Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована вона, її дочка [PERSON] та колишній чоловік дочки - відповідач у справі [PERSON]. Шлюб між її дочкою та [PERSON] розірвано за рішенням суду від 22.09.2014 року. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав проживати із даної квартири і з м. Бердичева взагалі, однак з реєстраційного обліку не знявся. Реєстрація відповідача призводить до необгрунтованих додаткових витрат, оскільки сума комунальних платежів визначається з урахуванням усіх осіб, зареєстрованих у квартирі. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. \~ В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не надав. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу( а.с. 10). У вище зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], її донька - [PERSON] та колишній чоловік дочки - відповідач у справі [PERSON], що підтверджується довідкою МКВЖРЕП № 7(а.с.15). Відповідач відсутній в даній квартирі більше двох років, що підтверджується актом МК ВЖРЕП № 7 від 12.11.2015 року(а.с. 16). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших У відповідності до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена житла понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки [PERSON], будучи зареєстрованим у вище вказаній квартирі, не проживає там більше двох років, докази про наявність між ними будь яких домовленостей відсутні, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивачки суд стягує судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки його понесення підтверджено документально(а.с. 2).

Outcome: approved