Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що: 1) 21 липня 2014 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 8,5553 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, якою спадкодавець володів на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №030823; 2) за життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачці усе своє майно; 3) крім позивача, спадкоємицею за заповітом, право на обовязкову частку у спадщині має дружина спадкодавця відповідач [PERSON]; 4) при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку; 5) посилаючись на зазначені обставини, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. У судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав зазначених у позові. Відповідач заперечила проти позову, посилаючись на безпідставність позову. Суд, заслухавши учасників, дослідивши письмові докази, а саме: копії паспорту, інформаційного листа про вартість земельної ділянки, свідоцтва про смерть, Державного акту на право власності на земельну ділянку, заповіту, рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2015 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, витягу з газети, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до відомостей паспорту серії СВ №883256, виданого 10 червня 2004 року Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області, позивачем є [PERSON], [INFO]. Відповідно до відомостей свідоцтва про смерть серії І-ЖС №296386 від 23 липня 2014 року встановлено, що 21 липня 2014 року відкрилася спадщина після померлого [PERSON]. До складу спадщини входить майно: земельна ділянка площею 8,5553 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Малотокмачанської сільради Оріхівського району Запорізької області, право спадкодавця на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП №030823, виданим 21 вересня 2004 року на підставі розпорядження голови Оріхівської райдержадміністрації від 11 серпня 2004 року №261на імя [PERSON], який проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до відомостей копії заповіту, складеного 19 квітня 2002 року [PERSON], посвідченого секретарем виконкому Малотокмачанської сільради Оріхівського району [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №42 встановлено, що [PERSON] заповів все майно [PERSON]. Відповідно до відомостей постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 грудня 2015 року, винесеної приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 8,5553 га, розташовану на території Малотокмачанської сільради Оріхівського району Запорізької області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323982500:02:002:0086 після померлого 21 липня 2014 року [PERSON] у звязку з не наданням правовстановлюючого документу на земельну ділянку щодо належності цього майна спадкодавцеві та витягу з Державного земельного кадастру. Таким чином встановлено, що спадкодавцем [PERSON] складено заповіт на користь [PERSON]. Тому немає підстав для визнання права власності на спадкове майно за заповітом за позивачем [PERSON]. Відсутні докази, не доведено: - яку саме обовязкову частку мають спадкоємці; - коло спадкоємців, в тому числі спадкоємців, які мають обовязкову частку; - до якої саме черги спадкоємців відноситься відповідач. Відповідно до ст.60 ЦПК України: 1. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed