Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку під номером 1472 площею 0,0524 га (в тому числі сільськогосподарських угідь 0,0374 га, з них багаторічних насаджень 0,0374 га, під будівлями та іншими угіддями 0,0150 га), розташовану на території СТ «Керамік» с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, надану для ведення індивідуального садівництва, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 12 липня 2013 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу для оформлення права на спадщину, але їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як спадкодавець за життя не отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги визнали. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 12 липня 2013 року помер [PERSON] батько позивачки [PERSON], відповідачки [PERSON] та чоловік відповідачки [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку під номером 1472, площею 0,0524 га (в тому числі сільськогосподарських угідь 0,0374 га, з них багаторічних насаджень 0,0374 га, під будівлями та іншими угіддями 0,0150 га), розташовану на території СТ, «Керамік» с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, надану для ведення індивідуального садівництва, відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 28 грудня 2006 року (а.с.15). Але [PERSON] за життя не отримав державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку на підставі договору дарування. Позивачка [PERSON], відповідачка [PERSON] є дітьми померлого [PERSON], про що свідчать свідоцтва про їх народження (а.с.8, 12), а відповідачка [PERSON] його дружиною, згідно свідоцтва про одруження (а.с.14), а тому згідно ст. 1261 ЦК України вони являються спадкоємцями за законом першої черги. При цьому, з матеріалів спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON], померлого 12 липня 2013 року, вбачається, що позивачка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька, на користь відповідачки [PERSON](а.с.41). Натомість [PERSON] прийняла спадщину, про що подала відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с.34). Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Частинами 5, 6 ст. 1273 ЦК України встановлено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом\~строку, встановленого для її прийняття. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що нотаріусом їй не було розяснено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, вона не розуміла, що позбавляє себе права розпоряджатись усім спадковим майном та вважала, що її заява є передумовою для подальшого вирішення питання про прийняття спадщини і у будь який час вона зможе скористатися своїм правом на отримання у спадщину належного їй майна після смерті батька. З матеріалів справи вбачається, що заява [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON] подана у встановлений законом строк, не відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття, на даний час є чинною, недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229 - 231, 233 ЦК України, не визнана. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] не має право на спадкування за законом земельної ділянки після смерті батька [PERSON], померлого 12 липня 2013 року. 16 листопада 2016 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу для оформлення права на спадщину, але постановою від 16 листопада 2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як спадкодавець за життя не отримав державний акт на право власності на вказану земельну ділянку(а.с.17). Факт належності при житті померлому земельної ділянки під номером 1472 площею 0,024 га, розташованої на території СТ «Керамік» с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, наданої для ведення індивідуального садівництва, підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 28 грудня 2006 року (а.с.15). Згідно положень ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.«ґ» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Враховуючи, що позивачка у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 12 липня 2013 року, на користь сестри [PERSON], суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимоги [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку.

Outcome: dismissed