overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 15.02.2014 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Руднє-Бистрянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 5. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 15.02.2014 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Руднє-Бистрянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 5, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №285 від 17.11.2016 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 15.06.2004 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 35. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивача визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 15.06.2004 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 35, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини близько трьох років, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 28.05.2015 року за №121, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 16.02.1991 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Білокоровицькою сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 4. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 16.02.1991 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Білокоровицькою сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі тривалого часу не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо близько трьох місяців, спільного господарства не ведуть. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 16.05.2002 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Копищенської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 04. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка у судове засідання надала письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 16.05.2002 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Копищенської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 04, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини більше трьох місяців, спільного господарства не ведуть. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 17.07.2010 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 34. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 17.07.2010 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 34, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини більше року, спільного господарства не ведуть. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 17.09.2005 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 79. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 17.09.2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 79, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 30.10.2014 року за №1301, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 18.01.1986 року вони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 06. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 18.01.1986 року уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини близько трьох місяців, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що підтверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 30.03.2016 року за №607/05-6, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України слідує, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 18.06.2005 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Замисловицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 04. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 18.06.2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Замисловицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 04, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини більше року, спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 12.01.2015 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved