Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття дитиною, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Крім того, позивачка просить розірвати шлюб, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, подружні стосунки сторони не підтримують більше року. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, у підготовче судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; свідоцтво про шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] »; довідка про склад сім?ї зареєстрованих у житловому будинку по [ADDRESS] , зареєстровано дві особи: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] ; копія паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON] ; копія паспорту [PERSON] .. Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 30.08.2016 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 71. Після укладання шлюбу прізвище позивачки залишено - « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із позивачкою. Позивачка у позовній заяві зазначила, що одруження із відповідачем виявилось невдалим, сумісне життя з ним не склалося, через відсутність взаєморозуміння, фізичне насилля та через розходження поглядів на сімейні цінності. Більше року шлюбні відносини між ними фактично припинені та не підтримуються, спільного господарства, протягом вказаного терміну, не ведуть. Позивачка вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше його збереження, примирення з відповідачем не можливі. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини. Окрім розірвання шлюбу, позивачка висуває вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно, оскільки відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює ФОП, має стабільний доход, однак не надає коштів на утримання сина. Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, а також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу. Правова норма ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому обов`язок батьків дитини по утриманню дитини є спільним. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитини, оскільки, згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок покладений як на матір дитини, так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, оскільки відповідачем у добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісного сина не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси малолітнього, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини в повному обсязі. Відповідно до вимогст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. та на користь позивача понесені нею витрати у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved