Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила: визнати за нею право власності на 47/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Херсон, смт. Комишани, вул. Верьовчина, 9, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 19 жовтня 2014 року, яке після виділу в натурі з цілого складається з житлових приміщень 1-1, 1-2, сіней літ. «а» - приміщення 1, літньої кухні літ. «В», навіса літ. «Н», туалета літ. «Ж», бані літ. «Г», огорож та споруд загального користування №№ 1-3. В обґрунтування позову посилалася на те, що 19.10.2014 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на 47/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Херсон, смт. Комишани, вул. Верьовчина, 9, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу № 2172 від 14.08.1997 року, укладеного на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» з продавцем [PERSON], та зареєстрованого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 18.09.1997 року. Дане нерухоме майно в цілому складається з житлового будинку літ. «А», житловою площею 61,5 кв.м., сараїв літ. «Б», «М», «К», підвалу літ. «П», літньої кухні літ. «В», навіса літ. «Н», туалету літ. «Ж», бані літ. «Г», огорож та споруд №3 1-3. В натурі відчужене майно складається з житлових приміщень 1-1, 1-2, сіней літ. «а» - приміщення 1, літньої кухні літ. «В», навіса літ. «Н», туалета літ. «Ж», бані літ. «Г», огорож та споруд загального користування №№ 1-3. Класниками інших часток на підставі рішень Комсомольського райнарсуду м. Херсона від 08.07.1991 року та 16.07.1992 року є: 31/100 частки [PERSON] (спадкодавець) та 22/100 частки [PERSON] Чоловік заповіту не склав, а вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. У березні 2015 року вона звернулась з заявою про оформлення спадщини до приватного нотаріуса [PERSON], яка листом від 06.03.2015 року № 85/02-14 повідомила, що у неї (позивача) не має можливості одержати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену частку житлового будинку у звязку з тим, що договір купівлі-продажу № 2172 від 14.08.1997 року нотаріально не посвідчений. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з заявлених у позові підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON] вважав, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивачка є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІ-ПА № 282760 від 12.01.1967 року. 19.10.2014 року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-КГ № 191889 від 20.10.2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 47/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Херсон, смт. Комишани, вул. Верьовчина, 9, яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу № 2172 від 14.08.1997 року. Дане нерухоме майно в цілому складається з житлового будинку літ. «А», житловою площею 61,5 кв.м., сараїв літ. «Б», «М», «К», підвалу літ. «П», літньої кухні літ. «В», навіса літ. «Н», туалету літ. «Ж», бані літ. «Г», огорож та споруд №3 1-3, ро що свідчить копія технічного паспорта на будинок. В натурі відчужене майно складається з житлових приміщень 1-1, 1-2, сіней літ. «а» - приміщення 1, літньої кухні літ. «В», навіса літ. «Н», туалета літ. «Ж», бані літ. «Г», огорож та споруд загального користування №№ 1-3. Класниками інших часток на підставі рішень Комсомольського райнарсуду м. Херсона від 08.07.1991 року та 16.07.1992 року є: 31/100 частки [PERSON] (спадкодавець) та 22/100 частки [PERSON] Як вбачається з наданої суду копії листа розяснення № 85/02-14 від 06.03.2015 року, позивачка звернулась з заявою про оформлення спадщини до приватного нотаріуса [PERSON], яка вказаним листом повідомила, що у позивача не має можливості одержати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену частку житлового будинку у звязку з тим, що договір купівлі-продажу № 2172 від 14.08.1997 року нотаріально не посвідчений. Судом встановлено, що дійсно 14.08.1997 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір № 2172 купівлі-продажу будинку. Вказаний договір згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», було зареєстровано на товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний № 2172 чотирнадцятого серпня тисяча девятсот девяносто сьомого року. Відповідно до п. 1 вказаного договору продавець продав, а покупець купив 47/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Херсон, смт. Комишани, вул. Верьовчина, 9. Згідно п. 3 зазначеного договору частина будинку продана за 9\~000 гривень, сплачених покупцем продавцю повністю до підписання даного договору. Відповідно до п. 5 договору покупець отримує право власності на домоволодіння з моменту реєстрації даного договору Згідно п. 10 вказаного договору він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Згідно до ч.2 ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу будинку підлягає реєстрації у відповідному виконавчому комітеті місцевої Ради депутатів. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР затвердженої 31.01.1966 року реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Таким чином, право власності на нерухоме майно за законом виникає із моменту реєстрації права власності в БТІ. Зі штампу Херсонського БТІ на договорі купівлі-продажу вбачається, що право власності [PERSON] на частину вказаного житлового будинку було зареєстровано 18.09.1997 року. Вказана обставина також підтверджується відповіддю БТІ № 183 від 24.02.2015 року, що долучена до матеріалів справи. Оскільки договір купівлі-продажу був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації 18.09.1997 року, суд приходить до висновку, що спадкодавець набув права власності на нього саме з цього моменту. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки померлий [PERSON] був власником 47/100 частин житлового будинку № 9 по вул. Верьовчина у смт. Комишани м. Херсоні, а позивачкою, як спадкоємцем за законом, вжито усіх передбачених законом заходів для прийняття спадщини, але у встановленому законом порядку остання спадщину отримати не може, необхідно визнати за нею право власності на вищезазначену частину будинку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved