Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 01 серпня 1997 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Сім`я розпалась остаточно, однак відповідач розірвати шлюб через органи РАЦС відмовляється. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 18 березня 2021 року, надано строк на подачу відзиву. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила строк на примирення не надавати. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату не надав. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини. 01 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 серпня 1997 року (а.с.5). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сторони тривалий час не підтримують сімейних стосунків. Добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на те, що шлюб ґрунтується на принципі добровільності та вільній згоді, а позивачка подавши позов виявила намір припинити сімейні відносини з мотивів відсутність взаєморозуміння у сім`ї, наполягає на розірвані шлюбу, заперечила проти надання строку на примирення, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між відповідачем та позивачкою буде суперечити інтересам останньої, внаслідок чого позов необхідно задовольнити. Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідача, понесені позивачкою витрати на оплату судового збору в сумі 908 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved