Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ту обставину, що їй на підставі договору дарування, посвідченого 07 лютого 1992 року, державним нотаріусом Білокуракинської державної нотаріальної контори , за реєстром № 97, належить житловий будинок №3 садибного типу по вул. Парковій ( колишня вул. Кірова) в смт. Білокуракине Луганської області. На даний час в цьому будинку проживає відповідачка з сином. Позивачка має похилий вік та незодовільний стан здоров`я, тому не може проживати в однокімнатній квартирі на другому поверсі, тому вона бажає жити в своєму будинку по вул. Парковій,буд.№3, в смт. Білокуракине. Її намагання користуватися житлом, яке їй належить на праві приватної власності отримали шалений спротив відповідачки. Відповідачка перешкоджає позивачці користуватися її домоволодінням та погрожує фізичним насильством. Просить суд зобов`язати відповідачку не чинити їй перешкод у здійсненні нею її особистого права власності житловим будинком за №3, який знаходиться по вул. Парковій в смт Білокуракине Луганської області, усіма речами, які знаходяться в даному житловому будинку з господарськими спорудами для обслуговування житлового будинку, включаючи присадибну земельну ділянку. В уточнюючий позовній заяві просить суд зобов`язати відповідачку не чинити їй перешкод у вільному пересуванні по території її домоволодіння, в тому числі користування житловим будинком, який їй належить на праві особистої власності, а також всіма господарськими спорудами для обслуговування житлового будинку ( літня кухня, сарай, погріб, та інше) предметами домашнього вжитку та приладдям для приготування їжи, присадибною земельною ділянкою для ведення підсобного селянського господарства та знаряддями для її обробітку, забезпечити позивачці вільний доступ на території двору, де знаходиться вишевказане майно та споруди за адресою вул. Паркова ( колишня вул. Кірова) будинок №3, в смт. Білокуракине, Луганської області. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов, уточнюючий позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач з позовом не згодна, надала суду заперечення. В запереченнях відповідачка вказує, що позивачкою до суду не надано документу, який відповідно до вимог чинного законодавства України підтверджує її право власності на зазначене у позові майно. Крім того позивачкою не надано доказів щодо предмету доказування. Просить суд у позові відмовити. Третя особа [PERSON] також з позовом не згоден, просить суд у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідністю зі ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішень суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного Кодексу України. Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленума Вищого Спеціалізованого Суду України від 07.02.2014 року №5 « « Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченного нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону ( ст.334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до положень ст.ст. 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником майна і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушуються його право власності чи законного володіння. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно є власником житлового будинку, розташованого в смт. Білокуракине по вул. ( колишня Кірова) теперешня Паркова, буд.№3, згідно договору дарування, посвідченого [PERSON] державним нотаріусом Білокуракинської державної нотаріальної контори від 07.02.1992 року, зареєстрованого в реєстрі № 97, зареєстрованого в БТІ 03.03.1992 року ( р.№2/38). В судовому засіданні знайшло своє підтвердження реальна небезпека порушення відповідачем права власності позивача [PERSON] яка полягає в тому що відповідачка перешкоджає у користуванні домоволодінням, яке належить позивачки, у користуванні присадибною земельною ділянкою для вирощування сільськогосподарських культур, вільно переміщатися по території домоволодіння позивачки, перебувати та користуватися житловим будинком та господарськими спорудами, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved