Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві, оскільки оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не може через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку та майновий пай, які позивачка у встановленому законом порядку не може відновити, що унеможливлює прийняття позивачкою спадщини на підставі та у спосіб передбачених законом. В попереднє судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги вказані в позовній заяві. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], зареєстроване та видане виконкомом Каленнівської сільської ради Сквирського району Київської області від 06.02.2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 2. Спадкодавець склав заповіт, посвідчений секретарем Каленнівської сільської ради Сквирського району Київської області від 06.02.2007 року, відповідно до якого все своє майно та майнові права, що належатимуть йому на час відкриття спадщини, заповів [PERSON], позивачці по справі. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно у складі земельної ділянки площею 2,4761 га., що розташована на території Каленнівської сільської ради Сквирського району Київської області (діл. 112), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №690426, виданий Сквирською райдержадміністрацією Київської області 26.12.2006 року; майнового паю в розмірі 17566 грн., що перебуває у колективній власності КСП «Каленнівське», реорганізованого у ТОВ Агрофірма «Каленнівське», с. Каленна, Сквирського району, посвідчений Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії КИ-ХХ № 1911388, видане Каленнівською сільською радою Сквирського району Київської області 15.01.2002 року. Позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця згідно ст.ст. 1222, 1223 ЦК України, прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, проте оформити спадщину в нотаріуса дійсно не може у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку у формі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 690426 та майнового паю у формі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії КИ-ХХ № 1911388, що унеможливлює прийняття позивачкою спадкового майна після смерті спадкодавця на підставі та у спосіб передбачених законом. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачкою, окрім прийняття нею спадщини в судовому порядку, неможливо. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Згідно п. а) ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод (ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України). Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідач - Каленнівська сільська рада Сквирського району Київської області до проведення попереднього судового засідання позов визнала, про що подала до суду відповідну довідку. Суд вважає, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Outcome: approved