Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що 30 січня 2016 року вона із відповідачем зареєструвала шлюб, актовий запис № 33, під час якого у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] , яка на даний час перебуває на вихованні та утриманні позивачки. В той же час відповідач у червні 2019 року покинув сім`ю та проживає окремо. Між подружжям сторін втрачено почуття любові та взаємоповаги, через що часто виникали сварки. Також вказувала, що на відміну від відповідача вона має власне облаштоване усіма зручностями житло, де спільній дитині відведена окрема кімната, мається ліжко, шафа для одягу, місце для ігор та занять. Також вона має постійну роботу, що дає матеріальну можливість дбати про добробут дитини та забезпечити їй упевненість у майбутньому. При цьому вона постійно займається вихованням доньки, приділяє останній майже весь свій вільний час та не має шкідливих звичок. Натомість через спір із відповідачем щодо місця проживання дитини, просила суд врахувати, що спільній донці 3 роки, вона не може повністю себе обслуговувати, тому потребує допомоги матері, яку дуже любить. На підставі переліченого просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , укладений 30 січня 2016 року, та визначити місце проживання доньки, [PERSON] , [INFO] , разом із нею в [ADDRESS] . Позивачка, [PERSON] , та її представник, [PERSON] , яка діє на підставі договору, до судового засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. При цьому від [PERSON] надійшла заява з проханням провести розгляд справи за її відсутності та повністю задовольнити поданий нею позов. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не прибув, надавши суду заяву з проханням провести розгляд справи без його участі, та подав заяву про повне визнання заявлених до нього позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Від представника 3-ї особи, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, до суду надійшла заява з проханням розгляд справи відкласти. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання представника третьої особи, який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у даному випадку не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 30 січня 2016 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 33. Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 15 березня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 194, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені сторони по справі. За інформацією з Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із матір`ю, [PERSON] по [ADDRESS] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 109 СК шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із ст. 112 СК суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд зауважує, що позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягаючи на його задоволенні. При цьому збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, через що суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами є неможливим, тому він підлягає розірванню. Також суд вказує, що за ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, передбачених ст. 7 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК), зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На підставі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст. 9 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст. 160 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. На підставі ч. 1 ст. 161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні було встановлено, що батьки малолітньої [PERSON] дійшли згоди між собою щодо визначення місця проживання їх спільної дитини разом із матір`ю, [PERSON] . При цьому в судовому засіданні не було виявлено фактів зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами позивачки, або фактів того, що своїми діями вона може зашкодити розвитку дитини. Суд також враховує трирічний вік малолітньої [PERSON] , що вказує на більшу потребу у неї в материнській опіці, та яка постійно мешкає разом із позивачкою по [ADDRESS] . Таким чином, зважаючи на викладене вмотивування, суд виходить з доцільності залишення малолітньої [PERSON] , 2016 р. н., далі мешкати саме разом із її матір`ю, [PERSON] , тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню шляхом визначення місця проживання доньки позивачки разом із матір`ю дитини. На підставі ст. 141 ЦПК з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати останньої зі сплати судового збору в сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved