Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання батьківства. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з початку 2003 року. Зазначає, що шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану вони не реєстрували, однак сімейні відносини оформили шляхом вінчання в храмі с.Пороги. Перебуваючи в незареєстрованому шлюбі, [INFO] вона народила сина [PERSON] . Після народження дитини відповідач не виявив бажання подати відповідну заяву про реєстрацію батьківства, а тому в свідоцтві про народження дитини відомості про батька дитини були записані з її слів. На даний час відповідач перейшов проживати окремо, до дитини не навідується, матеріально її не підтримує. Через відсутність актового запису про його батьківство вона не може звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів. Оскільки в добровільному порядку вирішити виниклий спір відповідач відмовляється, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з викладених підстав, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо визнання його батьківства стосовно сина [PERSON] . Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, які 08.02.2003 року оформили церковним шлюбом (а.с.5). Під час перебування у фактичному шлюбі [INFO] у сторін народився син [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини (а.с.4) матір`ю зазначено позивачку [PERSON] , а відомості про батька зазначено зі слів матері. У свідоцтві про хрещення дитини від 25.03.2007 року (а.с.6) батьком дитини зазначено відповідача [PERSON] Факт батьківства щодо неповнолітнього сина [PERSON] в судовому засіданні відповідач не заперечує. Відповідно до ч.1 ст.126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. В силу вимог ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Окрім того, відповідно до п.2.1, 2.8 та п. розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затвердженого наказом МЮУ від 12.01.2011 року № 96/5, заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач своє батьківство не оспорює, позов визнає й підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у підготовчому судовому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, то позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову, а саме 384,20 грн. На підставі ст.ст. 126, 128-134 СК України, та

Outcome: approved