Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Чернігів-Автогаз» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок затримки у видачі трудової книжки, мотивуючи свої вимоги наступним. 01.04.14. позивачка була прийнята на роботу на посаду оператора заправної станції ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз», а 20.10.15. була звільнена з роботи з підстав передбачених п. 2 ст. 41 КЗпП України. 01 березня 2016 року Новозаводським районним судом м. Чернігів по справі №751/101/16-ц за позовом [PERSON]В до ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» було постановлено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з 20 жовтня 2015 року по 01 березня 2016 року в сумі 11384,43 грн. (без урахування обов'язкових платежів) та зобов'язано ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» видати [PERSON] належну їй трудову книжку. Рішення суду набуло законної сили, однак на сьогоднішній день відповідач не виконав рішення суду, кошти не сплатив, а трудову книжку не повернув. Позивачка неодноразово зверталася до роботодавця з вимогою повернути трудову книжку, оскільки без неї не може працевлаштуватися, однак цього виконано не було, а тому на день звернення до суду [PERSON] перебуває у вимушеному прогулі 92 дні, а саме з 01 березня 2016 року по 01 червня 2016 року. За цей час відповідач зобов'язаний виплатити на користь позивача компенсацію за вимушений прогул та затримку у виплаті заробітної плати в розмірі 11142,12 грн. Просила стягнути з ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» на користь [PERSON] компенсацію за вимушений прогул та затримку у видачі трудової книжки в сумі 11142,12 грн. (без урахування обов'язкових платежів); судові покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що про факт добровільного виконання відповідачем рішення суду 27.05.2016 року йому невідомо, оскільки жодних документів з виконавчої служби позивачка не отримувала. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилався на обставини, викладені в письмових запереченнях (а.с.23-24). Додатково пояснив, що ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» направляло на адресу позивачки листи від 20.10.15. та 08.01.16. з проханням прибути до відповідача для отримання трудової книжки або надати згоду на її пересилання (а.с.25-26,28-29), однак жодних дій з її боку здійснено не було. Крім того, 27.05.2016 року виконано постанови Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 01.04.14. позивачка була прийнята на роботу на посаду оператора заправної станції ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз», а 20.10.15. була звільнена з роботи з підстав передбачених п. 2 ст. 41 КЗпП України. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2016 року по справі № 751/101/16-ц, провадження № 2/751/194/16 вирішено: стягнути з ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 4001 грн. 53 коп. (без утримання обовязкових платежів) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 20.10.2015 р. по 01.03.2016 р. в сумі 11384 грн. 43 коп. (без утримання обовязкових платежів); зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Чернігів-Автогаз» видати [PERSON] трудову книжку на імя [PERSON] (а.с.3-5). Вказане рішення набуло законної сили. Статтею 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Згідно пояснень сторін та фактичних обставин справи судом встановлено, що рішення від 01 березня 2016 року ТОВ «Компанія Чернігів-Автогаз» виконано лише 27.05.2016 р. шляхом направлення трудової книжки на адресу Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 27). Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. При таких обставинах, оскільки позивачці при звільнені не було видано трудову книжку, чим порушено її право на працю, суд вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про виплату середнього заробітку за період вимушеного прогулу, викликаного затримкою видачі трудової книжки, а саме з дати ухвалення заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2016 року по справі № 751/101/16-ц, провадження № 2/751/194/16 року по день фактичного виконання рішення суду, тобто по 27 травня 2016 року. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2016 року по справі № 751/101/16-ц, провадження № 2/751/194/16 встановлено, що середньоденна заробітна плата позивачки складає 121,11 грн., беручи до уваги те, що за спірний період було 60 робочих днів, то у звязку з цим, розмір виплати середнього заробітку за період вимушеного прогулу, викликаного затримкою видачі трудової книжки, на користь [PERSON] складає: 121,11 грн. * 60 днів = 7266,60 грн. (без врахування обовязкових платежів), який підлягає стягненню з відповідача. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2061,60 грн. (а.с.21,30-31). Крім того, потрібно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Чернігів-Автогаз» на користь Державного бюджету судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial