадкових прав. Інших спадкоємців не має. Позивачка спадщину прийняла у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини до Тисменицької нотаріальної контори 21.12.2015 р. Однак свої спадкові права на будинковолодіння не може оформити, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Тому слід визнати право власності за позивачкою на будинковолодіння в порядку спадкування за законом після померлого брата. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 1216, 1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18.05.2011р. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема будинковолодіння №7 по вул.. Вітовського в с. Студенець Липівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив, а тому спадкоємцями за законом першої черги являється вона, позивачка, як дружина покійного, і відповідачка [PERSON] як дочка покійного. Остання на спадкове майно не претендує. Вона, позивачка, спадщину прийняла належним чином, оскільки постійно проживала із спадкодавцем. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на будинковолодіння відсутній. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, проти його задоволення не заперечувала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановлено, що 18 червня 2011року помер чоловік позивачки [PERSON], якому належало будинковолодіння №7 по вул.Вітовського в с. Студинець Липівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Спадкоємцями за законом першої черги являються позивачка, як дружина покійного та відповідачка [PERSON] як дочка покійного. Остання на спадкове майно не претендує. Інших спадкоємців за законом, чи за заповітом не має. Позивачка прийняла спадщину належним чином, оскільки проживала на час смерті разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Липівської сільської ради №1116 від 23.12.2013р. Однак через відсутність правовстановлюючих документів на майно, оформити свої спадкові права позивачка не може.Тому за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1273-1275, 1278 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що її батько [PERSON] був власником будинковолодіння № 284 по вул. Шевченка в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області. Право власності на вказане будинковолодіння не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Вартість будинковолодіння на даний час складає 151415 грн. Після смерті 17.04.2011 р. батька позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла відповідно довимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець за законом першої черги також є відповідачка [PERSON], однак вона на спадщину не претендує та не заперечує проти визнання права власності за позивачкою. У звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька. Позивачка у підготовче засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідачка у підготовче засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов визнала, щодо його задоволення не заперечувала. У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що батько позивачки [PERSON] був власником будинковолодіння № 284 по вул. Шевченка в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, 1971 року побудови, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 151415 грн. Право власності на вказане будинковолодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі сільської ради, однак, право власності не було зареєстровано, належний правовстановлюючий документ відсутній. Після смерті 17 квітня 2011 року [PERSON] позивачка як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець за законом першої черги мати позивачки, яка є відповідачкою у справі, на спадщину не претендує. Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом після померлого батька. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved