Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги аргументує наступним. 24.09.2007 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини не підтримують фактично більше чотирьох років, а саме з 2011 року. Спільне сімейне господарство не ведуть, у кожного з них окремий бюджет, мешкають окремо, кожен за місцем своєї реєстрації. Причиною розпаду сімї стало відсутність як у подружжя спільних інтересів, різні погляди на вирішення соціально-побутових питань, що постійно призводило до постійних сварок, в результаті чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам, у звязку з чим просить його розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи. Однак до суду 01.07.2015 року надійшла від неї нотаріально-завірена заява, в якій вказала, що позов підтримує та просить розглянути справу у її відсутності у звязку з тим, що не має можливості бути присутньою в судовому засіданні. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив продовжити розгляд справи у заочному порядку та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу. З обставин, наведених у позовній заяві судом встановлені наступні обставини справи. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованого 24.09.2007 року виконавчим комітетом Годинівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області за актовим записом №15, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ №107893 від 02.06.2015 року. Подружжя від шлюбу дітей не мають. Сторони проживають окремо, кожен з них по місцю своєї реєстрації, з 2011 року. Дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Спільне сімейне господарство сторони не ведуть, у кожного з них окремий бюджет, мешкають окремо, кожен за місцем своєї реєстрації. Причиною розпаду сімї стало відсутність як у подружжя спільних інтересів, різні погляди на вирішення соціально-побутових питань, що постійно призводило до постійних сварок, в результаті чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер та суперечить інтересам позивачки, у звязку з чим його слід розірвати. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст. 56 СК). Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, покладення обовязку збереження сімї на одного з подружжя при наявності на це категоричного заперечення іншого є незаконним та таким, що не відповідає вимогам ст.ст.55-56 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позиваки, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.55-56, 110, 112 СК України та

Outcome: approved