Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки. Після її смерті залишилася спадщина, однак сторони, які є спадкоємцями за законом, із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернулися. Позивачка зазначає, що постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона звернулася із відповідною заявою з пропущенням строку - 16.06.2020 року. Причини пропуску строку для прийняття спадщини вважає поважними, оскільки була впевнена, що спадщину прийняла відповідачка. Позивачка та її представник - адвокат Власенко Л.В. - в судове засідання не з`явилися, надали до суду письмові заяви, згідно яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, справу просили розглянути у їх відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивачки визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення, справу просила розглянути у її відсутність. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачкою позову, і вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов`язані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 05 жовтня 2017 року (а.с.12). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 22 серпня 2018 року (а.с.11). Померлі перебували між собою у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Зорянською сільською Радою депутатів трудящих Саратського району Одеської області 22 листопада 1959 року (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Зорянською сільською Радою депутатів трудящих Саратського району Одеської області 24 січня 1962 року, відповідачка [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03 червня 2020 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Зорянською сільською Радою народних депутатів Саратського району Одеської області 31 травня 1986 року, позивачка після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Згідно довідок Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області № 823, 824 від 22 червня 2020 року [PERSON] на час смерті, яка настала [INFO] , проживала одна за адресою: [ADDRESS] , а відповідачка була зареєстрована за зазначеною адресою, однак фактично постійно проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.19, 20). З копії державного акту серії ЯА № 273428 та додатку до нього вбачається, що померла [PERSON] була власником 1/302 частини земельної ділянки площею 50,6168 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.15, 16). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 грудня 2017 року № 108799868 та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22 грудня 2017 року № 108819495 померлій матері позивачки також належала земельна ділянка площею 2,4241, розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, яка була передана в оренду строком на 10 років (а.с.17, 18). Судом досліджено спадкову справу № 178/2020 заведену 16.06.2020 року щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області Сулакова І.І. від 31.08.2020 року № 942/01-16 та доданих до неї документів, щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа за заявою [PERSON] , позивачки по справі; свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.33-47). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області Сулакова І.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 червня 2020 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальним правилом положення про спадкування права на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд вважає, що причину пропуску позивачкою встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, можна визнати поважною, оскільки вона не була обізнана щодо неприйняття іншим спадкоємцем спадщини, й оскільки спадкова справа не заводилася, а, отже, нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за законом, позивачка була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим суд, вважає що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважної причини. Більш того, під час дослідження матеріалів справи, було встановлено, що позивачка не відмовилася від прийняття спадщини після смерті спадкодавці та звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно у зв`язку з пропуском строку для подання зазначеної заяви. Спадщина після смерті [PERSON] до наявного часу ніким не прийнята, спору стосовно спадщини не має. Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України). Принцип пропорційності тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності , натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне визначити позивачці додатковий строк три місяці для подачі нею заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] , оскільки вона пропустила вказаний строк з поважної причини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved