Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом 10 грудня 2008 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, пояснивши суду , що наполягає на позбавленні батьківських прав в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , бо відповідач від виховання та утримання дитини в повному обсязі самоусунувся, дитиною не цікавиться. Шлюбні стосунки між позивачкою та відповідачем припинився в 1994 році, після того, як відповідач залишив сім»ю та виїхав на постійне місце помешкання до Російської Федерації Ніякої матеріальної допомоги відповідач не надає дитині , багато років вона його розшукувала через службу судових приставі Росії, станом на 2006 рік заборгованість по аліментам складала понад 70 тис. російських рублів., відповідач не знає в якій школі дитина навчалася, долею дитини не цікавиться протягом сімнадцяти років.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив, у зв»язку з чим судом було надане судове доручення до компетентного суду Російської Федерації, яке виконано належним чином та відповідач був опитаний Пролетарським районним судом м. Тули 24.11.2009 року. Відповідач пояснив суду , що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, але вважає, що тоді він не винен сплачувати аліменти на утримання сина. За таких обставин на підставі вимог ч 4 ст.169 ЦПК України суд за клопотанням представника позивачки вважає за можливе розглянути справу в відсутність відповідача та постановити заочне рішення по справі. Зацікавлена особа - Орган опіки та піклування Дзержинського РВК м. Харкова в особі спеціаліста ради з питань діяльності виконавчих органів влади Кривонос М.Ю. звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи в відсутність представника ,вказавши , що позбавлення відповідача батьківських прав повинно мати місце виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Вислухавши пояснення позивачки, ознайомившись з волевиявленням зацікавленої особи та відповідача , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.09.1991 року, про що було зроблено відповідний актовий запис про реєстрацію шлюбу № 1229 в Палаці «Жовтневий» м. Харкова, шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить актовий запис про реєстрацію розірвання шлюбу № 524 від 31.05.1994 року, який виконано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова. В графі «мати» актового запису про реєстрацію народження [PERSON] № 1000 від 08.09.1992 року ,який виконано Пролетарським відділом ЗАГС м. Тула Російської Федерації вказано « [PERSON] »,в графі «батько» актового запису вказано « [PERSON] » . Відповідач [PERSON] неповнолітнім сином не цікавився протягом 17 років, в його вихованні та утриманні участі не приймав, що знайшло підтвердження в характеристиці хлопчика , яку видано Харківським технологічним ліцеєм №56 від 05.12.2008 року та згідно з яким хлопчик навчається в ліцею з з першого класу, за цей час батько хлопчика до ліцею ніколи не приходив, дитиною займається тільки матір, яка відвідує батьківські збори, приділяє належну увагу вихованню та навчанню неповнолітнього хлопчика. Харківський Поштамт своїм листом № 9-Б-595 від 26.09.2008 року повідомив, що грошових переказів на утримання дитини на ім.»я [PERSON] за останній рік від [PERSON] не надходило. На підставі ст..150 Сімейного Кодексу України на батьків покладено обов»язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї, своєї Батьківщини, також покладено обов»язок піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов»язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог ст..152 Сімейного Кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог ст..155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. На підставі ст..180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі вимог ч 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити на вимогу позивача або за власною ініціативою питання про стягнення аліментів на дитину. Позивачка з такими вимогами до суду не зверталася, суд , роз»яснивши вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України роз»яснив, що за межі позовних вимог вийти не може. Позбавлення відповідача батьківських прав не є перешкодою щодо звернення позивачки з позовними вимогами про стягнення аліментів в майбутньому. На підставі висновку Опікунської Ради Дзержинського РВК м. Харкова № 03-330/196 від 23.02.2009 року, позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON],[INFO] є доцільним , та це треба зробити виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved