Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.10.2003 року. У шлюбі у них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що протягом року вони разом не проживають, оскільки відповідач не поважає її як дружину, безпричинно починає сварки, наносив їй побої, після чергової сварки він залишив сімю. Матеріально в добровільному порядку відповідач не допомагає утримувати дітей, примирення між ними є недоцільним. Просила шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити їй на виховання, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «Максимюк» та стягнути з відповідача витрати по справі. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2017 сторонам по справі було надано два місяці для примирення, у звязку з цим провадження в справі зупинено до закінчення строку для примирення. 15.08.2017 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області провадження у справі було відновлено у звязку з закінчення наданого судом терміну для примирення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити, вказала, що наданий судом термін на примирення позитивних результатів не дав. Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову, просив суд шлюб між ним та позивачкою не розривати, оскільки в них є малолітні діти. Вказав, що неодноразово намагався помиритися з позивачкою, однак вона категорично заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно повторного свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2003 року (а.с. 4). Сімейне життя у сторін не склалося, між ними постійно виникали непорозуміння, сварки, протягом року разом не проживають, матеріальної допомоги відповідач не надає, примирення між ними не відбулось. У шлюбі у них народилося троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми (а.с. 5, 6, 7). Відповідач та позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не відбулось. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище «Максимюк». На думку суду місцем проживання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (квитанція № 0.0.711635483.1 від 21.02.2017 року) (а.с. 1) та 350,00 грн. на відшкодування витрат понесених позивачкою на правову допомогу (квитанція № 007103 від 21.02.2017 року) (а.с. 9) . На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved