Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, вказавши, що в липні 2011 року до позивача та відповідача [PERSON] звернувся знайомий, який запропонував їм придбати транспортний засіб по вигідній ціні. В звязку з цим на початку липня 2011 року відповідач [PERSON] в присутності їх знайомого [PERSON] зустрівся з [PERSON], який видав її чоловіку довіреність щодо продажу транспортного засобу автомобіля марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER]. Обговоривши всі основні умови відчуження та передачі автомобіля, його ціну та терміни укладення правочину, через відсутність грошей на переоформлення автомобіля довіреність видавалася на 10 років, щоб зібрати суму грошей на його переоформлення. Під час вказаної зустрічі між сторонами було досягнуто згоди щодо відчуження транспортного засобу шляхом видачі доручення з повними правами продавця, на той час їх так влаштовувало, бо кожен з них збирався жити в незареєстрованому шлюбі та працювати. Зокрема, між сторонами було досягнуто згоди щодо ціни транспортного засобу, яка складає 9100 доларів США, що в перерахунку на гривні становило 72 534,28 грн. у відповідності до довідки банку вартість 1 долара США 7,9708 грн., Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу в присутності відповідача та їх знайомого [PERSON] Одразу після посвідчення довіреності відповідач [PERSON] в присутності нотаріуса передав грошову суму у розмірі 9100 доларів США відповідачу [PERSON], а останній передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля. Позивачка та відповідач безперешкодно володіли транспортним засобом в особистих потребах поки не припинили фактичних шлюбних відносин. Тоді [PERSON] вирішив приховати правочин та оформив без її відома договір купівлі продажу автомобіля марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] на свою матір [PERSON] Про вчинення даного правочину вона нічого не знала, так як 25.12.2014 року рішенням суду їй було відмовлено у стягненні грошових коштів за несвоєчасну сплату аліментів та встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з січня 2011 року до 28 травня 2014 року. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER], учасники якого приховали даний правочин, шляхом видачі відповідачем довіреності. Тому на підставі вказаного вище договору купівлі продажу до них з відповідачем перейшло право власності на вказаний автомобіль. Враховуючи те, що відповідач не визнає її права власності на спірний автомобіль, який за удаваною довіреністю був відчужений на користь [PERSON], приховуючи при цьому договір купівлі-продажу автомобіля, заволодів транспортним засобом без її згоди, тому вона має право визнавати за собою право власності на транспортний засіб марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] та витребувати його у відповідачів, бо він перебуває у відповідача без достатніх правових підстав. Просила суд визнати односторонній правочин, яким є довіреність, видана [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом, автомобілем марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] удаваним правочином, вчиненим з метою приховати інший правочин, договір купівлі продажу автомобіля марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER]. Витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] транспортний засіб марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER], яка незаконно без відповідних правових підстав заволоділа ним. В судовому засіданні позивачка, її представник змінила позовні вимоги, просили суд витребувати від [PERSON], [PERSON] на її користь вартість 1/3 частини транспортного засобу марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер на час укладення довіреності АЕ 8515 ЕН в сумі 75 000 грн. (3000 доларів США Х 25 грн. за 1 долар), які незаконно без відповідних правових підстав заволоділи транспортним засобом, в іншій частині позовні вимоги підтримали. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник позову не визнали, пояснивши суду, що їх знайомий [PERSON] вирішив продати автомобіль, а вона [PERSON] зі своїм чоловіком вирішили купити його, [PERSON] зі своїм товаришем поїхали до м Дніпропетровська подивилися автомобіль, він був в поганому стані, вони взяли його на ремонт і в подальшому, якщо його буде можливо відремонтувати, то вони придбають його. [PERSON] оформив довіреність на сина [PERSON] У родини [PERSON] не було грошей, вона ([PERSON]В.) постійно допомагала їм, довіреність оформлювалася без передачі грошей. Після ремонту [PERSON] та [PERSON] користувалися автомобілем, витрачали свої грошові кошти на дрібний ремонт. Коли вона віддала гроші [PERSON] за автомобіль син переоформив його на неї, вона придбала автомобіль за 6 тис. доларів США. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим розглядати справу в його відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено наступне. 08 липня 2011 року [PERSON] за попередньою усною домовленістю на підставі усного договору доручення довіреністю уповноважив [PERSON] розпоряджатися від його імені (продати, обміняти, передавати в оренду, позичку), а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю керувати належним йому автомобілем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність видана строком на десять років до 08.07.2021 року. Вказана довіреність посвідчена нотаріально, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № САЕ 122589 слідує, що автомобіль BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] 01.07.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу [PERSON] відхилено, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24.04.2015 року залишено без змін. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 25.12.2014 року задоволено зустрічний позов [PERSON] та встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з січня 2011 року по 28 травня 2014 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] слідує, що 28.02.2014 року автомобіль зареєстровано за [PERSON], дозвіл на користування надано [PERSON]. Зі свідоцтва про укладення шлюбу слідує, що [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] з 03.01.1992 року. [PERSON] працює в КЗ «Центральна міська лікарня м. Нова Каховка» та в 2010, 2011 році її річний дохід становив відповідно 32 125,98 грн., 36775,80 грн. [PERSON] працював в ТОВ «ДП «Північ» та в 2010 -2011 році мав дохід 743 450,96 руб., 784 384,62 руб. Позивачкою надано докази до пояснень, з яких слідує, що з 08 грудня 2004 року вона перебувала на обліку як безробітна в Бериславському районному центрі зайнятості, має посвідчення водія з 20.02.2010 року, з табелю обліку робочого часу за липень 2011 року вбачається, що 8 липня 2011 року в неї був робочий день. В період 2012 року нею та [PERSON] витрачалися кошти на ремонт спірного автомобіля та купувалися запчастини, про що надані чеки. Позивачка стверджує, що автомобіль був знайдений за оголошеннями на сайті в мережі Інтернет та надала схожі оголошення, відповідно до яких вартість аналогічного автомобіль становила від 7500 до 9 000 доларів США. Також позивачка зазначала, що перший автомобіль був придбаний їх сімєю за гроші, отримані в якості допомоги по народженню дитини, в подальшому автомобілі її чоловік ремонтував і купував нові, тому під час придбання в липні 2011 року автомобіля марки BMW чорного кольору в них були гроші. На підтвердження пояснень надала фото автомобілів та фото спірного автомобіля, який використовувала їх родина. На підтвердження можливості придбати автомобіль позивачка надала розрахункові листи та копію трудової книжки, відповідно до якої станом на липень 2011 року вона працювала на посаді економіста в банківській установі та отримувала заробітну плату 4-6 тис грн. щомісячно. [PERSON] надала чеки про отримання грошових переказів від батька протягом 2009-2010 року отримані гроші, які вона відкладала на придбання автомобіля. З відповіді ТОВ «РІА Інтернет Промо» на запит суду слідує, що на сайті AUTO.riа.ua було розміщено два оголошення про продаж автомобіля легковий седан BMW 530530 1995 року реєстраційний номер [NUMBER], що продавався в Дніпропетровській області продавцем на імя [PERSON], 04.05.2011 року о 18:16:58 та 18:35:49, на даний час оголошення видалене, VIN номер автомобіля, що був вказаний в оголошенні WBAHE11000GE18087. З відповіді ПАТ «Завод крупних електричних машин» від 25.11.2016 року слідує, що [PERSON] працював в ЗАТ «ЗЕКМ» з 15.04.2003 року до 10.11.2009 року та у серпні 2005 року він отримав соціальну допомогу у звязку з народженням дитини в сумі 3384 грн. З пояснення свідка [PERSON] слідує, що він разом з [PERSON] їздив за автомобілем до м. Дніпропетровська, гроші за автомобіль при ньому не передавалися, автомобіль було взято на ремонт, він був в несправному стані, довіреність оформлювалася без нього, з приводу можливості [PERSON] придбати автомобіль він нічого пояснити не може. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що зі слів доньки їй відомо, що перший автомобіль вона з чоловіком придбала за кошти, що були сплачені їй на дитину, потім [PERSON] ремонтував автомобілі і продавав їх, за що отримував грошові кошти. Частину грошей на придбання автомобіля дав батько [PERSON] Перед тим, як [PERSON] їхав за машиною, вона була у них вдома і бачила як [PERSON] та [PERSON] рахували гроші, зібрані для придбання автомобіля, тому їй відомо, що автомобіль BMW придбаний за 9100 доларів США. Відповідно до ст. 244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ст. 389 ЦК України, гроші, а також цінні папери на пред'явника, що існують у документарній формі, не можуть бути витребувані від добросовісного набувача. З матеріалів справи вбачається, що під час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з січня 2011 року по 28 травня 2014 року, як встановлено рішенням суду, а саме 08 липня 2011 року [PERSON] за попередньою усною домовленістю на підставі усного договору доручення довіреністю уповноважив [PERSON] розпоряджатися від його імені (продати, обміняти, передавати в оренду, позичку), а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю керувати належним йому автомобілем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] строком до 08.07.2021 року. Вказана довіреність посвідчена нотаріально, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу. В подальшому на підставі зазначеної довіреності [PERSON] здійснив відчуження вказаного транспортного засобу [PERSON], яка на теперішній час відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.02.2014 року є власником автомобіля BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER], дозвіл на користування яким має [PERSON]. Позивачка стверджує, що довіреність, видана [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом, автомобілем марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] є удаваним правочином, вчиненим з метою приховати інший правочин, договір купівлі продажу автомобіля марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER]. Проте суд вважає, що вказана довіреність не є правочином, оскільки сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Вказана правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 16.12.2015 року справа № 6-688цс15. Таким чином, [PERSON] отримавши довіреність від [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом, автомобілем марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] не набув права власності на нього, тому зазначений автомобіль не є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] В подальшому відчужуючи транспортний засіб [PERSON], [PERSON] діяв не від свого імені, а від імені [PERSON] на підставі спірної довіреності. Тому право власності на транспортний засіб автомобіль BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER], набуте [PERSON] на законних підставах. З цих підстав суд вважає, що довіреність, видана [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом, автомобілем марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року, реєстраційний номер [NUMBER] не може бути визнана удаваним правочином, вчиненим з метою приховати інший правочин, договір купівлі продажу автомобіля марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року. Позовна вимога про витребування від [PERSON] та [PERSON] вартості 1/3 частини спірного автомобіля в сумі 75 000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки на теперішній час транспортний засіб марки BMW моделі 5301, типу легковий седан В випуску 1995 року належить на праві власності [PERSON], а відповідач [PERSON] є користувачем вказаного автомобіля, підстав для визнання недійсним вказаного договору купівлі продажу автомобіля суд не вбачає. До того ж, на підставі ст. 388,389 ЦК України, обєктом витребування із чужого незаконного володіння може бути лише майно визначене індивідуальними ознаками, а не вартість транспортного засобу як зазначено позивачкою в змінених позовним вимогах, тому суд вважає, що позивачем обраний неправильний спосіб захисту, що не може застосовуватися до спірних правовідносин. Суд не приймає до уваги посилання позивачки на придбання спірного транспортного засобу за рахунок коштів отриманих від проданих автомобілів, що придбавалися їх сімєю за період шлюбу та проживання з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу, оскільки нею не надано доказів (договорів купівлі - продажу автомобілів) придбання вказаних транспортних засобів за кошти сім'ї. Суд критично відноситься до показань свідка [PERSON] щодо купівлі продажу автомобіля за 9 100 доларів США, оскільки вона не була присутня під час передачі грошей [PERSON], який надав довіреність [PERSON] та вказані показання суперечать поясненням позивачів та показанням свідка [PERSON] Суд не приймає до уваги пояснення позивачки та докази надані нею до своїх пояснень, оскільки вони не є доказами укладення договору купівлі продажу транспортного засобу між [PERSON] та [PERSON] З цих підстав суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. 215, 244,235,328,388,389 ЦК України,

Outcome: dismissed