Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] міської ради про визнання права власності домоволодіння, що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Поліська, 30, в порядку спадкування за заповітом, яке відкрилося після смерті [PERSON], який помер 21.10.2009 року, та складається з житлового будинку А-1 загальною площею 79,6 кв.м., прибудови А-1-1 площею 23,9 кв.м., прибудови а-1 площею 7,7 кв.м., прибудови а-1-1 площею 14,5 кв.м., сараю Б площею 4,5 кв.м., погрібу В площею 6,3 кв.м., сараю Г площею 8,9 кв.м., літнього душу площею 6 кв.м., сараю Е площею 3,9 кв.м., вбиральні Ж площею 1,3 кв.м., та споруд 1-11;І, які стали його приватною власністю. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що у 1950 році її батько [PERSON] на законних підставах отримав у безстрокове користування земельну ділянку комунальної землі площею 600 кв.м під індивідуальне будівництво житлового будинку по вул.Артемівській 22-б у селищі Чкалова в м.Дніпропетровську. При цьому батько позивачки як забудовник виконав свої зобовязання по договору на право забудови за збудував на земельній ділянці житловий будинок та вищевказані споруди. Згідно з п.916 додатку №1 до рішення виконкому Дніпропетровськоїміської ради народних депутатів трудящих від 25.12.1956 року №1512, вулиця Артемівська була перейменована у вулицю Поліська, що підтверджується архівною копією, виданою Державним архівом Дніпропетровської області. Відповідно із архівною копією рішення №98 виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 03.04.1962 року була зроблена перенумерація домоволодінь по вулицям та провулкам Ленінського району. Таким чином, як зазначає позивач, домоволодіння за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Артемівська 22-б стало домоволодінням за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Поліська, 30. Батько позивачки [PERSON] помер 21.10.2009 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 04.11.2009 року серії 1-КИ №308396, видане відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції. Позивачка зазначає, що ще за життя її батько [PERSON] 16.09.1994 року склав заповіт, який був посвідчений Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою за реєстровим №4-793. Усе належне йому майно, де б воно не було та з чого воно не складалось, [PERSON] заповідав позивачці у справі [PERSON]. На момент смерті спадкодавця позивачка проживала разом із спадкодавцем та була зареєстрована за його місцем проживання, що підтверджується домовою книгою. 10.06.2015 року позивачка зверталася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу, але отримала відмову за тих обставин, що спадкодавець за життя не здійснив державну реєстрацію права власності наналежне йому нерухоме майно відповідно до діючого законодавства . Нотаріусом було запропоновано позивачці звернутися до суду з позовом для встановлення права власності на спадкове домоволодіння. Також зазначає, що відповідно до п.9 розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 кв.м включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 кв.м. включно, збудованих у період з 05.08.1992 року по 12 березня 2011 року проводяться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті та не потрібно було здійснювати ввід в експлуатацію зазначених обєктів. Позивачка у свою чергу здійснила технічну інвентаризацію та виготовлення технічного паспорту зазначеного домоволодіння, а також отримала світ у стислій формі про оцінку ринкової вартості зазначеного володіння, яка складає 137748 грн., зробленого ТОВ «Укрспецекспертиза». Просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги і визнати за нею право власності на спадкове домоволодіння (а.с.3-5). В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позові. Просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні визнала позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному конкретному випадку визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки заявлені позивачкою вимоги повністю підтверджуються наданими нею доказами. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, в тому числі: Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2015 (а.с.6), Технічний паспорт на спірний спадковий будинок (а.с.7-10), «Договор на право постройки дома и бессрочногопользованияземельным участком» від 30.09.1950 року (а.с.11-12), «Звіт в стислійформі про оцінку майна», ринковавартістьякогоскладає без ПДВ 137748 грн. (а.с.14), Архівнікопіїрішеньвиконкомів №98 від 03.04.1962 та №1512 від 25.12.1956 про проведенняперенумерації та змінуназввулиць (а.с.15, 16), Заповітвід 16.09.1994 року, якимспадкодавець [PERSON] заповідав усе своємайнопозивачці [PERSON] ЗінаїдіІванівни (а.с.17), Домову книгу (а.с.18-19, 36-38), Свідодцтво про смерть спадкодавцясерії 1-КИ №308396 від 09.11.2009 (а.с.20), надіслану до суду ПриватнимнотаріусомДніпропетровськогоміськогонотаріального округу [PERSON] копіюспадковоїсправи №291/2010 післясмерті [PERSON], померлого 21.10.2009 року та Інформаційнудовідкузіспадковогореєстру (а.с.25-35), суд вважає, щозаявленівимоги є законними, обгрунтованими і такими, щопідлягаютьзадоволенню. На підставівикладеного,

Outcome: approved