Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є донькою відповідача і народилась у шлюбі між відповідачем та матірю позивачки [PERSON] На теперішній час вона є повнолітньою і навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватися на роботу. Протягом навчального року вона проживає у м.Києві, але періодично та на канікули приїжджає і живе у матері. Заробітної плати матері не вистачає для забезпечення необхідних витрат позивачки. Добровільно відповідач відмовляється надавати допомогу на її утримання. У звязку з цим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позову та до досягнення нею 23 років або до припинення навчання. Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася. До суду від неї надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, але від нього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги він визнає у повному обсязі. У звязку із заявами сторін про розгляд справи за їх відсутності на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивача на задоволенні позову, визнання позовних вимог відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка є позивачем у даній справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження від 12.11.1997 року серії І-ЖС № 332181. Із довідки від 26.06.2017 року №863 судом встановлено, що [PERSON] є студентом ОС «Бакалавр» 3 курсу економічного факультету денної форми навчання напряму підготовки «Облік і аудит» Національного університету біоресурсів і природокористування України, навчається за державним замовленням, строк навчання з 01.09.2015 року по 23.06.2018 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 зазначеного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено у судовому засіданні, що позивачка потребує матеріальної допомоги на період навчання, оскільки навчається за денною формою навчання в іншому місті і несе витрати на проїзд додому і звідти до навчального закладу, на проживання, харчування, купівлю підручників, тощо. У звязку з тим, що вона навчається за денною формою навчання, вона не має можливості влаштуватися на роботу. Відповідач у справі працездатний, має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, за віком і станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини, визнає у повному обсязі заявлені до нього позовні вимоги. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивачки можуть бути задоволені шляхом стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір у даній справі у сумі 704,80 грн. має бути стягнуто з відповідача у дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved