Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно, яке вона заповідала позивачці, дане майно з поміж всього іншого складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП «Нива» м. Радомишль, Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивачка не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без\~ його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~\~ \~ \~Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~ У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народилась 22.03.1956 року в с. Борщів, Радомишльського району, Житомирської області, де і на даний час зареєстрована та проживає. 20 січня 1993 року гр. [PERSON], на випадок своєї смерті, зробила розпорядження у вигляді заповіту, в якому вказала, що все її майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], копія заповіту додається. 12 червня 2009 року померла заповідачка, [PERSON], у віці 88 років в с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 121473, видане виконавчим комітетом Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 17.06.2009 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняла позивачка, [PERSON], шляхом постійного проживанням з покійною, реєстрацією в будинку, обробляла земельну ділянку та сплачувала необхідні платежі, отримувала кошти за землю, тощо даний факт також підтверджує довідка № 655 від 25.10.2017 року з виконавчого комітету Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Крім того, приватним нотаріусом [PERSON] після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа під № 1/2009 даний факт підтверджує Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 50572393 від 16.01.2018 року. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті заповідачки [PERSON], зокрема всього іншого, входить право на земельну частку (пай) члена ПКСП «Нива» м. Радомишль, Радомишльської міської ради, Радомишльського району, Житомирської області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 9 204,00 гривень, що належав померлій згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0213989, виданого на імя «Черніченко Ганна Давидівна» на підставі рішення Радомишльської РДА № 383 від 20.12.1996 року. Однак, у зазначеному вище Сертифікаті на право на земельну частку (пай), була допущена помилка невірно зазначено прізвище, замість «ЧЕРНИЧЕНКО» вказано «ЧЕРНІЧЕНКО», проте факт належності покійній даного майна підтверджує довідка № 744 від 29.11.2017 року, видана виконавчим комітетом Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка додається. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також, у відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) позивачка, як спадкоємиця за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) відсутня дата його видачі, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Згідно вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса. Вартість земельної частки (паю) становить 9 204,00 гривень. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі викладеного вище й у відповідності до ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16, 1216-1218, 1225, 1261, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, та

Outcome: approved