Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона 02 березня 2020 року успадкувала від своєї мами [PERSON] приміщення магазину, який знаходиться в [ADDRESS] площею 67,5 м.кв. Під час спроби продажу вказаного майна було з`ясовано, що останнє перебуває під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника від 29 жовтня 2009 року серії АА №608752, виданої старшим державним виконавцем ВДВС Горохівського РУЮ Казуном В.В. Підставою арешту було виконавче провадження за стягненням ЗАТ «Приватбанк». 15 вересня 2020 року позивачка під час звернення до відповідача з метою отримання інформації про наявність (відсутність) щодо неї виконавчих проваджень та заборгованості дізналася, що станом на 15 вересня 2020 року щодо її матері [PERSON] та самої позивачки виконавчих проваджень не існує, однак за даними РВ ДВС наявний не знятий арешт нерухомого майна (об`єкт обтяження невизначене майно, все нерухоме майно), який виник 29 жовтня 2009 року і обтяжувачем виступає ВДВС Горохівського РУЮ (постанова серії АА №608752). Також у Горохівському РВ ДВС позивачці повідомили, що самого виконавчого провадження на даний час не існує (знищено по закінченню строку зберігання), а виконавець арешту не працює, а тому зняти арешт останні не мають змоги. Вважає бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту протиправною виходячи з того, що заборгованість накладалась за судовим наказом, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 16 липня 2010 року №2н-556 (стягувач ЗАТ «Приватбанк»). Всю заборгованість позивачкою було погашено протягом 2010-2011 років, а тому виконавчий лист було повернуто 26 грудня 2011 року, підтвердженням того є відсутність у Горохівському РВ ДВС будь-яких виконавчих проваджень з цього приводу (виконавчий документ повернуто стягувачу). Також, ПАТ КБ «ПриватБанк» підтвердив, що заборгованість відсутня. А тому, у зв`язку з тим, що жодних виконавчих проваджень у Горохівському РВ ДВС щодо матері позивачки не існує, тому не може існувати і арешт на нерухоме майно поза виконавчим провадженням. З огляду на це, просить зобов`язати Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зняти арешт та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна [PERSON] (об`єкт обтяження: невизначено, приміщення магазину А-1, [ADDRESS] ), який накладено за постановою серії АА №608752 від 29 жовтня 2009 року відділом державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції. Позивачка, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Представник відповідача, Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в підготовче судове засідання не з`явився, проте падав клопотання про розгляд справи проводити у його відсутності, щодо вирішення спору покладається на думку суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних особистих немайнових або майнових прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Горохівського\~РУЮ Казуна\~В.В. серії АА №608752 від 29 жовтня 2009 року, було накладено арешт на все належне [PERSON] , нерухоме майно в ході виконання виконавчого листа Горохівського районного суду Волинської області №2-2024/2010, виданого 15 березня 2011 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04 червня 2020 року, все належне [PERSON] нерухоме майно перебуває в обтяженні, вид обтяження арешт нерухомого майна на підставі постанови старшого державного виконавця відділу дердавнорї виконавчої служби Горохівського районного відділу юстиції Казуна В.В., серії АА №608752 від 29 жовтня 2009 року. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданого 02 березня 2020 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошиним С.А. і зареєстрованим в реєстрі за №243 стверджується, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з приміщення магазину А-1, що знаходиться в [ADDRESS] . Листом Горохівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за №17.1-30/15248 від 15 вересня 2020 року стверджується, що виконавчі документи, за якими [PERSON] та [PERSON] виступають боржниками станом на 15 вересня 2020 року на виконанні не перебувають, заборгованість по виконавчих провадженнях у відділі відсутня. Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Суд зазначає, що у відповідності до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла станом на час вчинення вказаних виконавчих дій, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до положень ст.41 Конституції України та ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. Згідно з п.4. Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 серпня 1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачами по справі, і відповідачами в справі суд притягує боржника та особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. З врахуванням\~вищевикладеного, а також того, що представлені позивачем докази на підтвердження факту неправомірного накладення арешту на її нерухоме майно, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України, є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі

Outcome: approved