Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даною позовною заявою в обгрунтування якої вказує, що вона працювала у відповідача на посаді завідуючої клініко-діагностичної лабораторії(лаборант з вищою немедичною освітою) . 14.01. 2013 року вона звільнилась з лікарні на підставі ч.5 ст. 36 КЗпП України і 15.01. 2013 року була прийнята на аналогічну посаду Володарсько-Волинського Центру ПМСД. На час звільнення з лікарні у неї були невикористані відпустки за які відповідач не виплатив їй компенсації і не перерахував вказаної компенсації до Володарсько-Волинського Центру ПМСД, куди вона перейшла працювати по переведенню. Позивачка просить суд стягнути з Володарсько-Волинської районної лікарні на її користь грошову компенсацію за невикористані відпустки. Позивачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибула надіславши заяву про розгляд справи у її відсутності, що заявлений позов вона підтримує. Представник відповідача будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибула надіславши заяву про розгляд справи у її відсутності, що заявлені вимоги вона визнає та додала довідки про наявну заборгованість. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 83 КЗпП України у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, грошова компенсація за невикористані ним дня щорічних відпусток, за його бажанням, повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. Відповідно до ч.1, 3 ст.. 24 Закону України « Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпустки. У разі переведення його на роботу у інше підприємство, така грошова компенсація, за його бажанням, повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке працівник був переведений. - 2 - В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до рішення Володарсько-Волинської районної ради від 21 грудня 2012 року в січні місяці 2013 року був створений Володарськ-Волинський центр первинної медико-санітарної допомоги на базі Володарсько-Волинської районної поліклініки, яка входила до складу Володарсько-Волинської центральної районної лікарні. У зв'язку з цим були розподілені функції між Центром ПМСД та районною лікарнею, а працівники які стали працювати в Центрі ПМСД були звільнені з ЦРЛ на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України та по переводу були влаштовані в Центр ПМСД. За невикористані відпустки, осіб, які були переведені до новостровореної медичної установи, відповідач не перерахував компенсаційні кошти за невикористані відпустки до Центру ПМСД. Як Володарсько-Волинська центральна районна лікарня так і новостворений Володарсько-Волинський центр первинної медико-санітарної допомоги фінансуються відділом охорони здоров'я Володарсько-Волинської районної державної адміністрації з районного бюджету на галузь « Охорона здоров'я». При звільненні працівника за переведенням на інше підприємство трудове законодавство передбачає особливий порядок виплати грошової компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до ст. 24 Закону України « Про відпустки» у випадку звільнення працівникові виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Згідно з п.1 ст. 4 Закону поняття » невикористані дні щорічної відпустки» включає в себе дні як основної, так і додаткової відпустки, що належить працівникові. Грошова компенсація за невикористані відпустки за бажанням працівника (про що він вказує у своїй заяві) може бути перерахована на поточний рахунок підприємства, на яке від переводиться. Сума такої компенсації виплачується при нарахуванні заробітної плати для оплати відпустки за новим місцем роботи. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. У вказаній статті йдеться про стягнення заробітної плати, але це саме стосується і грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Адже відповідно до п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13.01. 2004 року № 5 суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток, у розмірах, передбачених законодавством, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. А відповідно до ст. 2 Закону України « Про оплату праці» додаткова заробітна плата - це винагорода, за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона передбачає доплати, надбавки, гарантії та компенсаційні виплати, передбачені законодавством та премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань та функцій. Тобто компенсація за невикористані відпустки є компенсаційною виплатою , передбаченою законодавством, а отже є елементом додаткової заробітної плати. Згідно довідки Володарсько-Волинської ЦРЛ, позивачка, за час роботи у відповідача не використала відпустки за періоди з 20.11.2011 року по 19.11.2012 року, з 20.11.2012 року по 14.01.2013 року, всього 35 календарних днів на суму 3892 грн. 70 коп. Згідно довідки Володарсько-Волинської ЦРЛ та Володарсько-Волинського Центру ПМСД позивачці надана відпустка за період роботи в Володарсько-Волинській ЦРЛ тривалістю 6 календарних днів та виплачені відпускні в сумі 579 грн. 36 коп.. За досліджених в суді обставин у відповідача перед позивачкою є заборгованість по компенсації за невикористані відпустки за період з 20.11.2011 року по 19.11.2012 року, з 20.11.2012 року по 14.01.2013 року в сумі 3313 грн. 34 коп. ( 3892 грн.70 коп. заборгованості за невикористані відпустки - 579 грн. 36 коп. отриманих відпускних за період роботи в ЦРЛ ). В описовій частині позовної заяви позивачка вказувала, що в результаті того, що з нею не було проведено розрахунок за невикористані відпустки, відносно неї були порушені вимоги ст. ст. 116, 117 КЗпП України, що їй були заподіяні моральні страждання, але в - 3 - резолютивній частині позовної заяви позивачка не ставить питання про стягнення з відповідача будь-якої суми в рахунок стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Відповідно ж до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Outcome: partial