Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач сплачував аліменти до досягнення дитиною 18 років. З 01.09.2013 року донька навчається на денній формі в державному навчальному закладі «Черкаське вище професійне училище імені Героя Радянського Союзу Г.Ф.Короленка» 1 рівня акредитації з неповним державним забезпеченням. Позивачка вважає, що відповідач має можливість продовжувати сплату аліментів в розмірі 1/4 частин від заробітку. У зв'язку з зазначеним вище, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила суд його задовольнити та стягнути з [PERSON], який є батьком їх спільної дитини, аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Адвокат позивачки - [PERSON] пояснив суду, що оскільки відповідач працює водієм в обласному підприємстві автобусних станцій м .Черкаси і має постійний заробіток, інших утриманців не має, тому він в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки [PERSON]. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що позивач має ІІІ групу інвалідності, отримує мінімальну заробітну плату, не має постійного місця проживання в м. Черкаси і тому, повинен винаймати житло. Крім того, за місцем роботи його попередили про скорочення і через два місяці його трудові відносини з підприємством будуть припинені. Також, пояснив, що на його утриманні перебуває мати, яка є пенсіонеркою та потребує догляду. Наголошував, що відповідач не ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, робив це до досягнення нею 18 річного віку, а на даний час по мірі можливості надає доньці кошти, а також приймає участь у її вихованні, піклується про її фізичний та духовний розвиток. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 578. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Батьком дитини є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З довідки № 158 від 24.12.2013 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на денній формі в державному навчальному закладі «Черкаське вище професійне училище імені Героя Радянського Союзу Г.Ф.Короленка» 1 рівня акредитації з неповним державним забезпеченням з 01.09.2011 року по 30.06.2014 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та знаходиться на обліку в УПФУ в м. Черкасах і отримує пенсію по інвалідності. Крім того, він працює у ВАТ «Черкаси ОПАС» та отримує щомісячно заробітну плату. З довідки від 25.02.2014 року вбачається, що відповідач проживає в м. Золотоноша із матір»ю, яка є пенсіонером. У той же час, мати відповідача отримує пенсію у розмірі 1478,91 грн. Таким чином, твердження відповідача щодо перебування на його утриманні матері суд оцінює критично та не може вважати підставою для відмови у стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Доводи представника відповідача про те, що [PERSON] попереджений роботодавцем про скорочення штату та наступне вивільнення належними та допустимими доказами не підтверджені, що унеможливлює врахування даної обставини при вирішенні спору. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач отримує пенсію, має постійне місце роботи і щомісячно отримує заробітну плату, суд доходить до висновку про його платоспроможність. Враховуючи матеріальний стан сторін, потреби дитини, яка продовжує навчання, виходячи з засад розумності, суд визначає щомісячний розмір аліментів на дитину в розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23 років, оскільки вважає цю суму прийнятною для обох сторін. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved