Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись у його обґрунтування на те, що [INFO] померла її матір, [PERSON] , яка на день смерті мешкала в [ADDRESS] , на момент смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] та вона спадщину прийняла, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Новоазовської державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 387/09. Крім позивачки інших спадкоємців немає. Також 30 липня 2020 року вона отримала в Новоазовській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері на земельну ділянку розміром 4,87 га та на легкові автомобілі, а також рішенням суду від 17 листопада 2017 року за позивачкою було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Натомість, коли вона 27 липня 2021 року звернулась до приватного нотаріуса Куркчи Г. І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на будинок [ADDRESS] , вона отримала постанову про відмову у вчинення нотаріальних дій, оскільки спадкова справа № 387/09 після смерті [PERSON] зберігається у Новоазовській нотаріальній конторі в м. Новоазовськ по вул. Комунарів 40-а. Однак вказана територія є тимчасово непідконтрольною Україні. На підставі викладеного просила суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. А-1-1 (загальна площа 93,1 кв. м, житлова площа 47,1 кв. м.), тамбура літ. а-1, ганка літ. а-1, веранди літ. а-2-1, погребу літ. А/п, гаражу літ. Б-1, вбиральні-літнього душу літ. В-1, сараю літ. Д-1, колодязя літ. К, Г, вимощення І, огорожі, воріт № 1-3. Позивачка, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності та задовольнити заявлені нею позовні вимоги. Представники відповідача, Маріупольської міської ради, до суду не з`явились за невідомих суду причин, будучи про час та місце розгляду справи повідомленими належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК за загальним правилом неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд при цьому зазначає, що підстави, визначені ч. 2 ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні. Таким чином суд, вивчивши матеріали позову [PERSON] та дослідивши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про смерть, виданим 6 липня 2009 року виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 67 років, актовий запис № 30 від 6 липня 2009 року. На момент смерті [PERSON] належав будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 вересня 2005 року, реєстр нотаріусу № 2435, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2005 року, який складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. А-1-1 (загальна площа 93,1 кв. м, житлова площа 47,1 кв. м.), тамбура літ. а-1, ганка літ. а-1, веранди літ. а-2-1, погребу літ. А/п, гаражу літ. Б-1, вбиральні-літнього душу літ. В-1, сараю літ. Д-1, колодязя літ. К, Г, мощення І, огорожі та воріт № 1-3. Рішенням Маріупольської міської ради Донецької області від 5 червня 2015 року № 6/48-5402 село Виноградне включене у межі Орджонікідзевського (нині Лівобережного) району міста Маріуполя Донецької області. На підставі довідки № 363 від 3 липня 2017 року виконкому Виноградненської сільської ради міста Маріуполя вбачається, що [PERSON] по день смерті [INFO] була зареєстрована та мешкала одна в [ADDRESS] . Факт того, що [PERSON] є донькою померлої [INFO] [PERSON] та, відповідно, спадкоємцем за законом першої черги підтверджується свідоцтвом про народження [INFO] позивачки, виданим Виноградненською сільською радою, актовий запис № 24 від 28 червня 1961 року, свідоцтвом про укладення 23 вересня 1978 року шлюбу [PERSON] , виданим 23 вересня 1978 року Виноградненською сільською радою, актовий запис № 30 від 23 вересня 1978 року. При цьому за свідоцтвами про право на спадщину за законом від 30 липня 2010 року, виданого Новоазовською державною нотаріальною конторою, реєстри № 446, 447, 448, вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] позивачка, [PERSON] , як донька спадкодавця, успадкувала земельну ділянку площею 4,87 га на території Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, а також легкові автомобілі ВАЗ 210113 н/з [NUMBER] та ВАЗ 2107 н/з [NUMBER] . Отже, з переліченого вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] була відкрита Новоазовською державною нотаріальною конторою, в рамках якої нотаріусом були видані позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] . Суд також встановив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 листопада 2017 року, яке набуло чинності 27 листопада 2017 року, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. а-1, ганка літ. а1, сараю літ. Б-1, літньої кухні літ. В-1, вбиральні літ. Г-1, колодязя літ. К, огорожі, воріт № 1,2, мощення 1 (загальна площа - 46,3 кв. м, житлова площа - 23,3 кв. м.). Таким чином суд встановив, що [PERSON] , як донька спадкодавця, [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкувала за законом спадщину після смерті своєї матері. Крім того за даними технічної документації від 4 жовтня 2021 року, складеного експертом Немирською О. М., будинок [ADDRESS] дійсно складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. А-1-1 (загальна площа 93,1 кв. м, житлова площа 47,1 кв. м.), тамбура літ. а-1, ганка літ. а-1, веранди літ. а-2-1, погребу літ. А/п, гаражу літ. Б-1, вбиральні-літнього душу літ. В-1, сараю літ. Д-1, колодязя літ. К, Г, вимощення І, огорожі та воріт № 1-3. Однак, 28 липня 2021 року постановою приватного нотаріуса Куркчи Г. І. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] на буд. [ADDRESS] через те, що спадкова справа № 387/2009, заведена після смерті [PERSON] , зберігається в архіві Новоазовської державної нотаріальної контори по вул. Комунарів 40-А в м. Новоазовськ Донецької області, доступу до якої немає, бо він розташований на тимчасово окупованій території України. Суд зазначає, що внаслідок того, що місто Новоазовськ Донецької області входить до «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, витребувати вказану спадкову справу не є можливим. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 1270 Цивільного кодексу України, який набув чинності з 1 січня 2004 року (далі за текстом - ЦК), для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Суд також зазначає, що на підставі Закону України від 12 лютого 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» ст. 1221 ЦК України було доповнено ч. 3, за якою у особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Цим же Законом було доповнено ст. 11-1 Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за якою в разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. На підставі п. п. 2.1, 2.2, 2.4 Глави № 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. В разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Також за п. 4.10, 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи, що законом не врегульовано питання, коли спадкоємець не має змоги отримати свідоцтво за місцем подання первинної заяви про прийняття спадщини внаслідок подальшої тимчасової окупації території, де зберігається така спадкова справа, то виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» суд вважає за необхідне захистити спадкові права [PERSON] шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на буд. [ADDRESS] . З огляду на те, що до складу спадщини входять усі права, належні спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та які не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи, що до позивачки перейшли спадкові права спадкодавця, [PERSON] , на буд. [ADDRESS] , то заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно.

Outcome: approved