Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на початку вересня 2002 року квартиронаймач квартири [ADDRESS] [PERSON], [INFO], який проживав самотньо, запропонував її колишньому чоловіку [PERSON] переселитися разом з сім'єю до нього у квартиру. [PERSON] їм пояснив, що він часто хворіє, рідних у нього не залишилося, пенсія невелика, тому йому потрібна допомога та нагляд. За життя [PERSON] мав намір зареєструвати в цій квартирі її, її чоловіка та малолітнього сина [PERSON], який являється інвалідом з дитинства, а в подальшому приватизувати цю квартиру на всіх зареєстрованих в ній осіб. [PERSON] часто хворів та погано себе почував. По цій причині квартира не приватизована та реєстрація позивачки з сином не проведена. Дана квартира перебуває у власності територіальної громади міста Суми. [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті вона разом з чоловіком та малолітнім сином [PERSON] залишилися проживати у даній квартирі. Під час життя [PERSON] та після його смерті до теперішнього часу вона погасила усю заборгованість по комунальним послухам, оплачувала усі поточні комунальні платежі, зробила ремонт у квартирі. З 01 жовтня 2004 року нею укладений договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення з ДКП «Міськводоканал». З 22 листопада 2005 року вона перебуває на квартирному обліку для отримання житлової площі. Позивачка також зазначила, що вона зверталася з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання її членом сім'ї та визнання права користування спірною квартирою, однак рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 травня 2004 року їй було відмовлено. В 2009 році вона зверталась до міського голови з питанням про закріплення за нею спірної квартири. Позивачка вважає, що з 2003 року між нею та власником квартири склалися відносини найму, відповідно до яких вона є фактичним наймачем даної квартири, хоча відповідач цього не визнає та відмовляється оформити з нею відносини найму квартири. Позивачка вважає, що між нею та відповідачем укладений договір найму квартири у спрощений спосіб, шляхом прийняття виконання. Також позивачка вважає, що її права та права її дитини порушені в тому, що за наявності фактичних відносин найму квартири відповідач відмовляється укласти з нею договір найму квартири та надати їй квартиру у користування офіційно. Зазначила, що вона справно виконує обов'язки наймача з 2003 року, сплачує квартирну плату, інші необхідні платежі, утримує квартиру у належному стані і має переважне право на укладення договору найму (оренди) квартири. Посилаючись на зазначені обставини, остаточно уточнивши свої позовні вимоги, просить суд зобов'язати Комунальне підприємство «Сумижитло» укласти з нею договір найму квартири [ADDRESS] та передати дану квартиру у користування безстроково. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача КП «Сумижитло» Прадченко М.Ю. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідно до вимог законодавства єдиною підставою для вселення у житлове приміщення є рішення Сумської міської ради, на підставі якого видається ордер. Посилаючись на те, що законні підстави для задоволення позову відсутні, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Сумської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надано суду письмові заперечення, в яких зазначено, що відповідно до діючого законодавства до членів сім'ї наймача відносяться чоловік (жінка), їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача можуть бути й інші особи, якщо вони постійно мешкають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Щоб стати членом сім'ї наймача в силу житлового законодавства необхідна не тільки наявність сімейно-правового зв'язку, але й факт спільного проживання та реєстрації в даному житловому приміщенні. Позивачка не була зареєстрована у спірній квартирі. Підставою розірвання договору найму житлового приміщення є смерть одинокого наймача [PERSON] й припинив свою дію договір найму житлового приміщення між житлово-експлуатаційною організацією і наймачем. Піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення проводиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. [PERSON] перебуває у списку першочергового надання житла під № 2530. Суд, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду від 27 травня 2004 року, яке ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20 вересня 2004 року залишено без зміни та набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до виконавчого комітету Сумської міської ради, ТОВ «Зарічник» про визнання членом сім'ї та визнання права власності на квартиру, позивачам у задоволенні позовних вимог відмовлено. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований основний квартиронаймач [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. Позивачка разом з чоловіком [PERSON] поселилися в спірній квартирі з дозволу [PERSON] з вересня 2002 року. [PERSON] та [PERSON] не є членами сім'ї померлого, за короткий термін часу не могли створити сім'ю, і тому не мають права користуватися спірною квартирою (а.с. 16,17). Згідно рішення Зарічного райсуду м. Суми від 12 серпня 2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Сумської області від 12 вересня 2013 року залишено без зміни та набрало законної сили, у справі за позовом [PERSON] до Сумської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю (матеріали цивільної справи № 591/5900/13-ц, провадження № 2/591/2125/13) у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено за необґрунтованістю. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами та наймачем не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 роз'яснив, що при вирішенні спорів про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювалося угодою між цими особами і наймачем певний порядок користування жилим приміщенням. Позивачка ніколи не була членом сім'ї померлого наймача [PERSON], не перебувала із ним в родинних стосунках, не набула права користування спірним житловим приміщенням. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено факту правомірності проживання позивачки та її сім'ї у спірній квартирі. Тривалість проживання в спірній квартирі [PERSON] з неповнолітнім сином, сплата комунальних послуг за спірну квартиру не може бути підставою для набуття права на проживання в ній, а тому вимоги про зобов'язання укласти договору найму житлового приміщення є необгрунтованими. Суд також враховує і ту обставину, що позивачка має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], вказана обставина сторонами не заперечувалась та підтверджується копією паспорту позивачки (а.с. 7). Що стосується позовних вимог щодо зобов'язання передати дану квартиру у користування безстроково, суд приходить до висновку, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки вирішення цього питання відноситься до компетенції Сумської міської ради та не відноситься до компетенції суду. Виходячи з викладеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed