Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 26.09.2008 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Вказувала, що 19.11.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час позивачка самостійно займається вихованням та утриманням сина. Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги не надає. Посилається на те, що з 14.02.2013 року син знаходиться на диспансерному обліку в КМДКЛ №9 з діагнозом: ідеопатична епілепсія, генералізовані судомні припадки, що підтверджується випискою із медичної картки №14612 від 29.10.2018 року. Позивачка витрачає значні кошти на його лікування та оздоровлення. Відповідач офіційно не працевлаштований, його доходи мають мінливий характер. Свій кошти відповідач витрачає на власні потреби. Відповідач працездатний, аліменти нікому не платить, інших осіб на утриманні не має. Зважаючи на такі обставини, позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи 19.11.2018 року і до досягнення повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки. Пояснив суду, що не має доходів взагалі. На даний момент сам тяжко хворіє. Незважаючи на те, що сам є батьком дитини, змушений бути на утриманні своєї матері, яка допомагає коштами на лікування. Зважаючи на свій незадовільний матеріальний стан та стан здоров'я, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.09.2008 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 725, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві (а.с.4). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Дитина перебуває на утриманні матірі, що сторонами не заперечується. Батько дитини на утримання дитини кошти в добровільному порядку не надає, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на відсутність доходів у відповідача, незадовільний стан його здоров'я, підтверджений медичною документацією, суд дійшов висновку про можливість стягнення з нього аліментів у мінімально можливому розмірі, тобто у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у розмірі 3000 грн., як це просить позивач, неможливе, зважаючи на те, що відповідач доходів не має. Факт відсутності доходів у відповідача та його лише періодичні заробітки не заперечувала і сама позивачка. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А відтак аліменти підлягають стягненню на користь позивачки з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 19.11.2018 р. За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Таких доводів суду не спростовують твердження відповідача про те, що він не повинен сплачувати аліменти взагалі, оскільки сам перебуває на утриманні своєї пристарілої матері, оскільки СК України сплату аліментів пов'язує з фактом наявності дитини, а не з матеріальним станом платника аліментів. Майновий стан платника суд врахував, стягнувши мінімальний розмір аліментів, гарантований законом. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial