Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом. В його обґрунтуванняпосилалась на те, що її батьки на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.1974 року придбали незавершений будинок по вул.Шевченка,8 у смт.Гірник Львівської області. У подальшому вони завершили будівництво і 16.10.1980 року на імя її батька (відповідача [PERSON]Т.) було видане реєстраційне посвідчення на даний будинок. Під час отримання права власності на вказаний будинок батько перебував у шлюбі із матірю [PERSON], а отже спірний будинок перебував у спільній сумісній власності батьків. Мати померла 21.10.1998 року. На час смерті матері вона постійно проживала у спірному будинку, а отже вважається такою, що прийняла спадщину. Однак оформити право власності на вказане спадкове майно вона не може у звязку із наявністю спору з батьком з приводу часток у спадковому майні. Крім неї, спадкоємцями майна матері після її сестрі є також батько, брат та двоє сестер. Тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/10 частину будинку по вул.Шевченка,8 у смт.Гірник Львівської області. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, вказаних у ньому. Позивачка додатково пояснила, що після смерті матері вона проживала у спірному будинку. У 2001 році вона одружилась, після чого через місяць чоловік її вигнав з дому. Після того вона поїхала на заробітки, а після повернення проживала у батьківському будинку разом з батьком, братом і його сімєю. Їй виділили одну кімнату. Позовні вимоги просила задовольнити. Представник позивача додатково вказав, що позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права на частку у майні після смерті її матері, оскільки на час смерті не було визначено її частку у спірному будинку, такий був придбаний під час шлюбу, а отже частка померлої становила 1/2. Спадкоємцями майна після смерті матері за законом були її чоловік та четверо дітей. Тому просить визначити за померлою матірю позивачки [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку по вул.Шевченка,8 у смт.Гірник Львівської області та за позивачкою право власності на 1/10 частину спірного будинку. Відповідач будучи допитаним в судовому засіданні 04.07.2016 року, пояснив, що будинок по вул.Шевченка,8 у смт.Гірник Львівської області придбав разом із дружиною у недобудованому стані, сам його добудовував. У нього є четверо дітей. На даний час разом з ним у будинку живе син з невістко. Одна дочка проживає в м.Червонограді, друга у монастирі, а позивачка не проживає постійно у будинку, а лише час від часу. Будинок утримує і ремонтує син [PERSON], позивачка не бере участь в утриманні будинку. Остання часто провокує в домі конфліктні ситуації, свариться, стоїть на обліку у психіатричній лікарні. Її ніхто не виганяв з будинку та не заперечує її прав на частку у будинку після смерті матері. Третя особа [PERSON] суду пояснив, що він являється рідним братом позивачки та сином відповідача, проживає у спірному будинку разом із ними та своєю дружиною. Проти позову не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого. Судом встановлено, що [PERSON] являлась матірю позивача та дружиною відповідача, що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачки та про шлюб її батьків. Копією відповіді КП ЛОР «Червоноградське МЮБТІ» №1540 від 31.03.2016 року стверджується, що будинок по вул.Шевченка,8 у смт.Гірник Львівської області зареєстрований за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Червоноградською державною нотаріальною конторою 02.10.1974 року і рішення Гірницької селищної ради №87 від 26.09.1980 року про затвердження акту закінчення будівництва індивідуального житлового будинку і записано в реєстрову книгу №1 за №123 16.10.1980 року. Наведене також підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02.10.1974 року, копією реєстраційного посвідчення від 16.10.1980 року та копією будинкової книги на спірний будинок. На час реєстрації права власності на вказаний будинок відповідач [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-СГ №149044. Як регламентовано ст.22 КпШС 1969 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Аналогічна норма міститься і у ст.60 СК України. Відповідно до положень ст.28 КпШС 1969 року у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Дане положення також закріплене у ст.370 ЦК України. Беручи до уваги те, що спірне будинковолодіння було передане у власність [PERSON] у період перебування у шлюбі із [PERSON], суд приходить до висновку, що зазначене майно належало подружжю на праві спільної сумісної власності. Виходячи із принципу рівності часток подружжя, кожному із них належало по 1/2 частки будинку. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ №104334, мати позивачки [PERSON] померла 17.10.1998 року. На час її смерті спадкоємцями її майна за законом були її чоловік (відповідач [PERSON]Т.) та четверо її дітей: позивачка [PERSON], її брат [PERSON] та двоє сестер [PERSON], [PERSON]. Частиною 3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час смерті матері позивачка проживала разом із нею, від спадщини не відмовлялась, а тому вважається такою, що прийняла її. \~\~\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка є\~\~спадкоємцем майна своєї матері та набула в порядку спадкування за законом право на 1/10 частину спірного будинку. Однак позивачці було відмовлено в оформленні права власності на частку у спірному будинковолодінні в порядку спадкування після смерті матері у звязку відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують належність цього майна спадкодавцеві та/або про реєстрацію цього права власності у встановленому законодавством порядку на імя спадкодавця, про що свідчить копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №498/02-14 від 08.04.2016 року. \~\~Відповідно до пункту 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За життя матері та після її смерті не було оформлено її право на частку у будинку по вул.Шевченка,8 у смт.Гірник Львівської області, тому позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на належну їй частку. Як передбачено ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», одним із документів, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Аналізуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved