Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом і вказала, що рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року з відповідача на її користь стягнено аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 600 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка стверджує, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, аліменти сплачує та не бере участі у додаткових витратах. Також позивачка вказує, що відповідач аліментів нікому не платить та інших неповнолітніх дітей на утримання не має. Однак аліменти в розмірі 600 гривень на даний час є малою для утримання доньки, крім того відповідач аліменти сплачує несвоєчасно та не бере участі у додаткових витратах. У звязку з чим, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO] та встановити їх розмір 1000 щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з1явився, про день слухання справи сповіщений, письмово повідомив суду часткове визнання позову про збільшення аліментів до 888,50 грн. та просить розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 60 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач та відповідач знаходилися у зареєстрованому шлюбі і мають малолітню дитину\~[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 173072, виданого 07 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. На підставі рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки, [PERSON] [INFO] в розмірі 600 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України\~покладено обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правових позицій, викладених у п.п. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна правова позицію зазначена Верховним судом України у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, де зазначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). А тому, суд вважає, що при збільшенні розміру аліментів застосовується не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Дослідивши докази відповідача, суд встановив, що вони можуть бути підставою для часткового задоволення позову, оскільки вони свідчать про матеріальне становище відповідача. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Тому суд вважає можливим збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 600 грн. до 888,50 грн., проти чого позивачка не заперечила, подавши до суду відповідну заяву. А часткове задоволення позову покладає на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved