Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх повнолітніх синів, [PERSON] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно на час їх навчання. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем розлучилась 15.07.2009 року, від шлюбу мають вже повнолітніх синів, які навчаються у приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем`янчука» в м. Рівне, на денні й формі навчання. Одній тяжко утримувати синів та сплачувати за їх навчання. Відповідач здоровий та працездатний, офіційно не працює, та має мінливі заробітки, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмір по 300 грн. на кожного. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами були припинені шлюбно-сімейні відносини (а.с.5). Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3), які проживають разом з позивачкою (а.с.4) та навчаються на першому курсі на денній формі навчання в приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем`янчука» в м. Рівне (а.с.6). Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина та платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільні сини сторін: [PERSON] та [PERSON], які на момент подачі позовної заяви до суду досягли повноліття, навчаються в приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка С.Дем`янчука» в м. Рівне, та додатково потребують матеріальної підтримки з боку батьків. Вартість навчання становить 11800 грн. за рік, та вартість проживання в гуртожитку становить 520 грн у місяць ( 520*10= 5200 грн.) за обох дітей (а.с. 18, 19). Аналізуючи вищевикладене та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, проте має мінливі заробітки, не надає добровільно позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей,а тому суд приходить до висновку, що він спроможний частково сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Суд вважає позовні вимоги дещо завищеними і, враховуючи вартість навчання, матеріальний стан відповідача задовольняє їх частково - стягує аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 гривень щомісячно на період їх навчання без врахування канікулярного періоду, що буде відповідати як інтересам синів, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial