Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є батьками\~ [PERSON] [INFO]. На даний час син є повнолітнім і продовжує навчання.\~ Він є студентом\~ Сумського державного університету. Крім того, навчання є платним. Позивачка просить суд\~ стягувати з відповідача\~\~ аліменти на утримання\~ [PERSON] щомісяця до закінчення ним навчання чи до досягнення\~ двадцяти трьох річного віку. Крім того, просить стягнути з відповідача\~ 1/2 частину витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги ствердила в повному обсязі, розмір аліментів не зазначила, також не вказала суму коштів, яка складає ? частину витрат на навчання.. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, мотивує свої вимоги тим, що у нього на даний час є інша родина і на утриманні перебуває неповнолітня дитина. В судовому засіданні були встановлені факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], який на даний час є повнолітнім, що стверджується копією свідоцтва про народження серія І-БП № 330226 (а.с. 8). [PERSON] є студентом ІІ курсу денного відділення Сумського Державного університету. Навчається на умовах повної оплати вартості навчання. Термін навчання з 1 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року, що стверджується копією довідки № 125 від 12.09.2017 року (а.с. 13). Крім того, вказаний факт стверджується копією договору про надання освітньої послуги з підготовки фахівця з вищою освітою між Сумським державним університетом та фізичною особою № 121 від 14 серпня 2017 року (а.с. 12) що укладений між [PERSON] та Сумським державним університетом. У вказаному договору зазначена вартість освітньої послуги, що становить 42000 грн. Згідно зі ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання, у звязку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони мають можливість надавати таку допомогу, при цьому право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], що продовжує навчання у Сумському державному університеті в розмірі установленому законодавством України щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрирічного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Тобто позивачкою не заявлена вимога, щодо розміру аліментів які вона просить стягувати, а також не надано доказів можливості сплати аліментів відповідачем, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаної вимоги. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у\~додаткових витратах на дочку, сина,\~що викликані особливими обставинами. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину, які полягають в оплаті навчання, оскільки не знайшли свого обґрунтування в\~ході судового розгляду. Сам факт\~навчання дитини у вищому навчальному закладі є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак не є особливою обставиною, яка породжує обовязок відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину в порядку ст. 185 СК України. Крім того, відповідно до ст.10 ЦПК України, сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою не зазначено розмір коштів які було витрачено за надання освітніх послуг, оскільки договір про надання освітньої послуги з підготовки фахівця з вищою освітою між Сумським державним університетом та [PERSON] № 121 від 14 серпня 2017 року, сам по собі, не є доказом сплати коштів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позову про стягнення аліментів та додаткових витрат пов'язаних з навчанням [PERSON] у зв'язку з необґрунтованістю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed