overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: гараж, баня, сарай, літня кухня, сарай, огорожа, який розташований в [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька вона звернулася до Біляївської державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як не проведено реєстрацію прав власності на житловий будинок шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв'язку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову і пояснив, що при житті [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, але право власності не зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися, але від них надійшли заяви, в яких вони вказали, що позовну заяву визнають в повному обсязі і просять справу розглянути без їх участі. Представник Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явився, але надіслав заяву, в якій вказав, що позовну заяву визнає в повному обсязі і просить справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: гараж, баня, сарай, літня кухня, сарай, огорожа, який розташований в [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності від 21 січня 2008 року (а.с. 10). Позивачка відповідно до ст. 1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом, який був складений 31 січня 2012 року (а.с. 30). Вона звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як державна реєстрація права власності на житловий будинок не проводилась (а.с. 8). Відповідно до довідки Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області № 2174 від 11.12.2014 року згідно запису в погосподарській книзі № 19 на стор. 91 за [PERSON] числиться житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] (а.с. 15). Крім того, 21 січня 2008 року [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] (а.с. 10), але реєстрація права власності не проводилась. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на вказаний житловий будинок на момент його смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд визнати відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №14, що розташований на вул. Новоселів в с. Вигода, Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва №246/96 від 28.05.1996 року про право власності на житловий будинок, виданого державною нотаріальною конторою Біляївського району Одеської області, позивачці належить житловий будинок під №14, що розташований на вул. Новоселів в с. Вигода, Біляївського району Одеської області. В зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], який в ньому не проживає, так як вибув на інше місце проживання. Особистих речей відповідача в будинку не має, але він залишаються зареєстрований за вказаною адресою. Представник позивачки у судове засідання не зявилася, але на адресу суду надіслала листа у якому просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, хоча був повідомлений про день слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідно до свідоцтва №246/96 від 28.05.1996 року про право власності на житловий будинок, виданого державною нотаріальною конторою Біляївського району Одеської області, [PERSON] належить житловий будинок під №14, що розташований на вул. Новоселів в с. Вигода, Біляївського району Одеської області В зазначеному будинку прописаний [PERSON] згідно довідки від 21.09.2016 року №1430 виданої Вигодянською сільською радою Біляївського району Одеської області. Згідно акту про не проживання від 12.05.2013 року складеним депутатом Вигодянської сільської ради та відповідно до довідки № 1431 від 21.09.2016 року виданої Вигодянською сільською радою, [PERSON] за адресою: Одеська область, Біляївського району, с. Вигода, вул. Новоселів, буд. 14, з 2012 року не проживає в даному будинку , особистих речей немає. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] законний та обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд визнати відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком що розташований за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з погосподарськими будівлями, що підтверджується витягом № 24040003 про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 23 лютого 2014 року шлюб між ними розірвано. Після розлучення відповідач в її будинку не проживає, особистих речей відповідача в будинку не має, але він залишається бути зареєстрований за вказаною адресою, а тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим будинок. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі по мотивах зазначених в позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, підтвердив, що після розлучення з позивачкою з 2014 року у вищезазначеному будинку не проживає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідно до договору дарування житлового будинку від 26 червня 2009 року позивачці [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] Той факт що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS], підтверджується актом обстеження житлового будинку від 15.06.20188 року та довідкою наданою Чечельницькою селищною радою Чечельницького району Вінницької області № 1573 від 08.06.2018 року. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у будинку з 2014 року, він має бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд визнати відповідачів по справі такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою вул. Котовського №32 в с. Августівка Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до витягу про реєстрацію про право власності на нерухоме майно їй належить будинок, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Августівка, вул. Котовського №32. В зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] які в будинку не проживають з вересня 2014 року, так як вибули на інше місце проживання, та їх місцезнаходження невідоме. Особистих речей відповідачів в будинку не має, але вони залишається зареєстрованими за вказаною адресою. Представник позивачки у судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до судового засідання не зявилися, хоча були повідомлені про день слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідно до витягу про реєстрацію про право власності на нерухоме майно [PERSON] належить будинок, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Августівка, вул. Котовського №32. В зазначеному будинку прописані [PERSON] та [PERSON] згідно відомостей наданих Біляївським РВ ГУДМС України в Одеській області. Згідно акту про не проживання від 25.01.2016 року складеним депутатом Августівської сільської ради та відповідно до довідки № 108 від 30.01.2017 року виданої виконавчим комітетом Августівської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Августівка, вул. Котовського №32, з вересня 2014 року не проживають в даному будинку , особистих речей немає. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] законний та обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд визнати відповідачку по справі такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою що розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 26.03.2009 року виконавчим комітетом Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області , їй на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON], яка в квартирі не проживає з 2012 року, так як вибула на інше місце проживання, та її місцезнаходження невідоме. Особистих речей відповідачки в квартирі не має, але вона залишається зареєстрованою за вказаною адресою. Позивачка у судове засідання не зявилася, але на адресу суду надіслала листа у якому просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка до судового засідання не зявилася, хоча була повідомлена про день слухання справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26.03.2009 року виконавчим комітетом Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області, [PERSON] на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] В зазначеній квартирі прописана [PERSON] згідно довідки від 28.11.2016 року №2017 виданої Вигодянською сільською радою Біляївського району Одеської області. Згідно акту про не проживання від 28.11.2016 року складеним депутатом Вигодянської сільської ради та відповідно до довідки № 2058 від 28.11.2016 року виданої Вигодянською сільською радою, [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 2012 року не проживає в даній квартирі , особистих речей немає. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] законний та обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 4000 грн. та судові витрати по справі в сумі 243,60 грн.. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року [PERSON] передала у борг [PERSON] гроші в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, про що остання написала розписку, в якій зобов'язалась повернути борг до червня 2015 року. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. На даний час відповідачка не сплатила позивачці жодної гривні за розпискою, на її неодноразові прохання добровільно сплатити борг за договором позики [PERSON] відповідає, що в неї немає коштів, щоб сплатити борг, тобто ухиляється від виконання умов договору позики. З цих підстав позивачка вважає, що [PERSON] не хоче повернути борг у добровільному порядку, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачки суми боргу в розмірі 4000 грн.. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти за договором позики від 25 грудня 2014 року у розмірі 4000 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики в сумі 8700 грн. та судові витрати по справі в сумі 243,60 грн.. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідачка - [PERSON] судове засідання повторно не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем, займається торгівлею одягом. 01 травня 2013 року позивачка передала у борг [PERSON] товару на суму 8700 грн., про що остання написала розписку, в якій зобов'язалась повернути борг до 01 червня 2013 року. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. На даний час відповідачка не сплатила позивачці жодної гривні за розпискою, на її неодноразові прохання добровільно сплатити борг за договором позики [PERSON] відповідає, що в неї немає коштів, щоб сплатити борг, тобто ухиляється від виконання умов договору позики. З цих підстав [PERSON] вважає, що [PERSON] не хоче повернути борг у добровільному порядку, тому позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачки суми боргу в розмірі 8700 грн.. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 8700 грн. та судові витрати по справі в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON], [INFO] за період з 01 травня 2010 року по [INFO] року в розмірі 15.492,33 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні змінила свої позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментах в розмірі 8492,33 грн.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав частково та пояснив, що він сплачував щомісячно аліменти на утримання сина в розмірі 200 грн.. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27 червня 2000 року Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області виніс рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини щомісячно, починаючи з 13 червня 2000 року і до повноліття дитини. Дане рішення відповідачем не виконувалось, в результаті чого станом на [INFO] року утворився борг по сплаті аліментів, що відповідно до розрахунку, наданого Відділом державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції, становить 15.492,33 грн. Боржник скрив як від державного виконавця, так і від позивачки та їхнього сина, що працює на ПАТ «ОГЗК» машиністом крана і одержує стабільну заробітну плату. Відповідач самостійно сплачував по 200 грн. щомісячно, але дитина на даний час навчається і позивачці потрібні додаткові кошти, оскільки на її утриманні знаходиться ще один малолітній син від другого шлюбу [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні відповідач надав квитанції по оплаті заборгованості за вказаний позивачем період, розмір якої складає 7.000 грн., які потрібно відрахувати від розміру заборгованості по аліментам. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial