Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 10.05.2010 р. н. у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення повнолітнього віку. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем проживала у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1993 року. За рішенням Хустського районного суду від 18.09.2017 року їхній шлюб розірваний. За час проживання в шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON], 10.05.2010 р. н., яка залишилася на вихованні та утриманні біля неї. Оскільки відповідач в добровільному порядку не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини вона змушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів, так як не має змоги сама належним чином утримувати дитину. На підставі наданих нею доказів просила суд позов задовольнити та визначити стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивачка не з'явилася, до суду подала письмову заяву від 06.12.2017 року, в якій просила провести розгляд справи без її участі в порядку заочного розгляду, заявлені вимоги підтримує повністю та просить задовольнити позов з наведених у заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про вручення йому судової повістки 01листопада 2017 року. З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані, а також те, що позивачка не заперечувала у своїй заяві проти вирішення справи без участі відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності відповідача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи у її відсутності, та неявки належним чином повідомленого відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.10.1993 року. За час проживання в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], 10.05.2010 р. н., яка залишилася на вихованні та утриманні біля позивачки. З досліджених матеріалів справи вбачається, що даний шлюб між сторонами розірваний за рішенням Хустського районного суду від 18.09.2017 року і неповнолітня дитина залишилася на вихованні біля матері [PERSON] Позивачкою ставиться питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка вказувала на те, що відповідач працює по найму та постійно має заробіток, хоча офіційної реєстрації місця праці не має. Інших відомостей про доходи відповідача позивачка до суду не надала. З обставин справи встановлених у судовому засіданні вбачається, що неповнолітня дитина сторін знаходяться на утриманні та вихованні позивачки. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість та правомірність вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини до досягнення нею повнолітнього віку, так як відповідно до ст. 180 СК України такі обовязки покладаються на батьків дітей. Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (- ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». У відповідності до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для їх нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивачка обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 10.05.2010 р. н. Разом з цим, суд виходячи із встановлених у судовому засіданні доказів, яким стверджено відсутність у відповідача постійного місця праці та стабільного заробітку, вважає за необхідне, вирішувати питання про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до вимог визначених в ст.184 СК України, частково задовольнивши вимогу про розмір аліментів, які просила стягнути позивачка. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial