Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви , просила \~\~\~ суд\~\~\~\~\~ визнати її право на отримання заохочення при звільненні з роботи; зобов»язати\~ КЗ «\~ «Запорізький обласний\~ краєзнавчий музей»\~ Запорізької обласної ради\~\~ виплатити їй згідно п.6.4 ст. 6 Контракту\~ посадовитй оклад у розмірі\~ 1888,00 гривень. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідач в порушення умов п. 6.4 Контракту , вимог ст. ст. 526,610, 611, 614 ЦК України при звільненні не виплатив їй посадовий оклад в розмірі 1888,00 гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі , наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослдивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] з 04.05.2005 року працювала музейним доглядачем в КЗ «Запорізький обласний\~ краєзнавчий музей»\~ Запорізької обласної ради. 30 вересня 2016 року між нею та відповідачем було укладено трудовий контракт. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов»язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно п.10 «Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року №170, у контракті передбачається обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов»язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов»язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця. Пунктом 6.2. вказаного контракту передбачені підстави для розірвання контракту, якими зокрема є : закінчення строку його дії, угода сторін (п.1 ст. 36) , ініціатива Музею (ст. ст. 40,41 КЗпП), ініціатива працівника до закінчення терміну контракту в зв»язку з порушенням Музеєм законодавства про працю, невиконання умов передбачених контрактом ( ст. 39 КЗпП), ініціатива працівника за власним бажанням , яка зумовлена неможливістю продовжувати роботу ( переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість, вступ до навчального закладу та інш..). Як вбачається з п. 6.4 Контракту, у будь якому випадку розірвання контракту, крім порушень законодавства з боку працівника, музей виплачує музейному доглядачу одноразове заохочення у розмірі одного окладу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було звільнено 03.05.2017 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України . При цьому в судовому засіданні позивачка не оспорювала , що її звільнення було здійснено з додержанням обов»язку попередження власника за два тижні та не було обумовлене неможливістю продовжувати роботу. У відповідно до листа КЗ «Запорізький обласний\~ краєзнавчий музей»\~ Запорізької обласної ради\~\~, з огляду на те, що позивачку було звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП , їй одноразове заохочення не нараховувалося. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Оскільки умовами контракту, який був укладений з позивачкою не передбачена виплата одноразового заохочення у розмірі одного окладу у випадку звільнення за власним бажанням , яке не зумовлене неможливістю продовжувати роботу, крім того , підстав для виплати вихідної допомоги [PERSON] згідно ст. 44 КЗпП України , судом не встановлено , оскільки позивача звільнено з роботи з підстав, передбачених п. 1\~\~ст. 38 КЗпП України за власним бажанням , у задоволені позову слід відмовити. При цьому суд приймає до уваги, що у відповідності зі ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Посилання позивача на регулювання наявних між нею та колишнім роботодавцем правовідносин нормами Цивільного Кодексу України є помилковим , оскільки судом встановлені правовідносини , що врегульовані трудовим законодавством України .

Outcome: dismissed