Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що 31.08.1996 р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому змушена звернутися до суду із вказаним позовом і просить суд стягувати відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ј частки від всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. Також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій справу просить розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, із свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7) встановлено, що сторони 31.08.1996 р. зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.8) сторони зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Дяковецької сільської ради Літинського району вінницької області за №598 від 13.09.2019 р. (а.с.9) до складу сім`ї [PERSON] входить чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , 1997 р.н. та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи та врахувавши письмову позицію сторін, враховуючи визнання позову відповідачем та відсутність відомостей про перебування на утриманні у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини чи батьків, суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі ј частки від всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач є батьком і зобов`язаний його утримувати до досягнення повноліття. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України на відповідний рахунок необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 гривень та документально підтвердженні витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Outcome: approved