Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем у справі 12 листопада 2016 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після народження сина в подружжя почали виникати непорозуміння, які завершувалися сварками. З метою врегулювання конфлікту у березня 2018 року позивачка переїхала до батьків у м. Львів. Причиною розірвання шлюбу є те, що протягом 2,7 років сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивачка вважає, що шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а примирення не можливе. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Судом встановлено фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON] та [PERSON] , 12 листопада 2016 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 3471, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] ./а.с. 5/ Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 31 серпня 2017 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками [PERSON] та [PERSON] /а.с. 8/. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить до висновку, що шлюб слід розірвати, оскільки, сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими та суперечитимуть інтересам позивачки, примирення неможливе. Щодо стягнення судових витрат суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved