Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до територіальної громади с.Старуня про визнання за нею права власності на домоволодіння в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], 1932 р.н., який за життя був власником ? частини домоволодіння за згаданою адресою. 09.06.2003 року покійний посвідчив у Старунській сільській раді заповіт на користь онуки [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Вона, як дружина покійного є спадкоємцем за законом і прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, а також звернулась у Богородчанську державну нотаріальну контору, яка за її заявою завела спадкову справу і видала їй свідоцтво про право власності на земельні ділянки, що належали спадкодавцю, в тому числі на земельну ділянку площею 0,1219 га, яка розташована по [ADDRESS] і призначена для будівництва і обслуговування житлогового будинку та господарських будівель і споруд. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння, що розташоване за вказаною адресою постановою нотаріуса від 11.08.2016 року їй було відмовлено. Причиною відмови стало те, що відсутні правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння, яке до 1991 року належало членам колгоспного двору, головою якого був [PERSON], а членом двору - вона. З цих причин змушена доводити своє право власності у судовому порядку. Позивачка та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримали з викладених підстав. Пояснила, що житловий будинок був побудований у 1947 році. В будинку постійно проживали лише [PERSON], та [PERSON] Таким чином, позивачка має право на ? частину цього майна як колишній член колгоспного двору, а ?, яка належала Покійному [PERSON], хоче успадкувати. Таким чином просила визнати її право на все домоволодіння у судовому порядку. Представник Старунської сільської ради в судове засідання подав письмову заяву у якій заявлені позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за матеріалами технічної інвентаризації, яка проведена Івано-Франківським ОБТІ 31.01.2016 року домоволодіння по [ADDRESS] складається з житлового будинку площею 79,6 кв.м., літньої кухні, гаражу, погребу, трьох сараїв, колодязю, вбиральні, воріт та огорожі. Реєстрація права власності на дане домоволодіння не проводилась. Відповідно до даних погосподарської книги №1 (особистий рахунок[NUMBER]) станом на квітень 1991 року господарство по [ADDRESS] відносилось до колгоспного двору, головою якого був [PERSON], а членом колгоспного двору [PERSON] Таким чином кожному із членів колгоспного двору належала ? частка у домоволодінні. [PERSON] помер [INFO], спадщину після його смерті прийняла [PERSON] фактом спільного проживання з спадкодавцем в одному господарстві на момент смерті останнього. Крім того, вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини по заповіту і її спадкові права нотаріусом перевірено, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, в тому числі під житловим будинком та господарськими спорудами по [ADDRESS]. Однак у зв'язку з тим, що правовстановлюючих документів на домоволодіння не було виготовлено, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Той факт, що [PERSON] за життя був власником ? домоволодіння по [ADDRESS] підтверджується інформацією Старунської сільської ради. ? частка домоволодіння належить позивачці як члену колишнього колгоспного двору. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Враховуючи наведене, суд вважає, що за позивачкою може бути визнано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: approved