Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього сина [PERSON] до [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за її сином [PERSON], [INFO] право власності на спадкову земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини. 03 серпня 2014 року в селі Маразліївка Татарбунарського району Одеської області померла [PERSON], яка була прабабусею її сина [PERSON] За життя, а саме 26.06.2013 року, спадкодавець [PERSON] вчинила заповіт, залишивши сину позивачки решту майна (крім двох житлових будинків), де б воно не було і з чого б воно не складалося. Після її смерті, на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилася земельна ділянка площею 7,53 га, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД за №073913 від 27.01.2000 року, виділена для ведення селянського (фермерського) господарства. В установлений законом строк вона звернулась до нотаріуса в інтересах малолітнього сина із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак їй було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на земельну ділянку на ім'я спадкодавця, а на померлих - дублікат правовстановлюючого документу не видається. Про втрату Державного акту серії І-ОД за №073913 від 24.01.2000 року на ім'я спадкодавця була опублікована об'ява в газеті Татарбунарський вісник. Оскільки, позивачка фактично прийняла спадок, розпоряджається земельною ділянкою в інтересах дитини як її законний представник, тому вважає, що має право на звернення до суду з вказаним позовом про визнання за її сином права власності на вищезазначену земельну ділянку, надаючи суду докази того, що спадкова земельна ділянка дійсно належала померлій [PERSON], а вона не відмовилась від спадку в установлений законом строк. В судове засідання позивачка не з'явилась, але направила до суду заяву з проханням справу заслухати у її відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги. Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №184306 від 28.04.2009 року (а.с.5) видно, що матірю [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №377894 від 06.08.2014 року (а.с.6), [PERSON] померла 03 серпня 2014 року в с. Маразліївка Татарбунарського району Одеської області. Копією заповіту від 26.06.2013 року (а.с.7) підтверджується, що малолітній син позивачки [PERSON] є спадкоємцем по заповіту на решту майна спадкодавця [PERSON] (крім двох житлових будинків в с.Маразліївка Татарбунарського району, щодо яких визначено інших спадкоємців). Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №073913 (а.с.8) підтверджується, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 7,53 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділена для ведення селянського (фермерського) господарства. Відповідно до довідки №415 від 26.08.2015 року, виданої [PERSON] сільською радою Татарбунарського району (а.с.11), [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], крім неї в будинку були зареєстровані: [PERSON] - онука, [PERSON] правнук та [PERSON]- син. Із копії витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за № 0-1526-452/2-15 від 04.02.2015 року (а.с.12) вбачається, що вартість земельної ділянки загальною площею 7,53 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району, власником якої є [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №073913, складає 233917 грн. 69 коп. Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник за №44 від 01.11.2014 року (а.с.13) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №073913 на ім'я [PERSON]. З листа нотаріуса ( а.с.14 ) слідує, що малолітньому сину позивачки [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.09.2015 року (а.с.21) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 03.08.2014 року, приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 57062484, зареєстрована у нотаріуса за №23/2013 від 03.02.2015 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] (а.с.5) є спадкоємцем по заповіту (а.с.7) після смерті спадкодавця [PERSON], на решту її майна (крім двох житлових будинків в с.Маразліївка Татарбунарського району, щодо яких визначено інших спадкоємців), але отримати свідоцтво про право на спадщину по заповіту в установленому законом порядку на земельну ділянку, що входить до складу спадщини, позивачка, як законний представник малолітнього спадкоємця [PERSON], не має змоги в зв'язку з відсутністю оригіналу Державного акту, який був втрачений за життя спадкодавцем, що слідує з відмови нотаріуса (а.с.14). Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, про що свідчить наявність копії Державного акту (а.с.8) на руках у позивачки та Витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки по зазначеному акту (а.с.12), належному спадкодавцю, позивачка вчасно подала заяву до нотаріуса в інтересах малолітнього сина [PERSON] про прийняття спадку (а.с.22), суд вважає, що права дитини мають бути захищені судом, а тому за малолітнім сином позивачки [PERSON], як спадкоємцем по заповіту, повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 7,53 гектар, розташовану на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що належала спадкодавцю [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №073913.

Outcome: approved