Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, зазначивши, що 16.08.1999р. наказом районного управління освіти №36 [PERSON] була призначена на посаду директора Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на умовах безстрокового трудового договору. На умовах безстрокового трудового договору вона працювала на посаді директора школи до 01 липня 2008року, коли їй районний відділ освіти запропонував підписати контракт, який остання підписала контаркт від 01.07.2008р., який являв собою строковий трудовий договір з терміном дії з 01.09.2008р. по 01.09.2013р.. Після закінчення строку його дії контракт був переукладений на новий термін шляхом підписання додаткової угоди № 3 від 30.08.2013р., яким термін дії контракту продовжено до 31.08.2014р.. 31.08.2014р. позивачку звільнено з посади директора наказом №537к від 29.08.2014р. Управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області «у зв'язку із закінченням строку трудового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України». Позивачка вважає її звільнення з роботи незаконним зі слідуючих підстав: відповідач звільнив її у зв'язку із закінченням строку дії контракту від 01.07.2008р.. Відповідно до умов п. 6.4 контракту: « контракт припиняє свою дію з підстав встановлених чинним законодавством та умовами самого контракту - після закінчення строку дії контракту, при цьому сторони за взаємною згодою не пізніше ніж за два місяці до його закінчення мають визначити: контракт припиняється, продовжується або укладається на новий термін». Позивачка перед закінченням строку контракту звернулася до відповідача із заявою від 20.08.2014р. про продовження строку дії контракту, проте відповідач дану заяву та умови п. 6.4 контракту проігнорував, незаконно розірвав трудовий договір з позивачкою. Відповідно до умов п. 4.9 контракту від 01.07.2008р. роботодавець зобов'язаний укладати контракт на повторний строк, на що працюючий директор має переважне право. Позивачка звільнена з посади директора школи з 31.08.2014р., проте ознайомилася з наказом про звільнення лише 05.09.2014р., тобто після закінчення терміну контракту 31.08.2014р. протягом трьох днів не була повідомлена про розірвання трудового договору, не була відсторонена від свого робочого місця, а тому продовжувала працювати на робочому місці на посаді директора школи. Відповідно до ст.. 24 КЗпП України трудовий договір вважається укладненим і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи, а тому позивачка стверджує, що починаючи з 01.09.2014р. між нею та відповідачем укладено новий трудовий договір шляхом фактичного допущення. Її до роботи. Позивачка стверджує, що її звільнення у зв'язку із закінченням терміну дії строкового трудового договору - контракту є незаконним, оскільки вона працювала на підставі безстрокового трудового договору, що підтверджує слідуюче: при прийнятті позивачки на роботу між нею і відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір; оскільки трудовий договір між позивачкою та відповідачем був неодноразово переукладений він вважається таким, що укладений на невизначений строк відповідно до ст.. 23 КЗпП України. Враховуючи, що позивачку незаконно звільнили, вона також просить суд поновити її на посаду директора та прийняти рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з моменту звільнення - 31.08.2014р. по день фактичного поновлення на роботі з розрахунку 121.69грн. за кожний календарний день. На підставі вищевикладеного, позивачка просить постановити рішення, яким визнати незаконним її звільнення з посади директора Давидівської Зош І-ІІІ ступенів та скасувати наказ управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 29.08.2014р. №537к; поновити її на посаді директора; стягнути з відповідача на її користь Миколаївни середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу з моменту звільнення з роботи до моменту поновлення на посаді з розрахунку 121.69грн. за кожний календарний день; визнати незаконним укладення контракту з [PERSON] як з директором Давидівської ЗОШ І-ІІІ ступенів; визнати, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з управлінням освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області на підставі безстрокового трудового договору; зобов'язати відповідача вибачитися перед нею за незаконне її звільнення, перед педагогічним колективу Давидівської ЗОШ. Позивачка, її представник у судовому засіданні відмовилися від позовної вимоги, щодо зобов'язання відповідача вибачитися перед нею за незаконне її звільнення, в іншому позов підтримали, просять його задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав дав заперечення в якому зазначив, що пунктом 51 п.п. 3 науково-практичного коментарю законодавства України про працю роз'яснено, що, відповідно до статті 21 КЗпП України, контракти можуть укладатися з науково - педагогічними та педагогічними працівниками дошкільних та середніх закладів. Правовою основою для укладання контракту є п. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту». Про укладання контрактів з керівниками закладів освіти в даному законі мова не йде, однак, оскільки вони відносяться до педагогічних працівників відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково- педагогічних працівників», з ними також можуть укладатися контракти. Пунктом 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» визначено, що призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою. Тобто, виходячи із вимог вищезазначеного Закону, управління освіти, сім'ї, молоді та спорту, як роботодавець, на свій розсуд вправі визначити порядок приймання та звільнення керівників загальноосвітніх закладів освіти. Якщо закон дозволяє у відповідних випадках укладати трудовий контракт, то він, за загальним правилом, може бути укладений як при прийнятті на роботу, так і пізніше. Такий висновок слід зробити з частини третьої ст. 21 КЗпП України, що не виключає можливості укладення контракту з працівником, який був прийнятий на роботу з укладанням звичайного трудового договору на невизначений строк (п. 70 Коментарю до ст. 21). Оскільки контракт є особливою формою трудового договору, то в ньому може визначатися строк його дії. Так, контрактом від 01 липня 2008 року між Відповідачем та Позивачем та додатковою угодою від 30.08.2013 року, підписаних сторонами, передбачено строк дії контракту до 30.08.2014 року. Пунктом 6.4. контракту передбачено, що «контракт припиняє свою дію з підстав, передбачених чинним законодавством...». Статтею 36 КЗпП України передбачено, що однією з підстав припинення трудового договору є закінчення його строку, тому контракт з Відповідачем укладений у відповідності до чинного законодавства про працю і відповідачку звільнено законно на підставі ст. .36 п. 2 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що 16.08.1999р. наказом районного управління освіти №36 [PERSON] була призначена на посаду директора Давидівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на умовах безстрокового трудового договору. На умовах безстрокового трудового договору вона працювала на посаді директора школи до 01 липня 2008року, коли їй районний відділ освіти запропонував підписати контракт, який остання підписала контаркт від 01.07.2008р., який являв собою строковий трудовий договір з терміном дії з 01.09.2008р. по 01.09.2013р.. Після закінчення строку його дії контракт був переукладений на новий термін шляхом підписання додаткової угоди № 3 від 30.08.2013р., яким термін дії контракту продовжено до 31.08.2014р.. 31.08.2014р. позивачку звільнено з посади директора наказом №537к від 29.08.2014р. Управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області «у зв'язку із закінченням строку трудового договору відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України». Позивачка перед закінченням строку контракту зверталася до відповідача із заявою від 20.08.2014р. про продовження строку дії контракту, проте відповідач дану заяву та умови п. 6.4 контракту проігнорував, незаконно розірвав трудовий договір з позивачкою. Відповідно до ст.21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, у якому угодою сторін можуть встановлюватися певні умови, в тому числі строк його дії. Відповідно до ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим чи строковим. А тому контракт може бути як безстроковим, так і строковим. Таким чином, контракт - це не обов'язково строковий трудовий договір. Відповідно до ч.3 ст.54 Закону України «Про освіту», педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Дана норма закону не містить імперативного припису щодо обов'язковості укладення з вказаними категоріями працівників саме контракту. Таким чином, укладення контракту не є обов'язковим. Разом з тим, наведена норма закону є загальною, і охоплює всі категорії педагогічних працівників. Тому при вирішенні питання щодо правомірності укладення контракту з конкретними категоріями педагогічних працівників та керівників навчальних закладів слід керуватися спеціальним законом. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.20 Закону України «Про освіту», контракти укладаються лише з керівниками навчальних закладів, що є загальнодержавною власністю, підпорядковані Міністерству освіти чи іншим міністерствам і відомствам, і які призначаються на посаду відповідними міністерствами. Згідно ч.4 даної статті, керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються відповідними органами управління освітою за попереднім погодженням з органами місцевого самоврядування, при цьому закон не містить вимоги щодо укладення з такими керівниками контракту. Згідно запису в трудовій книжці позивача зазначено, що вона «призначена директором». Про контрактну форму чи строковий характер трудового договору в трудовій книжці не зазначено. Відповідно до умов п. 6.4 контракту: «контракт припиняє свою дію з підстав встановлених чинним законодавством та умовами самого контракту - після закінчення строку дії контракту, при цьому сторони за взаємною згодою не пізніше ніж за два місяці до його закінчення мають визначити: контракт припиняється, продовжується або укладається на новий термін». Таким чином, відповідно до умов даного контракту, управління освіти як сторона контракту у разі потреби його розірвання зобов'язана була заявити про це за два місяці. Оскільки між позивачем та відповідачем був укладений письмовий трудовий договір, то про його розірвання повинно бути викладено у письмовій формі, що не було зроблено відповідачем з дотриманням відповідних строків передбачені законодавством, контрактом. Згідно ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України, положення ЦК України застосовуються до врегулювання трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідач уклав з позивачем контракт як строковий трудовий договір без жодних правових підстав. Так, умова про строковість контракту і конкретний строк його дії не встановлений жодним законом. В той час як управління освіти як виконавчий орган місцевого самоврядування, відповідно до ст.19 Конституції України зобов'язане діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, передбачені законом. Законодавством не встановлено правові підстави для укладення з позивачем строкового трудового договору (в тому числі контракту). Відповідно до ст.9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Із вищевикладеного вбачається, що укладення строкового контракту з позивачем суттєво погіршило його правове становище порівняно з трудовим законодавством, відповідно до якого позивач повинен працювати за безстроковим трудовим договором. І тому, укладаючи контракт, повинні були укласти його на умовах безстроковості. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», трудовий договір на визначений строк укладається лише в разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання або інтересів працівника. Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Відповідно до роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики України від 03.02.2003р. №06/2-4/13, строковий трудовий договір може укладатися лише у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановленими на невизначений термін з урахуванням характеру роботи, умов її виконання або інтересів працівника. У своєму роз'ясненні галузеве Міністерство вказує, що характер роботи означає, що робота не виконується постійно, умови виконання роботи - це коли у зв'язку з конкретними умовами її виконання трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін. Оскільки робота на посаді директора школи за своїм характером може бути встановлена на невизначений строк, то відповідач уклав з позивачем строковий трудовий договір (контракт) незаконно. На підставі наведених норм закону контракт між сторонами є недійсним в частині умови про його строковість і звільнення позивача у зв'язку із закінченням строку трудового договору є незаконним. Закон України «Про загальну середню освіту» також не містить жодних норм щодо укладення контракту з керівниками загальноосвітніх навчальних закладів. Так, відповідно до ч.2 ст.24 даного Закону, посаду керівника закладу може займати особа, яка відповідає певним критеріям, проте жодні вимоги до трудового договору, в тому числі щодо його строковості чи контрактної форми, законом не встановлено. Таким чином, жодним законом не передбачено укладення контракту з керівником загальноосвітнього навчального закладу, що перебуває у комунальній власності. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», контракт є особливою формою трудового договору і укладається, коли його застосування відповідає законодавству. Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом. Порушення цих вимог є підставою для визнання відповідно до ст.9 КЗпП недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України. На підставі викладеного, вбачається, що відповідач уклав з позивачем строковий контракт протиправно, а саме за відсутності законних підстав. Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до довідки від 26.09.2014 року заробітна плата директора за серпень 2014р.- вересень. 2014р. складає 7423.20грн. Період складає 61 календарний день. Із розрахунку середній заробіток становить 121.69грн.. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати платив межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі Закону України «Про загальну середню освіту», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 9, 21, 23, 24, 36, 235 КЗпП України, ст..364, 367 ЦК України та

Outcome: approved