Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 25.02.2000 р. за №2111 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2003 р. №з-1452. Окрім неї у квартирі також зареєстровані син - [PERSON], [PERSON] - третя особа по справі, та донька - [PERSON], відповідач по справі. Ще у 2007 році відповідач добровільно виїхала з квартири, вивезла свої речі та з цього дня жодного разу не з`являлась за місцем реєстрації, мешкати в квартирі бажання не виказувала. Оскільки відповідач у спірній квартири не проживає понад встановлений термін, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Згідно наданої заяви позовні вимоги підтримала у повному та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. У судове засідання відповідач не з'явилася, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON], позивачка по справі, є власницею 2/3 часток квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2003 р., виданого державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотконтори Васильєвою Н. М. за реєстровим №3-1452 (а.с. 9), що зареєстроване у КП БТІ м. Донецька за №3999284 в реєстровій книзі 3/25дк-113 номер запису 181 від 04.08.2004 р. (а.с. 10), та на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 25.02.2000 р. за №2122, виданого Представництвом Фонду держмайна України в м. Донецьку, яке зареєстроване у КП БТІ м. Донецька за №181 від 05.01.2001 р. (а.с. 11). Інша 1/3 частка спірної квартири належить на праві спільної часткової власності [PERSON] Позивачка зареєстрована у зазначеній квартирі з 04.05.1982 року, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] (а.с. 5). Крім неї у квартирі також зареєстровані донька - [PERSON], відповідач по справі, син - [PERSON] та онук - [PERSON], що підтверджується довідкою КП «КК Ленінського району м. Донецька» (а.с. 12). За зазначеною адресою відповідач не проживає з 2007 року, що підтверджується актом від 10.09.2013 р., складеним майстром т/у КП КК Ленінського району м. Донецька (а.с. 4). Відповідно до ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до статті 405 ЦК України право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з роз'яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року із змінами «Про деякі питання , що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час, більше, ніж один рік, без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS], не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, домовленостей щодо користування цим приміщенням між сторонами не було, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування даним жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. На підставі ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року зі змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved