Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.12.2009 року та стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину за минулий період в розмірі 19222,50 грн. Стягнути з [PERSON] на ї користь додаткові витрати на дитину разово, наступним чином: в червні 2019 року в розмірі 7165 грн., в червні 2020 року в розмірі 7790 грн. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2004 року до 03.06.2009 року. Реєстрація розірвання шлюбу відбулась 03.06.2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 195. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.12.2009 року з відповідача на її користь на утримання сина були стягнуті аліменти в розмірі 400 грн., починаючи з 03.11.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінилась вартість життя, розмір витрат на дитину та мінімальний розмір аліментів, визначений положеннями СК України. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років- з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року- 2027 грн. Таким чином вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дитини, який буде достатній для належного забезпечення дитини та повинен становити 1500 грн. Крім аліментів з відповідача також підлягають стягненню додаткові витрати на сина. Починаючи з 22.06.2016 року [PERSON] крім навчання в ЗОШ, проходить навчання в Комп`ютерній академії ШАГ. Період навчання в академії з 24.06.2016 року до 01.07.2021 року. Навчання в академії платне. Плата за навчання залежить від того, в які дні, робочі або вихідні, слухач буде відвідувати заняття, та яку форсу оплати (щорічну або щоквартальну) вибере замовник. Неповнолітній [PERSON] відвідує заняття в вихідні дні, вартість навчання в академії складає: з 24.06.2016 року до 06.09.2016 року- 4060 грн.; з 07.09.2016 року до 10.11.2016 року- 4060 грн.; з 11.11.2016 року до 10.02.2017 року- 4060 грн.; з 11.02.2017 року до 01.07.2017 року-4395 грн.; з 02.07.2017 року до 10.11.2017 року- 4395 грн.; з 11.11.2017 року до 10.02.2018 року- 4395 грн.; з 24.06.2018 року до 01.07.2019 року-13080 грн.; з 02.07.2019 року до 01.07.2020 року- 14330 грн.; з 02.07.2020 року до 01.07.2021 року- 15580 грн. Позивачкою була сплачена вартість навчання сина за період з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року, що складає 38445 грн. Додаткові витрати на дитину викликані тим, що у сина є здібності до програмування та комп`ютерних знань, він виявляє неабияке бажання та хист займатись та розвиватись в цій області знань. Для розвитку таких здібностей сина позивачка за проханням дитини знайшла навчальний заклад у сфері комп`ютерних знань та уклала договір з комп`ютерною академію. Вважає, що розвиток здібностей та навчання сина викликані саме особливими обставинами, а витрати на це навчання відносяться до додаткових витрат на дитину та ці витрати повинні нести як вона так і відповідач в рівних частках. Оскільки нею самостійно була сплачена вартість навчання за три навчальних роки, відповідачем повинна бути компенсована половина вартості фактично сплачених коштів, а саме 19222 грн. 50 коп. Крім того, за останні два роки навчання в комп`ютерний академії оплата повинна проводитись щорічно, а саме за 4 навчальний рік до 02.07.2019 року у розмірі 14330 грн. за 5 навчальний рік до 02.07.2020 року у розмірі 15580 грн. Тобто з відповідача повинна бути стягнута половина вартості навчання разово в червні 2019 року 7165 грн. та в червні 2020 року 7790 грн. Неповнолітня дитина постійно мешкає разом з нею, вона самостійно займається вихованням та розвитком дитини та несе всі витрати на її утримання, а відповідач не приймає ніякої участі у житті сина, ані посильної, ані матеріальної, аліменти на утримання сина не сплачує, хоча має таку можливість, так як має постійне місце роботи, працює в Харківському метрополітені. Ухвалою суду від 15.04.2019 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 11.05.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що дійсно рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.12.2009 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 400 грн. на місяць, починаючи з 03.12.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вони з позивачем дійшли домовленості , що він буде добровільно сплачувати кошти на утримання сина. У майбутньому він та його матір постійно брали участь в утриманні дитини шляхом надання коштів матері позивача наручно та зважаючи на це позивачем добровільно та без будь-якого примусу було написано та подано заяву про завершення виконавчого провадження. Відповідач зазначив, що він офіційно працевлаштований в КП «Харківський метрополітен» та отримує дохід в розмірі 6500 грн., проживає разом з батьком [PERSON] , який є пенсіонером та знаходиться на його утриманні, крім того, він є зобов`язаним за кредитним договором від 01.09.2017 року на суму 40000 грн., відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого він має варикозну хворобу нижніх кінцівок та 29 листопада 2018 року йому проведена операція та планова консервативна терапія. Під час лікування ним витрачені значні кошти на ліки, процедури. Також необхідна повторна операція, кошти на які у нього відсутні через незначний дохід. Таким чином вважає, що оскільки прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 2027 грн., за необхідним є визначення аліментів в розмірі 1015 грн. на місяць. Що стосується додаткових витрат на дитину, вказав, позивач фактично усунула його від можливості нормального спілкування з дитиною. Вона ніяким чином не повідомила про наявність у дитини особливих здібностей до комп`ютерних наук та необхідність його додаткового навчання комп`ютерний грамоті протягом аж 5 років у профільному навчальному закладі, адже заняття з інформатики входять у шкільну програму. Позивач не узгоджувала вартість таких курсів, жодним чином не брала до уваги його матеріальний стан, роблячи значні витрати, вона не могла не розуміти необхідності їх попереднього узгодження на предмет фінансової спроможності. Крім того, дитина постійно приймає участь в різних гуртках, які оплачувалися в тому числі за кошти відповідача, дитина відвідувала курси орігамі в 2-4 класах, заняття з тхеквондо, на яких дитина отримала спортивну травму, операцію, яка стала необхідною він оплачував за власні кошти. Отже додаткові витрати, про які заявляє позивач не є жодним чином передбачуваними та задоволення вимог порушить його права, особливо в частині стягнення майбутніх витрат на оплату навчання. Відповідач вважає, що вартість додаткових витрат перевищують нормальну для таких послуг плату та час, затребуваний для їх надання, окрім того, позивачем не наведено жодних доводів щодо того, що таке дороге навчання необхідно їх сину для розвитку його здібностей та чи є у нього такі здібності взагалі. Зазначив, що добровільно та за власний кошт застрахував життя дитини, страхова виплата за договором складає 23491,30 грн. та просить розглядати справу без його участі, з урахуванням обставин, викладених у відзиві, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину просить відмовити в повному обсязі, позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів задовольнити частково в розмірі 1015 грн. на місяць. 21.05.2019 року через канцелярію суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона посилалась на обставини викладені в позові та зазначила, що ніякої домовленості з відповідачем на його добровільну сплату аліментів не було, відповідач ні до, ні після набрання чинності судовим рішенням про стягнення аліментів жодного разу не виконав свої обов`язки щодо утримання сина, не відвідував його, не цікавився його життям. Життям їхнього сина періодично цікавилась лише мати відповідача, вона іноді приїжджала до онука, але грошима не допомагали. Відповідач самостійно усунувся від виховання сина та спілкування з ним, він не цікавиться його життям, уподобанням та здібностями, тому йому і не відомо про особливі здібності їхнього сина до комп`ютерних наук. Саме син наполіг на тому, що йому не достатньо шкільного курсу інформатики та він бажає більш поглибленого вивчення комп`ютеру на програмування, бо він не просто хоче користуватись комп`ютером, він бажає пов`язати своє життя та працювати саме у цій сфері. На її утриманні знаходиться син та матір, яка є пенсіонером, вона не має можливості самостійно нести витрати на профільну освіту сина, тому просить задовольнити позовні вимоги. За клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду від 29.05.2019 року строк проведення підготовчого провадження продовжено. Ухвалою суду від 08.07.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі з урахуванням обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 03 червня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] . ( а. с. 5) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 12.07.2005 року). (а. с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 203 грудня 2009 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 400 грн. на місяць і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ( а. с. 6) Як вказує відповідач [PERSON] , він працює в КП «Харківський метрополітен» та проживає разом з батьком пенсіонером [PERSON] , є зобов`язаним за кредитним договором від 01.09.2017 року, має «варикозну хворобу нижніх кінцівок. ХВН 2 ст.» ( а. с. 37, 38, 39-41, 42) Крім того, Відповідач добровільно та за власний кошт застрахував життя дитини [PERSON] , страхова виплата за договором складає 23491,30 грн. (а. с. 46-47) Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина [PERSON] мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в медах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, виходячи із положень ч. 3 ст. 181 СК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р. за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доход її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати збільшення розміру аліментів не може заперечуватися з оглядом на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духового і соціального розвитку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, суд дійшов висновку про те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню, збільшивши розмір аліментів до 1015 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Починаючи з 22.06.2016 року [PERSON] , [INFO] проходить навчання в Комп`ютерній академії «ШАГ». Відповідно до договору № 060016773 від 22.06.2016 року період навчання в академії з 24.06.2016 року до 01.07.2021 року. ( а. с. 7-9) Згідно довідки вих. № 6 від 09.04.2019 року позивачкою [PERSON] була внесена оплата за навчання за період з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року на загальну суму 38445 грн. Додаткові витрати викликані тим, що у [PERSON] є здібності до програмування та комп`ютерних знань. Відповідно до наданої позивачкою таблицею лідерів Комп`ютерної академії «ШАГ», [PERSON] має навчальні досягнення достатнього рівня, виявляє зацікавленість до навчання. [PERSON] , неодноразово нагороджений грамотами та дипломами Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна за призові місця в турнірі знавців з математики. Як було встановлено з пояснень позивачки, саме їх з відповідачем син наполіг на тому, що йому не достатньо шкільного курсу інформатики та він бажає більш поглибленого вивчення комп`ютеру на програмування, бо він не просто хоче користуватись комп`ютером, він бажає пов`язати своє життя та працювати саме у цій сфері. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Стаття 185 СК України передбачає притягнення батьків до участі у додаткових витратах на дитину, а не до додаткового стягнення коштів на утримання, ставить обох батьків в однакове становище. Участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Законодавець до особливих обставин відносить і позитивні чинники. Так, особливими позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент, схильність може бути виявлена в спорті - витрати на оплату тренерів, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо. Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов`язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що дійсно дитина потребує розвитку здібностей та вважає за необхідне частково задовільними позовні вимоги щодо додаткових витрат на неповнолітню дитину в межах доведених обставин. Позивачка, як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що дитина потребує додаткових витрат, а її матеріальне становище не дозволяє самостійно сплачувати додаткові витрати на дитину, нею була внесена оплата за навчання за період з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року на загальну суму 38445 грн., тому вважає, з позивача повинна бути стягнута половина вартості навчання. Так, суд прийшов до висновку, що вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину за період з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року за навчання в комп`ютерній академії підлягають задоволенню, в межах заявлених позовних вимог, та зазначені витрати є потребою і необхідністю для розвитку дитини [PERSON] , якій навчається та має добрі результаті за зазначеною вище навчальною програмою. Таким чином, з 24.06.2016 року до 01.07.2019 року витрати позивачки склали 38445 грн. та підлягають стягненню з відповідача у розмірі 19222 грн. Відповідно до ст. 180 СК України обов`язок по утриманню дитини покладений на обох батьків, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, які позивачка понесла підлягають задоволенню. Посилання відповідача, що позивачкою не надано відповідних доказів, що таке дороге навчання необхідно їх сину для розвитку його здібностей та чи є у нього такі здібності взагалі, спростовуються наданими довідками, договором та нагородами, які неповнолітній отримував за досягнення в математиці, а крім того, як зазначала позивачка, саме їх син наполіг на навчанні у вказаній комп`ютерній академії для більш поглибленого вивчення комп`ютеру та програмування. Також судом не приймаються до уваги пояснення відповідача стосовно понесених ним витрат на відвідування сина секції тхеквондо, курсів орігамі, оскільки вони ніяким чином не підтверджені. Разом з тим, суд зазначає, що виховання є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Саме це повинно бути першочерговим завданням для батьків неповнолітнього [PERSON] , незважаючи на те, що між сторонами розірвано шлюб і що дитина мешкає разом із позивачем. При цьому, участь батька у вихованні, його турбота, матеріальна підтримка є необхідною складовою для належного виховання у синові саме чоловічих якостей, подальшого розвитку його здібностей до програмування та комп`ютерних знань. Посилання відповідача на погіршення стану його здоров`я, хвороби, знаходження на його утриманні батька пенсіонера та того, що він є зобов`язаним за кредитним договором не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат за навчання дитини на майбутній період та разово, суд зазначає наступне. В порядку ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, на думку суду, позивачка не надала доказів, які вказували б на необхідність стягнення додаткових витрат на дитину разово, а саме в червні 2019 року в сумі 7165 грн. та в червні 2020 року в сумі 7790 грн. Крім цього, не можуть бути стягненні витрати, які можливе з`являться у майбутньому. У задоволенні вимоги позивача в цій частині позовних вимог суд відмовляє, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з вимогою про компенсацію понесених витрат за умови підтвердження їх розміру належними доказами. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (п. 23). Тому суд приходить до висновку, що початок стягнення аліментів у новому розмірі сплачується з дня набрання рішення законної сили та відповідає вимогам статті 192 СК України, роз`ясненням зазначеної вище постанови Пленуму № 3. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial