Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 грудня 2002 року органом приватизації ВЖРЕУ на підставі розпорядження № 5605 від 06 грудня 2002 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на право спільної часткової власності по 1/4 частині [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачці [PERSON]. Отримавши дане свідоцтво, вищевказані особи набули право володіння, розпорядження та користування даним майном, але не були обізнані стосовно необхідності його державної реєстрації у відповідному Державному реєстраційному органі. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON]. Після її смерті, відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка і її рідний брат [PERSON]. 11 липня 2016 року, тобто протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, позивачка з братом звернулись до органів нотаріату з заявами про прийняття спадщини. Також вони добровільно вирішили поділити спадкове майно, і 03.08.2016 року між ними було укладено і нотаріально посвідчено договір поділу спадкового майна, згідно якого позивачці у спадщину перейшла 1/4 частина квартири [ADDRESS], а [PERSON] - земельна ділянка з розташованим на ній житловим будинком по [ADDRESS]. Того ж дня нотаріус, розглянувши та проаналізувавши документи, пояснив, що не може видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, так як наданий правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно - Свідоцтво про право власності на житло від 10.12.2002 року - не зареєстрований відповідним чином у державному реєстраційному органі, тому зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. Таким чином, позивачка, не маючи наміру відмовлятись від прийняття спадщини, оформити її прийняття не має можливості по причині того, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно не зареєстрований відповідним чином у державному реєстраційному органі, тому вона була вимушена звернутися до суду, прохала встановити факт належності 1/4 частини квартири померлій матері та визнати за нею право власності на 1/4 частку вищевказаної квартири у порядку спадкування за законом. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву, в якій вимоги підтримала в повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі. Представник відповідача - виконавчого комітету Шосткинської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення судовим рішенням, прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до копії свідоцтва про смерть - [PERSON] померла [INFO] в м. Шостка. /а.с. 5/. З копій свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що [PERSON] є матір'ю позивачки [PERSON] /а.с. 6/. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 грудня 2002 року органом приватизації ВЖРЕУ, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності по 1/4 частини квартири [ADDRESS]. /а.с. 8/ Відповідно до довідки приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу Даниленко Г.В. від 07.09.2016 року, після померлої [PERSON] в спадковій справі зареєстровано двоє спадкоємців: донька - [PERSON], якій на підставі Договору про поділ спадкового майна у спадщину перейшла 1/4 частина квартири [ADDRESS] та син [PERSON], якому на підставі Договору про поділ спадкового майна у спадщину перейшли земельна ділянка з розташованим на ній житловим будинком по [ADDRESS]. /а.с.32/ Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 514/02-31 від 03.08.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частини квартири [ADDRESS] після померлої [PERSON] у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на нерухоме майно не зареєстрований відповідним чином у державному реєстраційному органі /а.с. 12/ Стаття 392 ЦК України, передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 392 ЦК України, передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів, які посвідчують право власності. Позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом строк, а отже є такою, що спадщину прийняла. (ч. 1 ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України) Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, за померлою [PERSON], може бути встановлений факт належності їй на праві власності за життя частини квартири, та може бути визнане право власності на вказану частину квартири в порядку спадкування за законом за позивачкою.

Outcome: approved