Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом, пізніше уточненим, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері - [PERSON], яка померла [INFO], обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступними обставинами. [INFO] померла [PERSON], яка є матір'ю позивачки та до дня своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. Свого часу. 28.09.1974 року позивачка вийшла заміж, внаслідок чого змінилося її прізвище - з дошлюбного «[PERSON]» на «[PERSON]». 14.08.1981 року сім'я позивачки отримала ордер №2891, серії МР на вселення до квартири за адресою: [ADDRESS], при цьому в ордері позивачка зазначена в якості члена сім'ї, що вселялася до квартири. Саме з цього часу позивачка мешкає у зазначеній квартирі. За життя [PERSON] квартиру, в якій вона мешкала разом із членами своєї сім'ї, було приватизовано, про що АТ «Краян» 19.06.1996 року було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], є мати позивачки [PERSON], та члени її сім'ї - позивачка [PERSON] та її син [PERSON]. На момент смерті матері [PERSON] позивачка постійно мешкала у зазначеній квартирі. Спадкове майно, яке залишилось після смерті матері позивачки, складається із 1/3 частини спірної квартири. У зв'язку із юридичної необізнаності, позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Коли позивачка звернулася із відповідною заявою до сьомої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, вона отримала постанову від 25.07.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку із пропуском позивачки строку для звернення за отриманням свідоцтва. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити, та про долучення доказів до матеріалів цивільної справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду заяву про визнання позову. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу у відсутність осіб, що не з'явилися, і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечувала проти такого вирішення справи. Оглянувши матеріали справи, отримані судом від третьої особи відомості щодо спадкової справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке було видане повторно Іллічівським райбюро ЗАГС м. Одеси вбачається, що [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON], про що було зроблено відповідний запис № 79 в книзі записів актів громадянського стану про народження. 28 вересня 1974 року в Палаці одружень міста Одеси між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний запис за № 3065 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Після укладення шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]». 12 березня 1985 року відділом ЗАГС Малиновського району міста Одеси було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], про що було зроблено відповідний запис № 142 в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбів. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке було видане повторно Іллічівським райбюро ЗАГС м. Одеси вбачається, що [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON], про що було зроблено відповідний запис №1161 в книзі записів актів громадянського стану про народження. 27.09.1975 року в Іллічівському ЗАГС міста Одеси між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний запис за № 1005 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Після укладення шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]». [INFO] померла [PERSON], про що відділом РАГС Жовтневого районного управління юстиції міста Одеси було зроблено відповідний запис № 4380 в книзі реєстрації актів про смерть. З довідки № 22 Дільниці № 7 КП «ЖКС «Черьомушки»» від 19.06.2014 року вбачається, що [PERSON] до часу своєї смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.06.1996 року АТ «Краян», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 19.06.1996 року отримали право власності, в рівних долях, на квартиру [ADDRESS], відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане згідно до розпорядження органу приватизації № 121 від 1906.1996 року, зареєстроване та записане в реєстрову книгу за № 55-96. Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване 03 липня 1996 року в Одеському МБТІ, записане в реєстрову книгу за № 178пр, стор. 107, реєстр № 99. Суд встановив, що під час життя [PERSON] стала власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], яка увійшла до складу спадкового майна після її смерті. Відповідно до ст. 458 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно положень ст. 459 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно положень п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно положень п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З постанови від 25 липня 2014 року державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. вбачається, що позивачці [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] після смерті її матері [PERSON], в зв'язку із пропуском встановлених строків для звернення. За відповіддю Сьомої Одеської державної нотаріальної контори на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Таким чином, крім позивачки, ніхто за отриманням свідоцтва про право спадщину після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертався. За поясненнями позивачки, вона мешкала з часу отримання ордеру на квартиру в 1981 році разом із своєю матір'ю за адресою цієї квартири, і мешкає зараз, хоча і не була зареєстрована за цією адресою на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що після поховання матері позивачка звернулася фахівців в області права, і її було повідомлено, що, оскільки вона постійно мешкала разом із померлою, вона є такою, що фактично прийняла спадщину, і тому вона може звертатися за оформленням будь-коли, та з причини юридичної необізнаності, отримання невірної консультації та за іншими обставинами, позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає, що позивачка [PERSON] з поважних причин пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд вважає можливим надати позивачу [PERSON] трьохмісячний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, з моменту набрання рішенням законної сили. Також у вищезазначеному пункті пленуму Верховний суд України приходить до висновку, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: approved