Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила здійснити поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], а право власності на іншу 1/2 частину квартири визнати за відповідачем. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що з 22.11.2003 року по 16.12.2013 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, а саме 18.09. 2004 року, вона та її чоловік придбали квартиру. Враховуючи, що нерухоме майно набуто під час шлюбу, вважає, що воно є спільною сумісною власністю подружжя, та на даний час вона бажає поділити це майно з урахуванням того, що частки у праві спільної сумісної власності є рівними, отже, їй має належати 1/2 частка зазначеної квартири. Відповідач, після роз'яснень судом вимог ст. 10, 11, 174 ЦПК України, вимоги позову визнав в повному обсязі. Сторонам роз'яснені наслідки визнання позову за ч. 4 ст.174 ЦПК України. Крім визнання позову, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 грудня 2013 року(а.с.5). Так встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2.11.2003 року по 16.12.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] (а.с. 6). [PERSON], який є відповідачем у справі 18.09. 2004 року на своє ім'я уклав договір купівлі-продажу № 4277 квартири [ADDRESS] та виступив покупцем у договорі.(а.с.7) Судом встановлено, що під час шлюбу подружжям було придбано нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Покупцем за договором купівлі-продажу є колишній чоловік позивачки, який зареєстрував право власності в КП «БТІ» 22.09.2004 року (а.с. 9). В силу ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до ч. 2 ст. 68 СК України, розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Статею 60 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Також встановлено, що визнання відповідачем позову в силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб.

Outcome: approved