Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з первісним позовом. В судовому засіданні вона, будучи допитаною як свідок, та її представник даний позов підтримали та просять суд визнати за нею право власності на ? частину житлової квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача за первісним позовом на її користь судовий збір в розмірі 1302 грн. та витрати на надання правової допомоги в розмірі 5357 грн. Обґрунтовуючи вимоги за даним позовом вони зазначали, що 14 лютого 2004 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області. Від даного шлюбу у них народилось двоє спільних дітей, дочки: Марія, [INFO] та Світлана, [INFO]. За час шлюбу ними за спільні кошти вартістю 23000 грн. було придбано житлову квартиру №48, розташовану по вул. Білоцерківській, 2 в м. Таращі Київської області, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 02 червня 2005 року. Дана квартира за їх спільною згодою була оформлена на відповідача за цим позовом. Відповідач за первісним позовом, будучи допитаним як свідок, та його представник в судовому засіданні проти даного позову заперечували в повному обсязі, а першим заявлено зустрічну позовну заяву, в якій він просять суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідачки за цим позовом на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування своєї позиції він та його представник зазначали, що 14.02.2004 року між сторонами по справі був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей, дочки: Марія, [INFO] та Світлана, [INFO]. 21.09.2015 року рішенням Таращанського районного суду Київської області цей шлюб було розірвано. Під час шлюбу ним 02 червня 2005 року було придбано житлову квартиру №48, в м. Таращі Київської області по вул. Білоцерківська, 2 за подаровані йому його батьками кошти в розмірі 4500 доларів США. Оскільки власних коштів на її придбання їх сімя не мала. Свідок [PERSON] показав суду, що він у червні 2004 року передав позивачці за первісним позовом 1300 доларів США як її частку від продажу належного їм під час колишнього їх шлюбу житлового будинку по вул. Пилипченка, 7 у м. Таращі Київської області. Свідок [PERSON] показала суду, що вона, мати позивачки за первісним позовом, подарувала останній для придбання спірної квартири 1000 доларів США і батьки відповідача за цим позов, також подарували йому на ці цілі таку ж суму. Крім того, перший чоловік її дочки повернув її частку від проданого їх спільного будинку в розмірі 1300 доларів США. Свідок [PERSON] показала суду, що вона в 2004 році позичила своїй сусідці [PERSON], матері позивачки за первісним позовом, 500 доларів США, яка до кінця цього ж року їх повернула. Свідок [PERSON] показала суду, що вона є двоюрідна сестра матері відповідача за первісним позовом [PERSON], і навесні 2005 року позичила останній 4500 доларів США для придбання спірної квартири. Свідок [PERSON] (мати відповідача за первісним позовом) показала суду, що вона позичила у своєї двоюрідної сестри [PERSON] навесні 2005 року 4500 доларів США для придбання спірної квартири для сина. Судом встановлено, що з 14 лютого 2004 року по 21 вересня 2015 року сторони по справі перебували у шлюбі зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей, дочок: Марію, [INFO] та Світлану, [INFO]. За час шлюбу ними за спільні кошти за взаємною згодою було придбано житлову квартиру №48, розташовану по вул. Білоцерківській, 2 в м. Таращі Київської області вартістю 23000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 02 червня 2005 року і заявою [PERSON] про надання згоди на вчинення цього правочину. (а.с.14, 15, 153, 154). Дана квартира за спільною згодою сторін була оформлена на [PERSON] і право власності на дане нерухоме майно Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації було зареєстровано на нього одноосібно. (а.с.16) Факт набуття сторонами вказаної вище квартири спільними коштами підтверджений в своїй сукупності показаннями: сторін, допитаних в судовому засіданні в якості свідків, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідженими письмовими доказами, зокрема довідкою про заробітну плату [PERSON] №123 від 23.12.2015 року за період 2003-2005 р.р. (а.с.157) При цьому судом критично сприймаються як доказ участі батьків відповідача за первісним позовом в придбанні спірної квартири копії квитанцій наданих ним. (а.с.158) Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином, належність вказаної вище квартири до спільної власності подружжя знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Крім того згідно ст. 61, 63, 65 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Ч.1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або рішенням суду (ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Незважаючи на той факт, що вищевказана квартира була зареєстровані лише на ім'я відповідача за первісним позовом, він же позивач за зустрічним позовом (як одного з подружжя), це майно вважається спільним майном подружжя. Частки кожного із співвласників в праві на спільну дану квартиру не визначені. У зв'язку з цим, кожен із співвласників квартири вважається власником усієї квартири спільно з іншим співвласником. Ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, 60 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд вважає, що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати за цим позовом; судовий збір в розмірі 1302 грн. та витрати на надання правової допомоги в розмірі 5357 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Поряд з цим, беручи до уваги викладене вище, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову.

Outcome: approved