Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 червня 2012 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З часом їх сімейні відносини з відповідачем ускладнилися, за час спільного проживання вони з'ясували, що вони різні люди, мають різні погляди, цілі та пріоритети у житті. З січня 2014 року вони спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, подружніх стосунків не підтримують. Син [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач хоча й надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але вона бажає, щоб стягнення відбувалося в судовому порядку. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача аліменти розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги частково, та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини доходу відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини, посилаючись на те, що має на своєму утриманні непрацездатну матір, якій він допомагає фінансово, а також у побуті. Також просив, щоб аліменти стягувалися з нього, починаючи з 01 серпня 2014 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження (а.с. 5), свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6) та не заперечувалися сторонами. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 1 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач має офіційне місце роботи та регулярний дохід, працює провідним спеціалістом юридичного відділу Головного управління Держземагенства у Сумській області, що підтверджується довідкою про доходи від 17 червня 2014 року. Він працездатний та має задовільний стан здоров'я, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Враховуючи вказані обставини, наявність у відповідача на утриманні непрацездатної матері, а також те, що під час судового розгляду позивачка підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі ? частини доходів відповідача, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів саме в такій частці від доходу відповідача. Суд не може погодитися з доводами відповідача щодо стягнення аліментів з 01 серпня 2014 року, оскільки вони не ґрунтуються на законі, а саме ч. 1 ст. 191 СК України, відповідно до якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial