Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 201/13352/17 від 27.08.2018 року Компаніївського районного суду Кіровоградської області у розмірі з 750 грн. щомісячно на ј частину заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свій позов позивачка обґрунтовує наступним. 14.05.2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від їх стосунків у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем видалось невдалим і заочним рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.12.2017 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 750 грн. щомісячно. Відповідач обіцяв окрім аліментів визначених вказаним рішенням, додатково матеріально допомагати та брати участь у придбані їх дитині необхідних речей, одягу, продуктів харчування, іграшок, але обіцянок не виконував, посилаючись на відсутність коштів. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зросли. З відповідачем намагалася поспілкуватися з приводу надання дитині матеріальної допомоги, але відповідач відмовляється розмовляти та зазначив, що платити більше, а ніж визначено рішенням суду не збирається. Вона утримує повністю дитину, купує все необхідне, оплачує дитячий садок, тобто матеріальні потреби дитини зростають. Зросла вартість продуктів харчування, всі витрати вона несе сама. Дитині необхідний належний рівень життя для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень вона одна забезпечити не може, батько сина працездатний і має сплачувати аліменти на рівні ј частину заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому звернулась до суду. 08.01.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він з позовними вимогами не згоден, оскільки він хоче брати участь у вихованні дитини, він надавав матеріальну допомогу на оздоровлення та лікування дитини за липень та серпень 2019 року, допомагає купувати речі для дитини, іграшки, але на все те в нього чеки та квитанції не збереглися. Як фізична особа-підприємець він не зареєстрований, жодних видів допомоги не отримує інших дітей не має, членами його сім`ї є мати, батько та брат. Збільшення розміру аліментів поставить його у вкрай невигідне становище, коли він не зможе сплачувати аліменти у повному розмірі, внаслідок чого утвориться заборгованість. Матеріальне становище по попередньому рішенню в нього не змінилося, тому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте в позовній заяві від 29.11.2019 року, просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав пояснення відповідно викладені у відзиві на позов. На виконання вимог п. п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06.12.2019 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.10.2016 року (а.с.8). Заочним рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.12.2017 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.10-11). Згідно виконавчого листа, виданого 27.08.2018 року за вих. № 353 встановлено, що рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 750 грн., щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 19.09.2017 року і до досягнення сином повноліття тобто до [INFO] . (а.с.12-13). Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання матері та дитини № 1397 від 25.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Димитрівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] та дитина знаходиться на її утриманні. (а.с. 14). З довідки № 02-23/385 від 09.12.2019 року, виданої Лозуватською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] з 11.07.2005 року. (а.с.25). Як встановлено з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, виданої Компаніївським відділенням Новоукраїнської об`єднаної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.01.2020 року, довідки про отримання допомоги № 679 від 03.01.2020 року відповідач як фізична особа- підприємець не зареєстрований, жодних видів допомоги не отримує. (а.с. 37-40). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 198073930 від 29.01.2020 року встановлено, що відповідач [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 7,94 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та гараж, загальною площею 61,7 кв. м. в м. Дніпропетровську. (а.с. 65-67). З дублікатів квитанцій № 98925872720646088644 від 02.07.2019 року, № 98925872739108141197 від 23.07.2019 року, № 98925872768854147121 від 27.08.2019 року та від 10.08.2019 року встановлено, що відповідачем перераховано грошові кошти на ім`я [PERSON] в сумі 1 000 грн, 1 000 грн., 5 000 грн. та 6 986 грн. З довідки № 05 від 14.01.2020 року, виданої комунальним закладом «дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 180 Криворізької міської ради встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує вказаний заклад з 01.07.2019 року по теперішній час. (а.с. 51). Згідно інформації відповідач [PERSON] є засновником товариства з обмеженою відповідальністю «ВК АГРОЦЕНТР» (а.с. 55-62). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 141 СК України Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, позивачка просить збільшити розмір аліментів з твердої грошової суми 750,00 грн. на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 294-IX від 14.11.2019 року установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2020 році: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд враховує встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів ґрунтуються на зміні законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на утримання дітей, недостатності фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини. Суд враховує матеріальний стан відповідача, але погоджується з тим, що необхідно змінити розмір стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки визначений розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов`язку обох батьків її утримувати. Відповідно до ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна розміру стягнення аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У зв`язку з прийняттям цього рішення, виконавчий лист за № 201/13352/17, виданий на підставі рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30.05.2018 року про стягнення з [PERSON] аліментів, втрачає чинність з дня набрання рішення законної сили. Таким чином, вимоги позивача про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню повністю. Крім того, з відповідача на користь держави відповідно до вимог ч. 6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved