Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка розміром 5,7353 га, яка знаходиться на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка перейшла у її власність після смерті матері - [PERSON] У 2014 році вона вирішила здати земельну ділянку в оренду. Після звернення до Державного земельного агентства дізналась, що земельна ділянка знаходиться в оренді у відповідача ТОВ «Супіна-Агро». Під час ознайомлення з договором було з'ясовано, що договір був укладений 01 січня 2007 року, а [PERSON] померла 09 березня 2006 року. На даний час вона не має можливості розпоряджатися спадковим майном, оскільки не може передати земельну ділянку в оренду. Відповідач користується земельною ділянкою площею без достатньої правової підстави, добровільно повертати її не бажає. Позивач просила суд визнати недійсним договір оренди № 304 від 01.01.2007 року зазначеної земельної ділянки; зобов'язати Реєстраційну службу Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області провести скасування реєстрації цього договору у відповідності з діючим законодавством; зобов'язати ТОВ «Супіна Агро» передати їй земельну ділянку. В подальшому представник позивач уточнила позовні вимоги та просить суд визнати недійсним договір оренди № 304 від 01.01.2007 року зазначеної земельної ділянки, поклавши на відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, її інтереси в суді представляє [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Супіна Агро» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Лозівському районі Харківської області у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 квітня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Макіївської державної нотаріальної контори [PERSON], позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,7353 га, яка знаходиться на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області. Земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] матері позивача на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-XР № 089232 від 09 грудня 2002 року (а.с.5-8). 01 січня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Супіна-Агро» укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 25 років, зареєстрований у Державному реєстрі ДП «Центр ДЗК при ДКУ по ЗР» в Лозівському районному відділі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 лютого 2007 року за № 040767700062 (а.с.9-10). [PERSON] померла 09 березня 2006 року, тобто до укладення вказаного договору оренди земельної ділянки (а.с.5). Після смерті [PERSON], прийнявши спадщину та будучи належним власником майна, позивач має намір у подальшому розпорядитися належною їй земельною ділянкою та передати її у оренду, але не має можливості розпоряджатися спадковим майном за наявності зазначеного договору. Відповідач користується вказаною земельною ділянкою, добровільно повертати позивачу її не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації /ст. 18 ЗУ «Про оренду землі»/. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК та іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Істотні умови договору оренди землі, визначені ч.1 ст. 15 Закону. Так, істотними умовами договору оренди земельної ділянки вважаються ті, що необхідні для його укладення. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1211-1У цими умовами є: обєкт оренди /кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки/; строк дії договору оренди; оренда плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження /обтяження/ щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст. 15 Закону, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 Закону є підставою для визнання договору недійсним. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зокрема п.8, визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Так, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як передбачено ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається в письмовій формі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 203 ч. 4 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Таким чином, оскільки [PERSON], як орендодавець, не підписувала спірний договір оренди, згоди та повноважень на його укладення й підписання іншій особі не надавала, є всі правові підстави вважати доведеною відсутність у неї волевиявлення на укладення цього договору. Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Але відповідач не скористався своїми правами стосовно даної справи та не подав суду свої заперечення проти позову, належних та допустимих доказів щодо укладання спірного договору оренди землі суду не надав. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved