Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що на підставі договору куплі-продажу від 03.09.2014 року №НАВ 980511 зареєстрованому у реєстрі за №1528, їй належить квартира [ADDRESS]. Окрім неї у зазначеній квартирі зареєстровані родичі колишнього власника квартири [PERSON], [PERSON] та [PERSON], хоча фактично, з дня реєстрації та по даний час в зазначеній квартирі вони не проживають. Відповідачі по справі не є власниками вищезазначеної квартири, добровільно здійснити зняття з реєстрації відмовляються, фактично у квартирі не мешкають, комунальні послуги не сплачують, участі у утриманні будинку не приймають, зі слів колишнього власника квартири за місцем реєстрації не з'являються більше 10 років. Позивачка в судове засідання не зявилась, згідно заяви від 30.06.2016 року просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі (а.с.33). Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду (22.06.2016 року та 07.07.2016 року) повідомлялись належним чином за адресою зазначеною в позовній заяві, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надали (а.с.19-20, 21-22, 23-24, 27-28, 29-30, 31-32). В зв'язку із чим, причина неявки відповідачів визнана судом неповажною. Крім того, в судове засідання не зявився представник третьої особи, про день, час та місце судового розгляду (22.06.2016 року та 07.07.2016 року) повідомлявся належним чином, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав (а.с.34). У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що на підставі договору куплі-продажу від 03.09.2014 року №НАВ 980511 зареєстрованому у реєстрі за №1528, їй належить квартира [ADDRESS] (а.с.8-9). Окрім неї у зазначеній квартирі зареєстровані родичі колишнього власника квартири [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.12), хоча фактично, з дня реєстрації та по даний час в зазначеній квартирі вони не приживають. Відповідачі по справі не є власниками вищезазначеної квартири, добровільно здійснити зняття з реєстрації відмовляються, фактично у квартирі не мешкають, комунальні послуги не сплачують, участі у утриманні будинку не приймають. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається житлове право протягом 6 місяців. Згідно ч.2 ст.70 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положення ст.1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав та основних свобод людини» кожна особа має право на повагу до своєї власності. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю мін ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично не мешкають у вказаній квартирі, що підтверджуються доданими позивачем доказами до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що відповідачі не мешкають в квартирі понад шести місяців без поважних причин, тому вону втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачів слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 551,21 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи (а.с.1). На підставі викладеного і

Outcome: approved