Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона була призначена на посаду директора ТОВ ЮК «ШВИДКА ПРАВОВА ДОПОМОГА» (далі ТОВ ЮК «ШПД») згідно протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 9 від 03.07.2013 р. та приступила до виконання обов'язків директора даного підприємства з 04.07.2013 р. відповідно до наказу № 17/01 від 04.07.2013 р. Таким чином, між нею та відповідачем відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 КЗпП України був укладений безстроковий договір на невизначений строк. « 18» липня 2014 р. на підставі протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 11 від 18.07.2014 р. між нею та відповідачем був укладений трудовий контракт, згідно п. 8.1. якого, строк перебування її на посаді директора ТОВ ЮК «ШПД» був встановлений до 18.07.2015 р. Таким чином, 15.07.2014 р. між нею і відповідачем, відповідно до положень ч. 3 ст. 21 та п. 2 ч.1 ст. 23 КЗпП України була укладена особлива форма трудового договору - трудовий контракт на строк визначений сторонами. 01 вересня 2014 р. їй стало відомо, що нібито вона була звільнена з посади директора ТОВ ЮК «ШПД» з 29.08.2014 р. на підставі протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 10 від 04.07.2013 р. Також згідно даного протоколу з 01.09.2014 р. на посаду директора ТОВ ЮК «ШПД» був призначений [PERSON]. В той же час, вона не була присутня на Позачергових загальних зборах учасників ТОВ ЮК «ШПД», які нібито проводилися 04.07.2013 p., і в подальшому не була ознайомлена з даним протоколом, а дізналася про його наявність вже від директора ТОВ ЮК «ШПД» [PERSON], який був призначений директором відповідача з 02.09.2014 р. на підставі протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» №12 від 01.09.2014 р. Враховуючи те, що навіть, якщо 04.07.2013 р. (в день з якого вона була призначена директором відповідача згідно з протоколом Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 9 від 03.07.2013 р.) дійсно відбулися Позачергові загальні збори учасників ТОВ ЮК «ШПД», на яких був прийнятий протокол № 10 від 04.07.2013 року, яким вона була звільнена з посади директора відповідача з 29.08.2014 р., то Позачерговими загальними зборами учасників ТОВ ЮК «ШПД» від 18.07.2014 р., на яких був прийнятий протокол № 11, відповідач вирішив з нею укласти трудовий контракт строком на 1 рік, тобто фактично змінив своє рішення, яке ним нібито було прийнято 04.07.2013 р. Крім того, відповідач фактично двічі оформлював свої загальні збори протоколами під № 10. Так, крім вищезазначеного протоколу № 10 від 04.07.2013 р., відповідач також під протоколом № 10 приймав рішення, прийняті на Чергових загальних зборах його учасників, які відбулися 15.04.2014 р. і на яких вона, до речі, була присутня, на відміну від позачергових зборів, що нібито відбулися 04.07.2013 р. Відповідач, крім протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 10 від 04.07.2013 р. не приймав жодного наказу про її звільнення з посади директора ТОВ ЮК «ШПД» і не підписував з нею жодних додаткових угод до трудового контракту від 18.07.2014 p., яким би змінювався строк дії даного контракту чи вносилися додаткові підстави для її звільнення. Таким чином, відповідач фактично в односторонньому порядку розірвав з нею трудовий контракт від 18.07.2014 р. з 29.08.2014 р. без належних для того правових підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України та трудовим контрактом від 18.07.2014 p., підстави для розірвання якого передбачені п.п. 7.3-7.5 цього трудового контракту. Як видно з довідки ТОВ ЮК «ШПД» № 4 від 03.10.2014 p., відповідач визнає наявність у нього заборгованості перед нею по виплаті відпускних за період з липня 2013 р. по серпень 2014 р. в сумі 964,28 грн., які до цього часу відповідачем їй не виплачені. Крім того, в порушення вимог ст.ст. 47, 48 КЗпП України, відповідач не видав їй в день звільнення, тобто 29.08.2014 p., належно оформлену трудову книжку і не провів з нею повного розрахунку у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Враховуючи те, що рішення загальних зборів учасників відповідача від 04.07.2013 p., оформлене протоколом № 10, про її звільнення з посади директора ТОВ ЮК «ШПД» та відповідно призначення директором ТОВ ЮК «ШПД» з 01.09.2014 р. [PERSON] є незаконним, то, відповідно, є незаконним і рішення Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» від 01.09.2014 p., оформлене протоколом №12, про призначення директором ТОВ ЮК «ШПД» з 02.09.2014 р. [PERSON]. Враховуючи те, що відповідач незаконно її звільнив з займаної посади, то за період з моменту звільнення по день поновлення на посаді він повинен їй виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Як видно з довідки ТОВ ЮК «ШПД» № 3 від 03.10.2014 р. її середньомісячний заробіток становив 1106,19 грн. Враховуючи те, що відповідач фактично оплатив їй заробітну плату за період з 30.08.2014 р. по 31.08.2014 p., хоча і звільнив її з 29.08.2014 р., то таким чином, відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2014 р. по 15.10.2014 р. (45 днів), який дорівнює: 1106,19 грн.*12 місяців/ 365 днів * 45 днів = 1636,56 грн. Крім того, незаконне звільнення її з займаної посади без належних на то правових підстав та належного оформлення призвело до того, що їй було завдано моральну школу, яка полягала в тому, що вона пережила моральні страждання, адже розраховувала, що захищена трудовим контрактом від 18.07.2014 р. і в неї є стабільна робота і заробітна плата до закінчення терміну дії цього трудового контракту, а саме до 18.07.2014 p., втратила нормальні життєві зв'язки, адже її репутація бездоганного директора тепер понівечена в очах контрагентів ТОВ ЮК «ШПД» з якими вона мала ділові стосунки, як директор відповідача і подальша організація її життя, а саме пошук роботи і не можливість працевлаштуватися на нове місце роботи без належного оформлення її звільнення, потребує застосування не тільки її фізичних, а щодо дуже особливо, моральних зусиль. Таким чином, вона оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., які відповідно до вимог ст. 2371 КЗпП України, відповідач повинен компенсувати їй в повному обсязі. У зв'язку з вищевикладеним позивачка просить визнати незаконним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія «Швидка правова допомога», оформлене протоколом № 10 від 04.07.2013 р., в частині звільнення її з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія «Швидка правова допомога» з 29 серпня 2014 року та призначення [PERSON] директором Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія «Швидка правова допомога» з 01 вересня 2014 року. Визнати незаконним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія «Швидка правова допомога», оформлене протоколом № 12 від 01.09.2014 р.. в частині призначення [PERSON] директором Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія «Швидка правова допомога» з 02 вересня 2014 року. Поновити [PERSON] на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія «Швидка правова допомога» з 29 серпня 2014 року. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія «Швидка правова допомога» на користь [PERSON] заборгованість за невикористану відпустку за період з липня 2013 р. по серпень 2014 р. в сумі 964,28 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія «Швидка правова допомога» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2014 р. по 15.10.2014 р. в сумі 1636,56 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія «Швидка правова допомога» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 10 000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, подав до суду письмові заперечення проти позову. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов частково підлягаючим до задоволення по слідуючих підставах: Судом встановлено, що [PERSON] була призначена на посаду директора ТОВ ЮК «ШВИДКА ПРАВОВА ДОПОМОГА» (далі ТОВ ЮК «ШПД») згідно протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 9 від 03.07.2013 р. та приступила до виконання обов'язків директора даного підприємства з 04.07.2013 р. відповідно до наказу № 17/01 від 04.07.2013 р. Таким чином, між позивачкою та відповідачем відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 КЗпП України був укладений безстроковий договір на невизначений строк. « 18» липня 2014 р. на підставі протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 11 від 18.07.2014 р. між позивачкою та відповідачем був укладений трудовий контракт, згідно п. 8.1. якого, строк перебування її на посаді директора ТОВ ЮК «ШПД» був встановлений до 18.07.2015 р. Таким чином, 15.07.2014 р. між позивачкою і відповідачем, відповідно до положень ч. 3 ст. 21 та п. 2 ч.1 ст. 23 КЗпП України була укладена особлива форма трудового договору - трудовий контракт на строк визначений сторонами. 01 вересня 2014 р. позивачці стало відомо, що нібито вона була звільнена з посади директора ТОВ ЮК «ШПД» з 29.08.2014 р. на підставі протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 10 від 04.07.2013 р. Також згідно даного протоколу з 01.09.2014 р. на посаду директора ТОВ ЮК «ШПД» був призначений [PERSON]. В той же час, позивачка не була присутня на Позачергових загальних зборах учасників ТОВ ЮК «ШПД», які нібито проводилися 04.07.2013 p., і в подальшому не була ознайомлена з даним протоколом, а дізналася про його наявність вже від директора ТОВ ЮК «ШПД» [PERSON], який був призначений директором відповідача з 02.09.2014 р. на підставі протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» №12 від 01.09.2014 р. Враховуючи те, що навіть, якщо 04.07.2013 р. (в день з якого вона була призначена директором відповідача згідно з протоколом Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 9 від 03.07.2013 р.) дійсно відбулися Позачергові загальні збори учасників ТОВ ЮК «ШПД», на яких був прийнятий протокол № 10 від 04.07.2013 року, яким вона була звільнена з посади директора відповідача з 29.08.2014 р., то Позачерговими загальними зборами учасників ТОВ ЮК «ШПД» від 18.07.2014 р., на яких був прийнятий протокол № 11, відповідач вирішив з нею укласти трудовий контракт строком на 1 рік, тобто фактично змінив своє рішення, яке ним нібито було прийнято 04.07.2013 р. Крім того, відповідач фактично двічі оформлював свої загальні збори протоколами під № 10. Так, крім вищезазначеного протоколу № 10 від 04.07.2013 р., відповідач також під протоколом № 10 приймав рішення, прийняті на Чергових загальних зборах його учасників, які відбулися 15.04.2014 р. і на позивачка була присутня, на відміну від позачергових зборів, що нібито відбулися 04.07.2013 р. Відповідач, крім протоколу Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» № 10 від 04.07.2013 р. не приймав жодного наказу про її звільнення з посади директора ТОВ ЮК «ШПД» і не підписував з позивачкою жодних додаткових угод до трудового контракту від 18.07.2014 p., яким би змінювався строк дії даного контракту чи вносилися додаткові підстави для її звільнення. Таким чином, відповідач фактично в односторонньому порядку розірвав з нею трудовий контракт від 18.07.2014 р. з 29.08.2014 р. без належних для того правових підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України та трудовим контрактом від 18.07.2014 p., підстави для розірвання якого передбачені п.п. 7.3-7.5 цього трудового контракту. Як видно з довідки ТОВ ЮК «ШПД» № 4 від 03.10.2014 p., відповідач визнає наявність у нього заборгованості перед нею по виплаті відпускних за період з липня 2013 р. по серпень 2014 р. в сумі 964,28 грн., які до цього часу відповідачем їй не виплачені. Крім того, в порушення вимог ст.ст. 47, 48 КЗпП України, відповідач не видав позивачці в день звільнення, тобто 29.08.2014 p., належно оформлену трудову книжку і не провів з нею повного розрахунку у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Враховуючи те, що рішення загальних зборів учасників відповідача від 04.07.2013 p., оформлене протоколом № 10, про її звільнення з посади директора ТОВ ЮК «ШПД» та відповідно призначення директором ТОВ ЮК «ШПД» з 01.09.2014 р. [PERSON] є незаконним, то, відповідно, є незаконним і рішення Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» від 01.09.2014 p., оформлене протоколом №12, про призначення директором ТОВ ЮК «ШПД» з 02.09.2014 р. [PERSON]. Враховуючи те, що відповідач незаконно звільнив позивачку з займаної посади, то за період з моменту звільнення по день поновлення на посаді він повинен їй виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Як видно з довідки ТОВ ЮК «ШПД» № 3 від 03.10.2014 р. її середньомісячний заробіток становив 1106,19 грн. Враховуючи те, що відповідач фактично оплатив позивачці заробітну плату за період з 30.08.2014 р. по 31.08.2014 p., хоча і звільнив її з 29.08.2014 р., то таким чином, відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України відповідач повинен сплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2014 р. по 15.10.2014 р. (45 днів), який дорівнює: 1106,19 грн.*12 місяців/ 365 днів * 45 днів = 1636,56 грн. Згідно з вимогами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до cт. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з вимогами ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Отже, звільнення працівника з підстав не передбачених законом або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Крім того, позивача було звільнено з роботи Протоколом Позачергових загальних зборів учасників ТОВ ЮК «ШПД» №10 від 04.07.2013 року, а не згідно наказу виданим відповідачем, як передбачено нормами КЗоТУ. Судом не здобуто безспірних доказів того, що позивачка отримала моральні стражданням у зв'язку з незаконним звільненням з займаної посади, а тому в цій частині позовних вимог відмовлено. При таких обставинах суд задовольняє позов частково. На підставі викладеного ст. 40, ч. 1, 2 ст. 42, п. 2 ч. 1ст. 232, ч.1, 2, 5 ст. 235 - 237 КЗпП,

Outcome: approved