overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 25.11.2015 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 150. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 25.11.2015 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 150, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №70 від 20.04.2017 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 27 січня 2007 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина -[PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивачка вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає. В судовому засіданні встановлено, що сторони 27 січня 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 06, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина -[PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідно до свідоцтва про народження дитини. Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків більше 4-х років, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивачки для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 28.07.2005 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 55. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON],[INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 28.07.2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 55, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON],[INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №84, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 29.07.2006 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом №11. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 29.07.2006 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом №11, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини біля року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 03.03.2014 року за №36, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 29.12.1995 року вони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 102. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 29.12.1995 року уклали шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 102, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, майже рік проживають окремо. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що підтверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 26.02.2016 року за №46, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України слідує, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. При цьому посилається на те, що 09 листопада 1996 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та сім`ю. Шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть з серпня 2013 року. Позивачка зазначає, що відповідач відмовляється звертатися до органів реєстрації актів цивільного стану для розірвання шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення повідомлялася судом належним чином, згідно поданої до суду заяви просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 листопада 1996 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №623 (що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], видане повторно 08 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області, оригінал якого міститься в матеріалах справи). Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть з серпня 2013 року. Суд вважає, що оскільки сім'я фактично розпалась та існує формально з серпня 2013 року, надання строку для примирення є безпідставним. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що подружнє життя не склалось, збереження його неможливо тому, що вони втратили взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть. На даний час вона змушена проживати разом з відповідачем, однак діти знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Позивачка в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява в якій просить розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, про причину неявки суд не повідомив, письмових заперечень на позов не надав. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції, Запорізької області, актовий запис № 398, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с.6/ Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. /а.с. 7,8/ Сторони припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що втратили взаєморозуміння. Шлюбні відносини позивачка відновлювати намірів не має. Спорів про розподіл майна та виховання дітей сторони не мають. При таких обставинах, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо і суперечить інтересам позивачки. Крім того, на утриманні позивачки знаходиться неповнолітні діти, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що подружнє життя не склалось, збереження його неможливо тому, що вони мають різні погляди на створення побуту, побутові проблеми та виховання дитини, в разі чого виникали сварки, які призвели до втрати взаємоповаги. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Бурякова» Позивачка в судове засідання не з’явилась, від неї надійшла заява в якій просить розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з’явився, від нього надійшла заява в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, згоден розірвати шлюб з позивачкою, сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку але не меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.02.2007 року Новоолексіївською селищною радою Генічеського району, Херсонської області, актовий запис № 6, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с.6/ Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 7/ Сторони припинили шлюбні відносини у зв’язку з тим, що мають різні погляди на створення побуту, побутові проблеми та виховання дитини, в разі чого виникали сварки, які призвели до втрати взаємоповаги. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Шлюбні відносини сторони відновлювати намірів не мають. Спорів про розподіл майна та виховання дитини сторони не мають. При таких обставинах, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо і суперечить інтересам сторін. Крім того неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved