Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 13.01.2009 року вона працювала бухгалтером у ТОВ ««Південна українська соєва компанія». Відповідач внаслідок фінансових проблем не виплатив їй нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 8846 грн. за період з лютого по листопад 2011 року. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не сплачена їй заборгованість по зарплаті, Товариством їй повинно бути виплачено ще і середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 34 801,76 грн. Відповідач увесь час відмовляється сплатити дану заборгованість мотивуючи це тим, що не було грошових коштів, потім на товаристві проводилась санація з відповідною зміною засновників товариства. А нові власники взагалі не вважають, що вказана заборгованість існує, і відмовляються сплатити її добровільно.У зв»язку з чим, просила суд стягнути з ТОВ «Південна українська соєва компанія» на її користь 43 647,76 грн. та допустити негайне виконання рішення за один місяць. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з'явилася, позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Надавши суду письмові заперечення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З довідки без номеру наданої [PERSON] вбачається, що заборгованість по заробітній платі ТОВ «Південна українська соєва компанії» перед [PERSON] за період з лютого по листопад 2011 року складає 8846 грн. Також, позивачкою надані такі документи, як «відомості про трудові відносини осіб» та «Графіки роботи на 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік». Вказані документи не є належним чином завірені, відповідно до п.4.10 примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади передбачено, що - копія документа виготовляється і видається тільки з дозволу керівника установи або керівника відповідного структурного підрозділу. Установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній. Копія документа виготовляється рукописним, машинописним способами або оперативної поліграфії. Під час виготовлення копії рукописним і машинописним способами текст документа відтворюється повністю, включаючи елементи бланка, і засвідчується підписом посадової особи, яка підтверджує відповідність копії оригіналу. Відмітка «Копія» зазначається у верхній правій частині лицьового боку першого аркуша документа. Напис про засвідчення документа складається із слова «Згідно», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту «Підпис». Отже, документи, додані [PERSON] до позовної заяви є незасвідченими у передбачений законом порядок, а відтак, не є ідентичними копіями відтвореними з оригіналів документів. При цьому, вказані документи не є офіційними розпорядчими документами ТОВ «Південна українська соєва компанія», які стосуються нарахування та сплати заробітної плати, оскільки, на таких документах відсутній підпис уповноваженої особи (або іншої матеріально - відповідальної особи) ТОВ «Південна українська соєва компанія» (директора, головного чи іншого бухгалтерів) та відсутня печатка підприємства, що, в свою чергу, не дає можливості вважати такі документи легітимними та використовувати останні в якості доказів наявності не лише заборгованості по заробітній платі, а і її розміру взагалі. Зі змісту «Розрахунку» та «Відомостей» вбачається, що наведені документи є такими, що відповідають оригіналу за умови їх підпису засновником - [PERSON] Проте, завірення таких документів засновником підприємства є порушенням ряду вимог чинного законодавства, які визначають коло уповноважених осіб, які мають право на підписання та завірення певних документів відповідно до оригіналу. Так, відповідно до статті 62 Закону України «Про господарські товариства», у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами. Стаття 65 Господарського кодексу України передбачає, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. «Відомості про трудові відносини осіб» є відповідним документом (звітністю), який надається суб'єктом господарювання (Відповідачем) до територіальних органів Пенсійного фонду України, а отже, є офіційною звітністю підприємства, яка в обов'язковому порядку підписується керівником та головним бухгалтером підприємства, які мають на це повноваження, а за таких обставин, підписання такого документу не уповноваженими особами позбавляє такий документ статусу звітності та не може бути прийнятий до уваги. Засновник (власник) підприємства не є керівником такого підприємства (уповноваженою особою), легітимно призначеним, а отже, не має відповідних повноважень на підписання організаційно-розпорядчих документів підприємства, будь-якої звітності до органів державної влади, наказів на підприємстві тощо. Відтак, зазначення на будь-якому документів прізвища засновника не може бути підтвердженням офіційності такого документу. Крім того, документи, за підписом засновника підприємства не можуть визначати чисельність працівників, затверджувати штатний розклад та структурні підрозділи на підприємстві. З наданих [PERSON] документів, а саме- «Розрахунку заборгованості» та «Відомостей», не вбачається факту складання таких документів саме на ТОВ «Південна українська соєва компанія» та проведенні такого документу по бухгалтерському обліку суб'єкта господарювання. «Розрахунок заборгованості» жодним чином не підтверджує факт наявності заборгованості по заробітній платі ТОВ «Південна українська соєва компанія» перед [PERSON] , а містить лише певні цифри, які не дають змогу виявити розмір заборгованості, оскільки, з такого розрахунку не вбачається факту перебування Позивача з Відповідачем у трудових відносинах, відсутні певні періоди (місяці тощо), за які виникла заборгованість, відсутні розрахунки заробітної плати з відповідними соціальними відрахуваннями, відсутня дата нарахування або сплати заробітної плати, бухгалтерські проводки, відсутнє посилання на встановлення певного окладу Позивачу, з якого можливо було б виявити наявність заборгованості, незрозумілими є цифри, вказані у такому розрахунку без посилання на будь-які первинні документи тощо. З наданих [PERSON] «Відомостей» не вбачається жодних доказів підтвердження факту наявності заборгованості. Наказом Державного комітету статистики України від 5 грудня 2008 року за № 489 затверджено типові форм первинної облікової документації зі статистики праці, серед яких, зокрема, затверджена форма № П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника» та форма П-7 «Розрахунково-платіжна відомість», які відповідно до такого наказу є обов'язковими для підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати. Так, форми № П-6 та № П-7 містять, зокрема, такі відомості: тарифна ставка, посадовий оклад, оплата праці за час перебування у відрядженні, премія, оплата роботи в надурочний час, святкові та неробочі дні, оплата днів відпочинку, індексація заробітної плати, відпустка за поточний місяць, відпустка за наступний період, суміщення професій, виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, високі досягнення праці, інші надбавки та доплати, інші види нарахувань, винагороди та заохочення, що мають одноразовий характер, матеріальна допомога, що має систематичний характер, виплати соціального характеру, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, допомоги та інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів фондів державного соціального страхування, оплата перших 5 днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, матеріальна допомога разового характеру тощо. Отже, одними з документів, які беззаперечно підтверджують розмір заробітної плати, строки виплати, порядок нарахування із зазначення виду нарахування є Розрахунково-платіжна відомість працівника та Розрахунково-платіжна відомість. Проте, хоча [PERSON].і перебувала на посаді бухгалтера та мала змогу не лише доступу до таких документів, а і мала обов'язок щодо їх складання, останньою не додано доказів в підтвердження фактів, викладених у позовній заяві. ТОВ «Південна українська соєва компанія» є сільськогосподарським підприємством та має сезонний характер роботи зі складним агротехнічним циклом, який, змінюються кожного календарного року в залежності від аграрних культур, вирощуваних в тих чи інших календарних роках, а отже, і сезонність, і необхідність, і обсяг роботи [PERSON], використання праці найманих працівників не відповідає «Графіку», доданому до цивільного позову. Також з 17 листопада 2010 року ТОВ «Південна українська соєва компанія» знаходився у процедурі банкрутства, а у подальшому - процедурі санації, що виключає можливість використання найманої праці [PERSON] протягом кількості робочих днів, визначених «Графіком» Позивача у 2012-2014 роках, в якості доказів розрахунку заборгованості заробітної плати, в обґрунтування позовних вимог. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 17 листопада 2010 року по справі № 6/132-Б-10 порушено провадження про банкрутство ТОВ «Південна українська соєва компанія». 19 травня 2011 року ухвалою по справі № 6/132-Б-10 Господарським судом Херсонської області відкрито процедуру санації ТОВ «Південна українська соєва компанія» відповідач по справі, ідентифікаційний код 32267709, вул. Бурназяна, 1, смт. Антонівка, м. Херсон; призначено арбітражного керуючого Брусенцеву Ольгу Сергіївну керуючим санацією боржника - ТОВ «Південна українська соєва компанія»; припинено повноваження органів управління боржника ТОВ «Південна українська соєва компанія» щодо управління боржником та розпорядження його майном; зобов'язано колишніх керівників боржника інші органи управління боржника та службових осіб передати в триденний строк керуючому санацією, а керуючому санацією Брусенцевій О.С. прийняти документи фінансово-господарської діяльності боржника; здійснити інвентаризацію та здати-прийняти майнові та немайнові активи боржника, печатки і штампи та іншу документацію підприємства. Таким чином, з 19 травня 2011 року єдиною уповноваженою особою від імені юридичної особи - ТОВ «Південна українська соєва компанія» є керуючий санацією - Брусенцева О.С., а документи органів управління, складені та підписані від імені інших посадових осіб, є недійсними та незаконними, тобто, такими, що не створюють будь - яких юридичних наслідків для осіб, яким вони адресуються. За приписами статті 28 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», під санацією розуміється система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника. У відповідності до положень цієї ж статті ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з моменту винесення ухвали про введення процедури санації, зокрема: керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством; управління боржником переходить до керуючого санацією; зупиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи щодо управління та розпорядження майном боржника, повноваження органів управління передаються керуючому санацією, за винятком повноважень, передбачених планом санації. За вимогами статті 29 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», керуючий санацією зобов'язаний подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника. План санації обов'язково повинен передбачати забезпечення погашення заборгованості боржника з виплати заробітної плати. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 06.09.2011 року по справі № 6/132-Б-10 затверджено план санації ТОВ «Південна українська соєва компанія». Вказані вище обставини з посиланням на приписи ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» наведені Відповідачем по справі з метою доведення факту, що під час перебування Відповідача у процедурі санації, керуючим санацією в обов'язковому порядку передбачено заходи забезпечення погашення заборгованості з виплат Відповідачем заробітної плати, які (заходи) перевірені Господарським судом Херсонської області та затверджено відповідним судовим рішенням (ухвалою), яке набрало законної сили, що, в свою чергу, виключає можливість неврахування заборгованості (за наявності) Відповідача перед Позивачем з виплати заробітної плати. До того ж, стаття 1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачила, що учасниками у справі про банкрутство, зокрема, є представник працівників боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Проте, під час провадження у справі про банкрутство та подальшій санації Відповідача, від Позивача ні до Господарського суду Херсонській області, ні до керуючого санацією не надходило жодних заяв (повідомлень, скарг) про не включення наявної заборгованості по заробітній платі до плану санації. Обізнаність [PERSON] про порушення справи про банкрутство відносно Відповідача та призначення керівником підприємства керуючого санацією Брусенцевої Ольги Сергійовни підтверджується тим, що Позивач виконував посадові обов'язку бухгалтера безпосередньо під керівництвом керуючого санацією. Крім того, у відповідності до статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання боржника банкрутом», у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі. Окрім цього, в ухвалі Господарського суду Херсонської області від 1 березня 2013 року по справі № 6/132-Б-10 вказано, що план санації виконано на 56,7% від визначеного планом санації. Господарським судом Херсонської області, станом на 1 березня 2013 року, перевірено стан розрахунків ТОВ «Південна українська соєва компанія» по його зобов'язанням, у тому числі по зобов'язанням з виплати заробітної плати працівникам підприємства (з лютого по листопад 2011 року), погашення якої відбувається у першу чергу. До того ж, Господарським судом Херсонської області встановлено та підтверджено матеріалами справи № 6/132-Б-10 факт відсутності заборгованості Відповідача перед працівниками та державними цільовими фондами. Таким чином, Господарський суд Херсонської області, при розгляді звіту арбітражного керуючого в частині дослідження відсутності заборгованості Відповідача зі сплати заробітної плати Позивачу дослідив окремі бухгалтерські та первинні документи, складені та підписані легітимними посадовими особами (органами управління) Відповідача і дійшов висновку про відсутність заборгованості. За приписами статті 40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо затверджено звіт керуючого санацією боржника в порядку, передбаченому цим Законом. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 5 грудня 2013 року по справі № 6/132-Б-10 затверджено звіт керуючого санацією у зв'язку з виконанням плану санації і відновленням платоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю «Південна українська соєва компанія», визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, за зобов'язаннями, що виникли до дня порушення справи про банкрутство 17.11.2010 року, які не були заявлені в установлений цим Законом строк, а також ті, що відхилені господарським судом, а виконавчі документи за відповідними вимогами - такими, що не підлягають виконанню. Таким чином, відповідно на наведеного вище судового рішення, Відповідачем відновлено власну платоспроможність, план санації, у тому числі і розрахунки по виплаті заборгованості заробітної плати, виконано у повному обсязі. Відтак, Господарським судом Херсонської області перевірено виплату заробітної плати Відповідачем за період з 2010 року по 2013 рік (у процедурі банкрутства та санації), у тому числі і за період з лютого по листопад 2011 року по виплаті заробітної платі Позивачу. Стаття 61 Цивільного процесуального кодексу України, у вигляді частини 3, передбачила підстави, звільнення від доказування, а саме, - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до приписів ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», усі дії арбітражного керуючого, у тому числі у статусі керуючого санацією, оформлюється звітом з відповідними доказами, у вигляді додатків до звіту, отже, усі первинні документи керуючим санацією (документи, що підтверджують виплату заробітної плати) направлено керуючим санацією до Господарського суду Херсонської області у господарській справі № 6/132-Б-10 (справа про банкрутство Відповідача). З відповідних рішень Господарського суду Херсонської області по справі № 6/132-Б-10 вбачається, що судом зобов'язано передати усі первинні документи підприємства від керівництва ТОВ «Південна українська соєва компанія» (директор Романенко В.М.) спочатку керуючому санацією Брусенцевій О.С., в подальшому - керуючому санацією Тетерич Н.В., в подальшому - новому керівнику Відповідача, Лазарчуку Р.О., і вже потім [PERSON] Таким чином, у ТОВ «Південна українська соєва компанія» по справі відсутня вина у тому, що у примусовому порядку (за судовим рішення Господарського суду Херсонської області) змінювалися керівники підприємства та передавалися первинні бухгалтерські документи підприємства, у тому числі і бухгалтерські документи по заробітній платі (відомості тощо). Згідно з відомостями по виплаті заробітної плати [PERSON] з 16.04.2011 року по 30.04.2011 року, Позивачем через касу підприємства 30.04.2011 року отримано 2240,20грн., що підтверджується підписом директора ТОВ «Південна українська соєва компанія» Романенка В.М. та печаткою підприємства,що спростовує розрахунки Позивача щодо невиплаченої їй заборгованості по заробітній платі. У відповідності до приписів пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Відповідно до податкових розрахунків за формою 1-ДФ за 2011 рік ТОВ «Південна українська соєва компанія» нараховано [PERSON]дохід (заробітна плата) в сумі 10 562,91грн., а сплачено - 10 606,99 грн., що виключає можливість наявності заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] Вказане підтверджує факт нарахування Позивачу заробітної плати та, відповідно, підтверджує факт виплати заробітної плати (доходу), що у свою чергу, перевірено податковим органом, а податкова звітність прийнята [PERSON]без заперечень. Стаття 116 Кодексу законів про працю України передбачила, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже, враховуючи викладені вищи норми чинного законодавства та обставини щодо відсутності боргу із заробітної плати ТОВ «Південна українська соєва компанія» перед [PERSON], які перевірені судом у господарській справі, про що винесено відповідне судове рішення, яке набрало законної сили, такі обставини є доведеними у передбачений процесуальним законом спосіб, а відтак, не підлягають доказуванню в іншій справі. Тобто, враховуючи перебування Відповідача в процедурі санації, нагляд за проведенням якої у законній площині здійснено комітетом кредиторів, Господарським судом Херсонської області, під час якої (санації) виконані усі зобов'язання Відповідача перед кредиторами, у тому числі і зобов'язання із виплати заборгованості по заробітній платі, доводи Позивача щодо наявності такої заборгованості є необгрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed