Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 частин від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 15 серпня 2012 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Тому, вона просить розірвати шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягнути з нього аліменти. Позивачка в судове засідання не зявилася, відповідно до наданої суду заяви позов підтримала, уточнила позовні вимоги та просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, також надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 серпня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Токмацького районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 24, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 113724 від 15 серпня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 212173 від 25 вересня 2012 року, актовий запис № 86, відповідно до якого батьком записаний [PERSON] відповідач по справі. Дитина зареєстрована та проживає разом з матірю за адресою: Запорізька область, Токмацький район, с. Червоногірка, вул. Покровська б.97, що підтверджується довідкою Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області № 486 від 17.05.2016 року. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до положень ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~Як вбачається\~\~із\~\~матеріалів\~\~справи відповідач\~є особою працездатного віку, не працює, є інвалідом третьої групи та отримує пенсію. \~\~\~У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.\~\~\~\~ Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач інших дітей, непрацездатної дружини не має, стягнення за виконавчими документами з нього не справляються. Враховуючи наведене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати щодо вимог про стягнення аліментів та стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у справі по стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved