Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Позов мотивує тим, що сторони з 27 жовтня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 квітня 2017 року шлюб було розірвано та визначено місто проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком - Відповідачем. Позивачка зазначила, що Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, за її заявою, винесено судовий наказ від 12 травня 2020 року про стягнення з відповідача аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 28.04.2020 р., до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ направлено на примусове виконання до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Позивачка вказала, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані позивачка та відповідач, який з літа 2019 року за цією адресою не проживає, місце його проживання позивачці невідомо. Позивачка зазначила, що неповнолітня дитина перебуває на повному її утриманні та проживає разом з нею, вона супроводжує дитину для отримання освіти до Бердянської гімназії №1 «Надія» Бердянської міської ради Запорізької області. Позивачка вказала, що створила для неповнолітнього сина належні побутові умови для розвитку та гармонійного зростання. Враховуючи те, що наразі рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області визначено місто проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком - відповідачем, яке не скасовано та набрало законної сили, та, враховуючи наміри відповідача змінити місце фактичного проживання дитини, яке не співпадає з місцем проживання матері, вона змушена була звернутись до суду. Вказані наміри відповідача щодо зміни місця проживання спільного сина є дійсними та неодноразово наголошувались їй. . В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, надали судові відповідну заяву з проханням розглянути справу без їх участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, та прохав визначити місце проживання дитини разом з батьками (позивачем та відповідачем) за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач проживає з позивачкою за цією адресою, веде спільний побут та приймає спільну участь у вихованні їх сина. Третя особа - представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та з урахуванням висновку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] , 27 жовтня 2001 року сторони уклали шлюб. В період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 квітня 2017 року шлюб було розірвано та визначено місто проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком - Відповідачем. Судом встановлено, що Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за заявою позивачки винесено судовий наказ від 12 травня 2020 року з Відповідача на користь Позивача стягнено аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 28.04.2020 р., до досягнення дитиною повноліття, який направлено на примусове виконання до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Відповідно до довідки про склад сім`ї, неповнолітній [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивачка супроводжує дитину для отримання освіти до Бердянської гімназії №1 «Надія» Бердянської міської ради Запорізької області, що підтверджується довідкою. Згідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області №01-2288/47-1 від 05.10.2020 року є доцільним визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно із ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Крім того, відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За положеннями ч.1,2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За нормою ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, як передбачено ч.1, ч.2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, ураховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, інтереси неповнолітньої дитини, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved