Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO]., кошти на покриття додаткових витрат на користь [PERSON], [INFO], інн [NUMBER] в розмірі 1\\2 коштів за оплату гуртожитку, а саме 2640 гривень за один навчальний рік. Стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO]., кошти на покриття додаткових витрат на користь [PERSON], [INFO], інн [NUMBER], в розмірі 1\\2 коштів за оплату навчання у Лінгвістичному центрі, а саме 1240 гривень. Стягнути аліменти з відповідача, [PERSON], [INFO], на утримання [PERSON], [INFO], інн [NUMBER], на дитину яка продовжує навчання у частці 1\\4 від заробітку (доходу) платника аліментів. Стягнути судові витрати з [PERSON], [INFO]., на користь [PERSON], [INFO], інн [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про народження, його батьком є [PERSON], [INFO], котрий мешкає за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу між його батьками, а саме [PERSON] та [PERSON], він залишився жити з мамою, а батько виплачував аліменти на його утримання до його повноліття. 05.07.2015 року він досяг повноліття і виплата аліментів припинилася, але він продовжує навчатися в вищому навчальному закладі - Харківському національному Університеті радіоелектроніки. Термін мого навчання: з 01.09.2017р. по 30.06.2020 р., що підтверджується довідкою № 54/8413 від 28.09.2017 р. - копія додається до позову. Позивач також зазначає, що його батько - [PERSON] - працездатний та здоровий. Працює бригадиром колії Кременчуцької дистанції колії і отримує заробітну плату, і має можливість у розмірі, встановленому законом, надавати грошову допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. Батько добровільно не висловлює бажання допомагати позивачу, як дитині яка продовжує навчання. Тому він вимушений звернутись до суду з дійсним позовом . Також позивач вказав, що звернувшись до керівництва колії Кременчуцької дистанції колії щодо видачі довідок про заробітну плату, йому було відмовлено в їх видачі, тому йому не відомо про розмір заробітку батька, але відомо, що він працює та отримує заробіток (дохід), тому вважає за доцільне стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частині від заробітку (доходу) платника аліментів Крім того позивач зазначає, що він є студентом Харківського національного Університету радіоелектроніки, приїхав з іншої області, та вимушений проживати у гуртожитку Харківського національного Університету радіоелектроніки. Даний гуртожиток, представляється йому на платній основі. Рік проживання у гуртожитку коштує 5280 гри. Відповідно до квитанції № 3211950 від 28.08.2017р. - копія додається до позову - він сплатив 5280 гривен, за рік проживання у гуртожитку АКТАКІТу-17-1. Також, для того щоб підтримувати та покращувати свій рівень володіння англійською мовою, він вступив до Лінгвістичного центру у Харківському національному Університеті радіоелектроніки. Рік навчання у даному центрі коштує - 2480 гривень. Відповідно до квитанції № 3290135 від 05.10.2017р. - він сплатив 2480 гривень за рік навчання у Лінгвістичному центрі. Тому, просить стягнути додаткові витрати з платника аліментів на його користь в розмірі 1\\2 від вже сплачених ним витрат у сумі 2640 грн. за оплату на гуртожиток та в розмірі 1\\2 від вже сплаченої суми за курси з англійської мови у розмірі 1240грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Просив задовольнити в частинні стягнення аліментів на навчання, однак не ? від його доходу, а 15 %. В іншій частні позову просив відмовити. Вивчивши обставини у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що батьком позивача [PERSON] є [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадського стану Крюківського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області (а.с. 6). Шлюб між батьками позивача було розірвано, позивач залишився проживати з матір'ю, а батько сплачував аліменти на утримання позивача до його повноліття. 05.07.20156 по досягненню повноліття позивачем відповідач припинив виплату аліментів та добровільно не надає матеріальної допомоги, не дивлячись на те, що позивач продовжує навчання в вищому навчальному закладі - Харківському національному Університеті радіоелектроніки. Термін навчання: з 01.09.2017 по 30.06.2020, що підтверджується довідкою № 54/8413 від 28.09.2017 (а.с. 8). Згідно ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON], працездатний та здоровий. Працює бригадиром колії Кременчуцької дистанції колії та отримує заробітну плату, середній розмір якої, відповідно до двідки про доходи за останній 2017 рік становить 9673, 50 грн . Інших дітей відповідач не має. Ст. 200 СК України визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, а саме стягнути з відповідача суму аліментів в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років за умови, що син продовжить навчатися. Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в іншій частині, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, відповідно до ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів; в звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 СК України. Так, вказаною статтею визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналогічне питання було вирішено судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України при розгляді справи з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Постановою Верховного суду України від 24.02.2016 р. визначено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Верховний суд України прийшов до висновку, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження обгрунтованості вимог щодо стягнення з відповідача на його користь додаткових витрат, а витрати на навчання не відносяться до додаткових і охоплюються загальними нуждами, на забезпечення яких з відповідача судом вирішено стягувати аліменти на утримання позивача, суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial