Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 09.03.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них з відповідачем народився син, [PERSON] , [INFO] . Стосунки між сторонами припинено, разом вони не проживають, не підтримують шлюбні відносини. З початку 2016 року [PERSON] не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. Дитина знаходиться повністю на її утриманні, зареєстрована та проживає разом з позивачкою за адресою : [ADDRESS] , тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді\~Жовтневого районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~13 вересня 2019 року по\~справі відкрито\~спрощене позовне провадження з викликом сторін. 28 жовтня 2019 року на адресу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що він не погоджується з зазначеним позивачем розміром аліментів, у зв`язку з тим, що в нього є старша донька, і відповідно до рішення Жовтневого районного суду від 29.08.2018 по справі №331/3721/18, з нього вже стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що загальний розмір аліментів стане для нього тягарем. Не заперечує проти сплати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги, а саме просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до досягнення дитиною повноліття, просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій визнав позовні вимоги в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просив справу розглянути у його відсутності. З урахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.247\~та ст.279 ЦПК України\~розгляд справи проведено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в\~порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних\~або оспорюваних\~прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як визначено\~ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 09.03.2010 року було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2013 року, що встановлено рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26.09.2018 року у справі №331/3721/18, яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають\~неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 09 лютого 2012 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №123. Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідками №9723, №9724 від 13.08.2019, видані Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з матір`ю. Вказані обставини визнаються відповідачем, у зв`язку з чим в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню іншими належними та допустимими доказами. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , і як батько зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, однак між сторонами не досягнуто домовленості щодо такого утримання, у зв`язку з цим суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини за рішенням суду. При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду від 29.08.2018 по справі №331/3721/18, з відповідавча вже стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідачем визнається виплата аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд відповідно до ст.182\~СК України враховує вік дитини, те, що дитина матеріально не забезпечена, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, наявні в нього аліментні зобов`язань перед іншими особами. Виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, до суду надано відомості про наявність у нього ще однієї дитини, суд вважає, що визнання позову відповідачем в частині розміру аліментів не суперечить вимогам діючого законодавства, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному позивачкою розмірі. Також, слід зазначити, що визначений судом розмір аліментів забезпечить належне утримання малолітньої дитини та відповідає можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Згідно зі ст.430\~ЦПК\~України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved