Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його батьком дитини [PERSON] , стягнення аліментів на утримання сина та стягнення аліментів на її утримання до досягнення сином трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем по справі познайомилася у серпні 2015 року. Відповідач почав приділяти їй особливу увагу, говорив, що не одружений, що любить її та прагне з нею одружитися. По взаємній згоді мали статеві стосунки. Коли позивачка дізналася, що вона вагітна, то повідомила відповідача і він визнав факт свого батьківства. Відповідач зустрівся з її батьками і сказав, що розлучиться зі своєю дружиною і буде допомагати матеріально. Він допомагав їй матеріально, оплачував послуги лікарів в пологовому будинку, купував одяг для дитини та дитяче харчування. Їй потрібно було лікуватися і відповідач оплачував її лікування. [INFO] народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] Проте, він відмовся подавати у виконавчий комітет Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області заяву про реєстрацію батьківства сина [PERSON] , мотивуючи тим, що згодом, після того як він розлучиться із своєю дружиною, він всиновить сина [PERSON] . При реєстрації сина [PERSON] , в графі про батька позивачка вказала своє прізвище, а по-батькові відповідача. Після народження дитини, дружина відповідача [PERSON] , приїжджала додому до позивачки та ображала її. Після цього, ставлення відповідача змінилося, він почав уникати зустрічей з позивачкою та висловлювати сумніви, щодо батьківства. Факту свого батьківства відносно сина [PERSON] відповідач не визнає, матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає. На даний час між сторонами не досягнуто домовленості з приводу утримання дитини. Відповідач має нерегулярний, такий що міняється заробіток, що робить неможливим стягнення аліментів в дольовому співвідношенні до його заробітку. Зараз позивачка перебуває у декретній відпустці по догляді за дитиною, через що немає змоги працювати, отримувати заробітну і забезпечувати себе та дитину, оскільки син дуже маленький і потребує її догляду, а тих коштів які вона отримує від держави не достатньо для нормального існування. Ніякої іншої допомоги вона не отримує, тому перебуває у скрутному матеріальному становищі. Просить призначити у справі судову біологічну (генетичну) експертизу. Визнати [PERSON] батьком дитини, та стягнути з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на місяць, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття, а також 1000 грн. на її утримання до досягнення сином трьох років. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, яку просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання матері дитини не визнає, просить позов задовольнити частково. Представник виконавчого комітету Смизької селищної ради, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без участі їхнього представника. Заслухавши учасників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. На підставі ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Окрім того, відповідно до п.2.1, 2.8 та п. розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затвердженого наказом МЮУ від 12.01.2011 року № 96/5, заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 10). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Смизької селищної ради №2 Дубенського району Рівненської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до заключення Центру планування сім`ї та репродукції людини від 14.09.2018 року [PERSON] , 1978 року народження, знаходився на обстеженні та лікуванні в центрі планування сім`ї та репродукції людини з 09.07.2015 року. Діагноз: Секреторно-ендокринне непліддя І . Після лікування стан репродуктивного здоров`я нормалізувався (а.с. 51) Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 20.11.2018 за заявою позивача призначено судово-генетичну експертизу, з використанням ДНК людини. Згідно висновку експерта № 522 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Відповідно до квитанції № 42 від 26.02.2019 року [PERSON] було сплачено на рахунок Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи 6620,70 грн. за проведення експертизи та 20 грн. за видачу дублікату квитанції (а.с. 70, 98, 99). Про це ж свідчить рахунок - фактура Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 66/10/2019 від 22.02.2019 (а.с. 71). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено у декларації про доходи [PERSON] за 2016 рік отримав дохід у розмірі 74772 грн., за 2017 рік - 88 409 грн. (а.с. 13-22). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] за період з 3-го кварталу 2018 по 4-й квартал 2018 отримав дохід у розмірі 802, 10 грн. (а.с.78). Суд, враховуючи, що відповідач є працездатним, визнає позов частково, вважає, що є підстави для призначення аліментів у розмірі 2000 грн. на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, оскільки дана сума не завищена в нинішніх умовах проживання. Тому позов в частині стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.ст. 77, 79 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. За змістом ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років [PERSON] не визнає. Позивачкою не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, тому суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно наданих позивачкою квитанцій, вона сплатила на рахунок Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи 6620,70 грн. за проведення експертизи та 20 грн. за видачу дублікату квитанції. Позичкою також сплачено судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача на її користь, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, За таких обставин,

Outcome: partial