Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], вказавши, що 10.08.2012 року між нею [PERSON] та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу народилася дитина- донька [PERSON], [INFO]. Шлюб укладений між ними розірвано на підставі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2015 року. Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні та вихованні матері. 22.10.2016 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. На сьогоднішній день позивачка має намір повезти доньку на відпочинок та оздоровлення до дідуся, який проживає в Російській Федерації. Крім того, вказана подорож матиме велике значення для духовного та фізичного розвитку дитини, розширення кругозору, ознайомлення з культурою іншого народу. Відповідач [PERSON] - батько дитини в добровільному порядку відмовляється надати дозвіл на її тимчасовий виїзд за межі держави, оскільки виїзд за кордон дитини відповідає інтересам дитини, а відмова відповідача від надання дозволу є необґрунтованою. Просила суд надати дозвіл малолітній дитині [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації строком на 90 днів з моменту перетину кордону з Російською Федерацією у супроводі її матері - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO]. Надати дозвіл [PERSON], [INFO] на оформлення паспорта/ проїзного документа на малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, її представник підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому за згодою представника позивачки на підставі ст. 224-233 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку та винести по справі заочне рішення. Представник органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації - [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на те, що після припинення шлюбних відносин, у подружжя [PERSON] виникають постійно суперечки з приводу виховання дитини, батько дитини навмисно та безпідставно не надає згоди на виїзд малолітньої дитини за межі країни, але орган опіки та піклування вважає, що таке рішення цілком буде відповідати інтересам малолітньої [PERSON], бо мати дитини бажає повезти дитину до дідуся та своїх родичів, які проживають в [ADDRESS], що сприятиме фізичному та духовному розвитку дитини. Суд заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10.08.2012 року, [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Новокаховського міського суду від 03.04.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 22.10.2016 року позивачка уклала шлюб із [PERSON]. З довідки про доходи вбачається, що позивачка працює в відділі Держгеокадастру у Бериславському районі Херсонської області на посаді головного спеціаліста з питань кадрової роботи, має сталий дохід. Рішенням Новокаховського міського суду від 09.04.2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до повноліття дитини. З довідки розрахунку по сплаті аліментів від 14.12.2016 року слідує, що заборгованість по аліментах [PERSON] становить станом на 01.12.2016 року - 4715,95 грн. З характеристик на дитину [PERSON] з Бериславського дошкільного навчального закладу № 4 та Бериславського навчального закладу (ясла-садок) № 3 комбінованого типу слідує, що тато активної участі у вихованні не приймає, за період з 27.10.2016 року по теперішній час до садочка не приходив, не цікавиться життям дівчинки, її проблемами та успіхами. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 19.12.2016 року слідує, що [PERSON] проживає з матір'ю, перебуває на повному її утриманні, матеріально-побутові умови задовільні. З громадської характеристики [PERSON] слідує, що вона за місцем проживання характеризується позитивно. З паспорту [PERSON], [INFO] року вбачається, що він проживає та зареєстрований в [ADDRESS] З виписки з будинкової книги № 2345676 [ADDRESS] слідує, що за вказаною адресою зареєстрований батько позивачки та її брати і сестри. Із свідоцтва про державну реєстрацію права вбачається, що [PERSON] дружина батька позивачки має у власності житло - квартиру, що знаходиться в м. Москва Російська Федерація. Відповідно до ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст.155 ч.2 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст..313 ч.3 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 1, 2 ч.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в'їзд в Україну. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.3,5 Постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 року, якою затверджені «Правила перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Таким чином суд, вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки відповідач безпідставно не надає дозвіл, який посвідчується нотаріально, на виїзд за кордон своєї малолітньої дитини [PERSON], що порушує її права на фізичний та духовний розвиток, позбавляє її права на побачення з рідними, розширення кругозору, знайомство з культурою іншої країни, а також право на відпочинок. Виходячи з найвищої соціальної цінності - забезпечення прав дитини та неможливості іншим шляхом захистити права [PERSON] на побачення з членами сім'ї - дідусем та іншими родичами по лінії матері, які проживають за межами країни, в м. Москва Російська Федерація, суд вважає за доцільне постановити рішення, яким надати дозвіл малолітній [PERSON] на виїзд за межі України до Російської федерації для відвідування родичів дитини, на період 90 днів з моменту перетину кордону з Російською Федерацією у супроводі її матері - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON], [INFO], оскільки вказане рішення буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved