Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 29 жовтня 2009 року виконкомом Копачинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 від 29.10.2009 року. Після одруження сторони проживали в с. Кунисівці у батьків відповідача. За час шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач за час спільного проживання постійно зловживав спиртними напоями, вчиняв безпідставні сварки, спричиняв тілесні ушкодження позивачці. Постійні конфлікти негативно впливають на стан здоров'я, психічний розвиток позивачки та їх дітей. Сторони спільно не проживають з кінця липня 2018 року, спільне господарство не ведуть, не мають взаємних прав та обов'язків, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, у них різні погляди на життя. Сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому вона просить терміну для примирення не надавати, шлюб розірвати; неповнолітніх дітей залишити проживати з нею; стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в підготовчому засіданні 19.11.2018 року позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував, щоб їх неповнолітніх дітей залишити на проживанні з позивачкою. В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у порядку, визначеному ст.ст.128, 130 ЦПК України, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення - судової повістки. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 15 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано виконкомом Копачинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 від 29.10.2009 року. Від шлюбу в сторін є троє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями їх свідоцтв про народження, виданих виконкомом Кунисівської сільської ради, відповідно: 10.01.2012 р. серії [NUMBER], актовий запис за № 1; 11.08.2014 р. серії [NUMBER], актовий запис за № 7; 10.03.2017 р. серії [NUMBER], актовий запис за № 1. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). В матеріалах справи наявні підтвердження того, що за зверненням 04.08.2018 року позивачки до Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, з [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення домашнього насильства в майбутньому. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають з кінця липня 2018 року, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Враховуючи вимоги ст. 160 Сімейного кодексу України та відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved