overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстрований 05.09.2006 року в виконавчому комітеті Ямницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №17. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу встановити позивачці дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстрований 21.09.1993 року у виконавчому комітеті Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №8. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей, з яких, син [PERSON] - [INFO] є малолітнім. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстрований 24.04.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №421. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу встановити позивачці дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстрований 24.07.2010 року у відділі РАЦС Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №55. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстрований 27.10.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №52. До укладення шлюбу у них народилась дочка [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу встановити позивачці дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстрований 29.05.2007 року у відділі РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис N 756. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та кожен з них став жити своїм життям. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, інтересам дитини, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з матірю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище «Дудка». На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 11.11.2011 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1703. Від шлюбу мають дочку, [PERSON] [INFO]. Причиною розлучення є те, що у них різні погляди на життя, несумісні характери. На сьогоднішній день у неї відсутні шлюбні відносини з відповідачем, спільного господарства вони не ведуть. На примирення вона не погоджується, оскільки вважає, що зберегти сім'ю в подальшому є неможливим, добровільно розірвати шлюб відповідач не бажає. Тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.18). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та місце слухання справи повідомлений своєчасно, що підтверджується повідомленням про отримання ним повістки (а.с. 20), причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Отже, відповідач не з'явився до суду без поважних причин, що дає суду, відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 11.11.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] ( а.с.3 ). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи, те що в сторін відсутні шлюбні відносини, спільного господарства вони не ведуть, проживають в різних населених пунктах, мають різні погляди на життя та несумісні характери, на примирення позивачка не згодна, оскільки впевнена, що зберегти сімейні відносини неможливо, про що вона зазначила в позовній заяві, а відповідач в судове засідання не з'явився для дачі особистих пояснень, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачкою і вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 06.08.2005 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому у Бобровицькому відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №60. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення стало те, що вони по взаємній згоді не змогли вирішувати питання подружнього життя. Позивачка на примирення не згодна, оскільки впевнена, що зберегти сімю неможливо. Відповідач не згоден на розірвання шлюбу в позасудовому порядку, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка та відповідач в судове засідання не з`явилися, тому з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, судом проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи те, що сторони до суду не зявились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слідуючого. Судом встановлено, що з 06.08.2005 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №60, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 002884 (а.с.4). Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи те, що спільне життя у сторін не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, а тому суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу і вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Оскільки, позовні вимоги задоволені, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню із відповідача на її користь (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 11.02.1990 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому у виконавчому комітеті Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис №2. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] та доньку, [PERSON] , [INFO] . Причиною розлучення стало те, що вони по взаємній згоді не змогли вирішувати питання подружнього життя. Позивачка на примирення не згодна, оскільки впевнена, що зберегти сім`ю неможливо. Відповідач не згоден на розірвання шлюбу в позасудовому порядку, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка та відповідач в судове засідання не з`явилися, тому з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, судом проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слідуючого. Судом встановлено, що з 11.02.1990 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Новобиківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу мають повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] та повнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи те, що спільне життя у сторін не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, а тому суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу і вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved