Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що їй на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. 24.02.2007 року позивачка дала згодузареєструвати у будинок за адресою [ADDRESS], свого онука - [PERSON]. В березні 2007 року [PERSON] виїхав за межі України, і де він знаходиться на теперішній час позивачці невідомо. За період з березня 2007 року до теперішнього часу відповідач жодного разу не з'явився у будинку [ADDRESS], де позивачка проживає разом із сином - [PERSON]. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг за вищевказаний будинок. Тому позивачка змушена звернутися до суду і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] та виписати його з даного будинку. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. У судове засідання представник позивачки не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги позивачки підтримав, наполягав на їх задоволенні. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з'явився тричі, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, письмових заперечень суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтву про право власності від 06.07.1983 року, посвідченому в.о. старшого державного нотаріуса Другої Сумської державної нотаріальної контори Кошевою Л.А., зареєстрованому в реєстрі за № 1-2474, зареєстрованому в Сумському обласному бюро технічної інвентаризації 11.07.1983 року за реєстровим № 12204, ? частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], належить на праві особистої власності [PERSON]. Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом від 06.07.1983 року, посвідченому в.о. старшого державного нотаріуса Другої Сумської державної нотаріальної контори Кошевою Л.А., зареєстрованому в реєстрі за № 1-2472, зареєстрованому в Сумському обласному бюро технічної інвентаризації 11.07.1983 року за реєстровим № 12204, ? частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], належить на праві особистої власності [PERSON]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Сумській області [PERSON], [INFO], уродженець Узбекистану, м. Ташкент, с. Зафар, зареєстрований 24.02.2007 року за адресою:[ADDRESS]. В березні 2007 року [PERSON]виїхав за межі України, і де він знаходиться на теперішній час позивачці невідомо. За період з березня 2007 року до теперішнього часу відповідач жодного разу не з'явився у будинку [ADDRESS], де позивачка проживає разом із сином [PERSON]. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг за вищевказаний будинок. З довідки № 1871 від 16.03.2015 року, виданої департаментом інфраструктури м. Суми Сумської міської ради, вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ГК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вимогу позивачки про виписання відповідача з будинку [ADDRESS] суд розцінює, як вимогу про зняття з реєстрації. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги; не проживає в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS], понад вісім років та вибув в інше жиле приміщення, тобто втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даною квартирою без наміру збереження права користування нею. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 24.03.2004 року по справі № 2-368/2003 задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суди не вправі зобов'язувати відділи паспортної роботи та міграційної роботи органів внутрішніх справ знімати з реєстрації таку особу за певною адресою, оскільки дане питання стосується виконання судового рішення. Тобто Ковпаківський ВМ СМВ УМВС України в Сумській області на виконання рішення суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], повинний самостійно без вказівок суду зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved