Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Усатове по вул. Першотравнева, 44 Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 28 квітня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в с. Усатове по вул. Першотравнева, 44 Біляївського району Одеської області. Після смерті [PERSON] вона як спадкоємець за законом четвертої черги звернулася до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення права на спадщину, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як державна реєстрація права власності [PERSON] на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою не була здійснена. У звязку з викладеним вона звернувся з позовом до суду. До судового засідання позивачка не зявилася, але подала заяву, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог, просила справу розглянути у її відсутність. Представник Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не зявився, але надіслав заяву, якою позов визнав в повному обсязі і просив справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено у судовому засіданні, 28 квітня 2015 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Усатове по вул. Першотравнева, 44 Біляївського району Одеської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 27 травня 1994 року (а.с. 10). Відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 вересня 2015 року встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON], померлої 28 квітня 2015 року, разом з [PERSON] останніх пять років (а.с. 4), тобто згідно зі ст. 1264 ЦК України вона є спадкоємцем за законом четвертої черги, інших спадкоємців немає. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу [PERSON] для оформлення права на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], однак листом № 315/02-14 від 05.08.2016 року нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності [PERSON] на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 серпня 2016 року спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 28 квітня 2015 року є [PERSON], [INFO], спадщина складається з: ? частини житлового будинку № 44 з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Першотравневій в с. Усатове Біляївського району Одеської області та складається в цілому з: одного черепашникового житлового будинку, зазначеного на плані під літерою «А», житловою площею 18,00 кв. м, загальною площею 53,70 кв. м та надвірних будівель і споруд, зазначених на схематичному плані під літерами: Б-сарай, В-вбиральня, Г-літня кухня та під номерами: 1-2-огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 0,1000 га, що знаходиться у власності територіальної громади с. Усатове Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 травня 1994 року спадкоємцем майна [PERSON], який помер 23 грудня 1990 року є його дружина [PERSON], яка померла 28 квітня 2015 року, спадкове майно складається з ? частини житлового будинку, житловою площею 18 кв.м з надвірними спорудами: сарай, літня кухня, розташованого за вищевказаною адресою (а.с. 10). Але право власності на вказану ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами не було зареєстровано у встановленому законом порядку за [PERSON] Відповідно до довідки № 1039 від 06.07.2015 року, виданої Усатівською сільською радою про те, що [PERSON] на день смерті 28 квітня 2015 року а/з № 552 була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (а.с. 42). Згідно довідки № 1040 від 06.07.2015 року, виданої Усатівською сільською радою про те, що на житловій площі за адресою: с. Усатове вул. Першотравнева, 44 Біляївського району Одеської області на день смерті [PERSON], померлої 28 квітня 2015 року, згідно запису в погосподарській книзі № 6/00480, стор. 57 за вищевказаною адресою зареєстровані особи: [PERSON], яка померла 28 квітня 2015 року, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 43). З матеріалів спадкової справи № 38/2015 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України відмовилися від прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 33, 37). Частинами 5, 6\~ст. 1273 ЦК України\~встановлено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Так, відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] (а.с. 30). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Усатове по вул. Першотравнева, 44 Біляївського району Одеської області на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

Outcome: approved