Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі ? частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на двох дітей,починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них народились діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає, хоча працездатний і може за своїм матеріальним станом надавати дітям допомогу, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Особи, які беруть участь у справі про дату, час і місце судового засідання повідомленні належним чином у порядку, передбаченому ст.ст. 74, 76, 77 ЦПК України. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову,виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 30 жовтня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що в книзі реєстрації про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 81. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №12 від 10.01.2017 року діти проживають разом з матір'ю. як вбачається з довідки № ТЧ-1-19/239 від 03.02.2017 р. [PERSON] - відповідач по справі, працює у виробничому підрозділі Локомотивне депо «Одеса-Сортувальна» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з 20.12.1997 р. на посаді машиніст тепловоза. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, офіційно працевлаштований, інших дітей, непрацездатних дружини та батьків на утриманні не має, так як в доказів їх існування суду не надав, чим не виконав вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, у зв'язку з чим повинен утримувати своїх малолітніх дітей. При ухваленні рішення по справі суд керується положенням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік», яким встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Суд враховує положення закону про те, що позивачка як і відповідач також має обов`язок утримувати неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовну заяву про стягнення аліментів задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред'явлення заяви до суду та досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв'язку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved