Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі і пояснила, що в лютому 2009 року вона отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] розміром 2,5953 га та Державний акт про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] розміром 0,2622 га. Після отримання Державних актів на земельну ділянку вона не укладала договору оренди земельних ділянок з відповідачем. Наприкінці 2014 року вона звернулася до відповідача з того приводу, що вона бажає самостійно обробляти свої земельні ділянки, проте їй стало відомо, що дана земельна ділянка використовується та обробляється ТОВ «Таращанський край» та строк дії договору оренди земельних ділянок № [NUMBER] від 26.10.2009 року становить 10 років, тобто до 19.01.2020 року. Зі слів своєї матері [PERSON] їй стало відомо, що підпис на договорі поставила мати в присутності працівників ТОВ «Таращанський край». Вона не уповноважувала матір на укладення та підписання договору. Також вона не підписувала акт прийому-передачі земельної ділянки, що є обов'язковим до договору оренди землі. Позивачка стверджує, що даний договір не підписувала, а підписала її мати у присутності працівників ТОВ «Таращанський край», проте орендну плату отримувала. Просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] від 26.10.2009 року, укладений між нею та ТОВ «Таращанський край». Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивачки підтримав позов в повному обсязі і просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] від 26.10.2009 року, укладений між позивачкою та ТОВ «Таращанський край» та просить стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн та витрати на проведення експертизи в сумі 2590 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та пояснив суду, що 26.10.2009 року між позивачкою та ТОВ «Таращанський край» укладено договір оренди земельної ділянки № [NUMBER]. Даний договір підписаний матір'ю позивачки, що обидві не заперечують. Ймовірно позивачка знала та могла знати про підписання договору з моменту його підписання, оскільки протягом п'яти років отримувала орендну плату від ТОВ «Таращанський край». Просить застосувати строк позовної давності і відмовити позивачці в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Суд встановив, що в матеріалах справи є договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] укладений 26.10.2009 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таращанський край», згідно якого позивачка передала в оренду належну їй на підставі Державного акту серія [NUMBER] земельну ділянку площею 2,5963 га строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі, встановленому договором. Договір зареєстрований Управлінням Держкомзему у Таращанському районі 19.01.2010 року. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як встановлено судом і визнається сторонами оспорюваний договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] від 26.10.2009 року від імені позивачки був підписаний її матір'ю [PERSON] Покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідчать про те, що позивачці було відомо про укладення договору оренди землі та підписання його від її імені її матір'ю з часу його укладення, тобто з 26 жовтня 2009 року. Позивачка не заперечує тієї обставини, що з часу укладення договору та проведення його державної реєстрації до звернення із вказаним позовом в суд її мати щорічно отримувала орендну плату в розмірі, визначеному п.2.4 Договору. Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про наявність волевиявлення [PERSON] на укладення оспорюваного договору оренди землі 26 жовтня 2009 року, а відтак її посилання на норми статей 203, 215 ЦК України є безпідставними. Крім цього, обґрунтованими є посилання представника відповідача на пропуск позивачкою строку позовної давності, як підставу відмови в позові. Так, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Встановлені при розгляді справи обставини свідчать про те, що про порушення свого права відповідно до предмету позовних вимог [PERSON] могла довідатись з часу укладення оспорюваного договору оренди землі, тобто з 26 жовтня 2009 року. Оскільки з позовом в суд позивачка звернулася в грудні 2014 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності, доказів поважності причин пропуску строку не довела, представник відповідача до винесення рішення подав заяву про застосування позовної давності, то відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Указані обставини встановлено з пояснень сторін, показань свідків, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Outcome: dismissed