Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку, що по [ADDRESS] на підставі договору дарування. У будинку був зареєстрований брат по мамі [PERSON],однак там не проживає з червня 2011 року. Відповідач, залишаючись зареєстрованим за вказаною адресою, не бере жодної участі в утриманні будинку, створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні житлом, так як вона несе усі витрати по сплаті комунальних платежів та всіх витрат з утримання житла з урахуванням реєстрації у ньому відповідача, тому змушена звернутися до суду з даним позовом й просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що по [ADDRESS] У судове засідання позивачка не з'явилася, однак подала заяву й просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин,хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Суд, за згодою позивачки та, враховуючи вимоги ст.ст. ,280-282 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до копії договору дарування від 20.03.2017 року позивачка є власниками житлового будинку, що по [ADDRESS] (а.с.4). Актом обстеження матеріально - побутових умов і сімейних обставин від 08.08.2018 року встановлено, що відповідач у житловому будинку, що по [ADDRESS], не проживає з червня 2011 року (а.с. 6 ). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначає ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що по [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст. 72 ЖК України,ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved