Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом. Свій позов обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] У зв'язку з оформленням спадщини їй стало відомо, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 52 від 23.03.1988 р. за [PERSON] як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. 20.02.1989 р. виконкомом Черніївської сільської ради [PERSON] видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння, на підставі якого Івано-Франківським ОБТІ за [PERSON] зареєстровано право власності. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час становить 264876 грн. Фактично спірне будинковолодіння було розділено на два господарства, а саме: господарство [NUMBER] станом на 1991 р., до складу якого входив житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, належало до колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON]; господарство [NUMBER], у якому проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], належало до робітничого двору. Після набрання чинності Законом України «Про власність» члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками будинковолодіння у рівних частках, по ? частині кожен. Після смерті [INFO] [PERSON] належну йому ? частину будинковолодіння успадкувала його дружина [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 529, 549 УК УРСР 1963 р. Бабуся при житті 07.07.2006 р. склала заповіт, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла своїй внучці [PERSON] Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, у тому числі і на спірне будинковолодіння, яку позивачка прийняла у силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємці за законом першої черги - матір позивачки [PERSON] та її дядько [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняли і на неї не претендують. Нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки будинковолодіння належало до колгоспного двору, і частки його співвласників не визначені. Просила визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після помелої [PERSON] Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві позов підтримала, просила справу розглянути в її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились, у поданих суду заявах позов визнали, проти його задоволення не заперечували, просили справу розглянути у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що рішенням виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 52 від 23.03.1988 р. за колгоспним двором, головою якого є [PERSON], визнано право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. 20.02.1989 р. виконкомом Черніївської сільської ради [PERSON] видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння, на підставі якого Івано-Франківським ОБТІ за колгоспним двором, головою якого є [PERSON], зареєстровано право власності. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час становить 264876 грн. Фактично спірне будинковолодіння було розділено на два господарства, а саме станом на 1991 р.: господарство [NUMBER], до складу якого входив житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, належало до колгоспного двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON]; господарство [NUMBER], у якому проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], належало до робітничого двору. Після набрання чинності Законом України «Про власність» члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками будинковолодіння у рівних частках, по ? частині кожен. Після смерті [INFO] [PERSON] належну йому ? частину будинковолодіння успадкувала відповідно до вимог ст.ст. 529, 549 УК УРСР 1963 р. його дружина [PERSON], яка 07.07.2006 р. склала заповіт, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла своїй внучці [PERSON] - позивачці у справі. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, у тому числі і на спірне будинковолодіння, яку позивачка прийняла у силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємці за законом першої черги - матір позивачки [PERSON] та її дядько [PERSON], які є відповідачами у справі, спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не прийняли і на неї не претендують. Вказані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, і остання позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої баби. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст.ст. 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved