Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в подальшому уточнивши його (а.с. 1-3, 24-26), в якому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Харківська область, Печенізький район, смт. Печеніги, вулиця Зінченко, 245 (далі за текстом- спірний будинок), з часу вибуття з грудня 2015 року. Крім того, просила зобовязати Печенізьку селищну раду Печенізького району Харківської області зняти відповідача з реєстраційного обліку в її домоволодінні, що знаходиться за вищезазначеною адресою. У судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі та пояснила суду, що вона є власницею спірного будинку, в якому мешкає разом зі своєю неповнолітньою донькою - [PERSON], [INFO]. Зазначала, що наприкінці 2012 року вона познайомилася з відповідачем, який на той час мешкав у селі Бабинці, Погребещинського району, Вінницької області, і на ґрунті виниклих взаємних стосунків, почала з ним зустрічатися, після чого він переїхав жити в належне позивачці спірне домоволодіння. 12 лютого 2013 року за її згодою відповідач був зареєстрований у спірному будинку, однак, витрат на утримання будівлі він не несе, спільного господарства з позивачкою не веде, поточного та капітального ремонту цього будинку не здійснює. З грудня 2015 року відповідач виїхав з домоволодіння, його місцезнаходження на цей час їй не відомо, матеріальних претензій він до неї не пред'являв, спільних дітей не мають. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с. 21, 40-41), про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За відомостями наведеними в листі Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 02-20/547 від 22 червня 2017 року відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 16). Як убачається зі зворотних поштових повідомлень судові повістки, ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви та доданих до неї матеріалів, уточнена позовна заява не були отримані відповідачем за місцем реєстрації та були повернуті суду за закінченням строку зберігання (а.с. 21, 40). Вживши всіх необхідних заходів для повідомлення відповідача щодо розгляду судової справи, за наявності відомого зареєстрованого місця проживання останнього, відповідно до частини 5 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає судовий виклик таким, що вручений відповідачу належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Печенізька селищна рада Печенізького району Харківської області в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с. 38), через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с. 39). Суд, заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, будинок № 245 по вулиці Зінченка в смт. Печеніги, Печенізького району, Харківської області (далі за текстом, спірний будинок), належить на праві приватної власності [PERSON], відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРЕ № 838324 від 24 лютого 2011 року, посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Печенізького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за реєстровим номером 113 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Печенізьке бюро технічної інвентаризації» 01 березня 2011 року, за реєстраційним номером 32736559 (номер запису 359 в книзі 4) (а.с. 5). Відповідно до довідки виконавчого комітету Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області № 1751 від 12 лютого 2017 року (а.с. 6), № 2939 від 17 серпня 2017 року (а.с. 34) та будинкової книги на спірний будинок (а.с. 8-9) в цьому будинку зареєстрований [PERSON] з 12 лютого 2013 року. Як убачається з матеріалів справи, а саме, квитанцій про сплату комунальних послуг ,витрати по утриманню житлового будинку № 245 по вулиці Зінченко в смт. Печеніги Печенізького району Харківської області здійснює позивачка (а.с. 29-33). За відомостями, наведеними в акті, складеному 15 серпня 2017 року депутатом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області [PERSON], на предмет фактичного проживання осіб у спірному будинку, за участі сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач за місцем реєстрації не проживає з грудня 2016 року (а.с. 27). Свідок [PERSON] будучи допитаною в ході судового розгляду справи, пояснила, що вона давно товаришує з позивачкою, що вони спілкуються та відвідують домівки одне одного, при цьому вона відповідача у спірному будинку не бачила починаючи з грудня 2015 року. Особистих речей відповідача в спірному домоволодінні не має. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст.321 ЦК України). Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів, а саме: визнання права, припинення дії, яка порушує право. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членами його сімї. На час розгляду справи встановлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідач не є членом сімї [PERSON] у розумінні ст. 64 та ч. 4 ст. 156\~ ЖК України, будь-які речові прав на спірний будинок у відповідача відсутні, у звязку з чим, суд захищаючи права власності позивачки, вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним домоволодінням. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку в спірному будинку, оскільки виходячи зі змісту статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема, на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. За таких обставин, відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України позивачка не набула права звернення до суду з вимогою щодо зняття відповідача з реєстрації у спірному будинку, адже на теперішній час для цього відсутня необхідна правова підстава, якою може стати, зокрема, відповідне рішення суду, а тому право позивачки не є порушеним, невизнаним або оспорюваним. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Згідно з частиною 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок підлягає стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial