Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 21 січня 2011 року відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис №50. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем зазначає те, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Матеріальної допомоги на утримання сімї відповідач не надає, інтересами сімї не цікавиться. Між ними виникали часті сварки , що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час подружніх стосунків вони не підтримують , спільного господарства не ведуть , а тому зберігати надалі шлюб позивачка не бажає і просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з підстав , викладених у позовній заяві. Просила шлюб розірвати, оскільки примирення між нею та відповідачем, за час наданий судом, не відбулось. Відповідач взагалі не спілкується з нею і не робив ніяких спроб для примирення. Вже більше пів року вони разом не проживають і не підтримують подружніх стосунків. Спору щодо місця проживання дитини між ними немає. Відповідач в судове засідання повторно не зявився , про причини неявки суд не повідомив. У попередньому судовому засіданні відповідач позову не визнавав і попросив строк для примирення.. Заслухавши пояснення позивачки та оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 21 січня 2011 року відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції , актовий запис №50. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Більше пів року сторони разом не проживають , спільного господарства не ведуть , подружніх стосунків не підтримують і не роблять спроб для примирення. У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб , розірвання шлюбу , визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Суд надавав сторонам строк для примирення два місяці . З пояснень позивачки вбачається, що вона наполягає на розірванні шлюбу і примирення між нею та відповідачем не відбулось, а навпаки стосунки між ними погіршились. У відповідності до ч. 1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони разом не проживають більше пів року , спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, за час, наданий судом для примирення , примирення між ними не відбулось. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими та буде суперечити інтересам позивачки і інтересам їх неповнолітньої дитини.

Outcome: approved