Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 22 листопада 2003 року між нею, [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Степківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис №4 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також в поданій позовній заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем проживають за однією адресою, при цьому діти перебувають на повному її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться їх життям, що стало підставою звернення до суду з даним позовом. 24 вересня 2019 року від відповідача по справі [PERSON] на адресу Андрушівського районного суду Житомирської області надійшов відзив на позовну заяву в якому останній в задоволенні позову просив відмовити. В обгрунтування відзиву відповідач зазначив, що він в добровільному порядку забезпечує дітей та не ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, про що свідчать зроблені ним два вклади від 01 березня 2019 року на синів в ПриватБанку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, позов просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник відповідача адвокат Ткачук А.О. в судове засідання не з`явився, розгляд cправи просив провести без його участі. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 22 листопада 2003 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Степківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис №4 (а.с.9). Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7-8). Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2020 року по цивільній справі №272/911/19 було розірвано шлюб між громадянами України, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований виконавчим комітетом Степківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області 22 листопада 2003 року за актовим записом №4; [PERSON] залишено прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розірвано - [PERSON] ; Відмовлено в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини (а.с.66-68). Відповідно до довідок виданих Степківською сільською радою Андрушівського району Житомирської області від 16.07.2019 №355, 356, 357 вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та разом з нею проживають і знаходяться на повному її утриманні діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] (а.с.4-6). Відповідно до довідки виданої Комунальним закладом Радомишильська загальноосвітня санаторна школа інтернат І-ІІІ ступенів від 05 грудня 2019 року №414 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається, оздоровлюється та проходить курс медичної реабілітації у закладі з 05.12.2019, дитина в закладі перебуває на неповному державному утриманні (а.с.58). Відповідно до положень ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків та закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Згідно\~ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно положень п.17\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~\~ Відповідно до ч.1, ч.2\~ ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ході розгляду справи судом встановлено, що неповнолітні діти - [PERSON] та [PERSON] , проживають разом із позивачкою [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач по справі працездатний, відомості про наявність обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів в матеріалах справи відсутні, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Задовольняючи позов, суд у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved