Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 17.02.2012 р. померла її баба [PERSON], якій належало будинковолодіння по вул. Івасюка (колишня вул. 17 Вересня), 9 в с. Узин Тисменицького району Івано-Франківської області. 21.02.2000 р. баба склала заповіт, посвідчений секретарем Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла по ? частині позивачці та її батькові [PERSON] Вона з батьком прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також подали заяви у Тисменицьку державну нотаріальну контору. Однак оформити свої права на спадкове майно не змогли через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. 01.11.2015 р. батько [PERSON] помер. На випадок своєї смерті батько заповіту не залишив, а тому спадкування належного йому майна проводиться за законом, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. Спадщину вона прийняла відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Однак, відсутність свідоцтва про власності на спадкове будинковолодіння перешкоджає їй в оформленні права на спадщину у нотконторі, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки до складу спадкового будинковолодіння не входять самовільно побудовані господарські будівлі, а саме веранда б1 площею 11,6 кв.м, гараж В площею 57,5 кв.м та сарай Г площею 32,3 кв.м, просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті баби та за законом після смерті батька на спадкове будинковолодіння загальною вартістю 138145 грн., що складається з: житлового будинку А загальною площею 45,2 кв.м вартістю 70191 грн., літньої кухні Б площею 65,4 кв.м вартістю 37698 грн., вбиральні Д площею 2,8 кв.м вартістю 6166 грн., колодязя N1 вартістю 2862 грн., воріт N2 вартістю 10281 грн., огорожі N3 вартістю 10947 грн. Позивачка у судове засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві відповідач позов визнав, просив справу розглянути у відсутності свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння № 9 по вул. Івасюка (колишня вул. 17 Вересня) в с. Узин Тисменицького Івано-Франківської області. Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали [PERSON] голова двору, її син [PERSON], невістка [PERSON] та внука [PERSON] (а.с.22). Ці четверо членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по ? частині. Після смерті 17.06.2011 р. матері позивачки [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/4 частину будинковолодіння, яку прийняли позивачка та її батько [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ставши власниками 3/8 частин будинковолодіння кожен (1/4 або 2/8 + 1/8). Після смерті 17.02.2012 р. баби позивачки [PERSON] належну їй 1/4 частину будинковолодіння успадкували у рівних частках позивачка та її батько [PERSON] у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України як спадкоємці за заповітом, посвідченим 21.02.2000 р. секретарем виконкому Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Таким чином, позивачка та її батько стали співвласниками спірного будинковолодіння по 1/2 частині кожен (3/8 + 1/8 = 4/8 або 1/2). Після смерті 01.11.2015 р. [PERSON] позивачка як єдиний спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, успадкувавши належну батькові 1/2 частину будинковолодіння. Судом встановлено, що до складу спірного будинковолодіння входять самочинно побудовані господарські будівлі, а саме прибудова - веранда б1 площею 11,6 кв.м, гараж В площею 57,5 кв.м та сарай Г площею 32,3 кв.м, які не є об'єктом права власності, тому не може бути визнано право власності на це самочинно збудоване нерухоме майно у порядку спадкування. Вартість спірного будинковолодіння за виключенням самочинно збудованих будівель складає 138145 грн. Відсутність правовстановлюючого документу на будинковолодіння перешкоджає позивачці в отриманні свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку. Тому за нею слід визнати право власності на вказане будинковолодіння з підстав належності їй 1/4 частини на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, 1/8 частини - у порядку спадкування за законом після померлої матері, 1/8 частини - у порядку за заповітом після померлої баби та ? частини - у порядку спадкування за законом після померлого батька. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст.ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved