Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, про стягнення грошових коштів в розмірі 40000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та вказала, що належний будинок, який знаходився в[ADDRESS] вже не пам'ятає коли. Вказаний будинок продала [PERSON], однак за явку суму не пам'ятає. Після продажу даного будинку стала проживати в свого меншого сина [PERSON]. Хто отримував та брав гроші за проданий будинок [PERSON] не пам'ятає, а також не пам'ятає в кого ті були та де ділись. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов позивачки та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачка являється його рідною матірю. Позивачка проживала в [ADDRESS]. Він забрав матір проживати до себе в 2009 році, бо та вже була старою, а відстань від його помешкання до неї значна і йому було накладно їздити таку відстань. Сташий його брат та його сімейні до матері не їздили. Він зі своїм братом перебувають значний час в неприязних стосунках. До позивачки з рідних, окрім нього, ніхто не приїздив років з 4. Спочатку позивачка продала будинок, а потім він забрав її проживати вже до себе додому, де прописав. Мати будинок продала своєму односельцеві [PERSON] з с. Курячі Лози, за 40 тис. грн. Вони їздили до нотаріуса, а саме він, [PERSON] та позивачка. Він присутнім при укладення договору купівлі продажу будинку разом з ними у кабінеті нотаріуса не був присутнім. Після продажу будинку вийшовши від нотаріуса він допомагав рахувати гроші матері, однак перерахувавши віддав їх тій назад. Гроші знаходились у позивачки він їх у неї не брав, а також та йому їх на збереження не передавала. Коли він привіз матір до себе додому то та стала проживати в окремому приміщенні від його родини. Він до позивачки ставився з шануванням, забезпечували належним харчування, отоплювали приміщення де та проживала. Непорозумінь між ними не було, а також не було ніколи ніяких порозумінь між позивачкою та його цивільною дружиною, а також його донькою. 16.01.2012 року він разом з дружиною повіз свою доньку до лікарні в м. Первомайськ Миколаївської області, а позивачка залишилась сама в дома. Коли ввечері повернулись, то позивачки вдома не було. В приміщенні де та проживала всі її речі, які знаходились в комоді були розкидані, на підлозі лежав її паспорт. Він почав шукати позивачку і від сусідів дізнався, що біля будинку стояв якийсь автомобіль зеленого кольору, та по подвірї ходило троє людей. Він зателефонував своїй племінниці [PERSON], яка його повідомила, що позивачка знаходиться у неї. Через неділі дві після того, як матір було забрано від нього його викликав дільничний інспектор міліції, від давав йому пояснення. В січні 2014 року він провідував матір, яка в той час проживала у його старшого брата [PERSON] Ніхто йому ні братова ні матір за гроші, які були виручені від продажу будинку не говорив та не питав де він їх подів. Про дані кошти, які нібито забрав він, він дізнався лише коли позивачка звернулась до суду. Він розписки, яку написав покупець будинку [PERSON] не бачив та не підписував її. Позивачка, коли проживала у нього була адекватною людиною, не потребувала сторонньої допомоги. За весь час коли позивачка проживала у нього його брат з родиною позивачку не відвідували. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він являється зятем відповідача. 16.01.2012 року він відповідач, його дружина та дружина відповідача вранці поїхали автомобілем до лікарні в м. Первомайськ, оскільки його дружині в око попала скалка. До помешкання відповідача вони повернулись близько 15 години. Позивачка, яка проживала в кухні була відсутня в домоволодінні. Приміщення кухні де проживала позивачка було відчинене та в комоді, який знаходився в приміщенні в якому та проживала все було перевернуто. При спілкуванні з сусідами виявилось, що біля будинку у їх відсутність стояла якась машина. Згодом телефонної розмови з ріднею відповідача, зясувалось, що позивачка знаходиться у тих. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона з відповідачем проживає поряд в одному селі. Вона часто приходила до відповідача на подвіря, спілкувалась з позивачкою, яка проживала у того, часто її провідувала. Позивачка її говорила, що їй у відповідача добре, ніколи не жалілась ні на відповідача ні на його дружину - свою невістку. Вона була в приміщенні - кухні де проживала позивачка. Там завжди було чисто та тепло, оскільки там малось газове опалення. Позивачка проживала у відповідача близько 4- років, на здоровя не жалілась, до лікарні не зверталась. Близько 2-х років назад, після дня народження позивачки, взимку вона бачила, як до відповідача приїхав автомобіль зеленого кольору та на подвірї у відповідача знаходились якісь невідомі їй люди. Згодом цього ж дня до неї звернулись відповідач та члени його родини, чи не бачила вона позивачку, яким вона розповіла про авто та людей які були в них. Ні про які гроші їй невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона являється соціальним працівником. Вона неодноразово була вдома у відповідача в якого проживала позивачка близько чотирьох років підряд, за родом своєї діяльності. Позивачка проживала в окремому приміщенні, я кому були ванна кімната, туалет, газове опалення. Позивачка [PERSON] завжди була доглянута, чиста. Позивачка на свою невістку - дружину відповідача ніколи не скаржилась. Ій не відомо чому позивачка переїхала від відповідача проживати до свого старшого сина. Ні про які кошти позивачки їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що вона є дружиною старшого брата відповідача. Вона при продажу позивачкою будинку в [ADDRESS] присутньою не була. Зі слів позивачки їй відомо, що будинок продав за 40 тис. грн. відповідач та вона тих грошей не бачила, що ті знаходились на збереженні у відповідача. Позивачка проживала у відповідача після продажу свого будинку з 2009 року по 16.01.2012 рік, а з 16.01.2012 року стала проживати у неї. За час проживання позивачки у відповідача вона не приїздила провідувати позивачку. Її чоловік теж не провідував позивачку під час її перебування у відповідача. Позивачка більше любила відповідача, тому переїхала проживати до нього. Вона з відповідачем не спілкуються близько 30 років. Позивачка розповідала їй коли стала проживати у них дома, що під час проживання у відповідача її погано годували. Їй не відомо яке було ставлення відповідача до позивачки. Позивачка говорила їй, що ініціатором продажу її будинку в [ADDRESS] був відповідач та його дружина. 16.01.2012 року до позивачки, яка проживала у відповідача приїхала її менша сестра [PERSON], яка згодом померла, приїздила разом зі своєю племінницею [PERSON]. Вона особисто позивачку від відповідача до себе не забирала. Коли позивачка прибула до них, то тої ніяких документів при собі не було, а також не було грошей за продаж будинку. Через дві неділі вони поїхали до відповідача забрали одежу та речі позивачки, однак всіх в наявності не було, на що відповідач сказав, що все вкрадено. Вона з даного приводу зверталась в Голованівський РВ УМВС, писала заяву. Вказала. що з нею ніхто не погоджував переїзд позивачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що від являється сином позивачки та рідним братом відповідача. Будинок належний позивачці був розташований в [ADDRESS]. Йому особисто не було відомо про продаж будинку позивачкою. Він про це дізнався від самої позивачки згодом, яка йому повідомила, що будинок продав відповідач за 40 тис. грн., які знаходились в нього на зберіганні. Позивачка після того, як стала проживати у нього говорила, що з неї там знущались. Спочатку позивачка поїхала від відповідача до своєї сестри, яка згодом померла, де повідомила, що не хоче повертатися жити до відповідача, тому стала проживати у нього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він в 2009 році купив будинок у позивачки, який розташований в [ADDRESS]. Будинок для продажу показував йому відповідач [PERSON], з яки і мав домовленість про ціну. Будинок продавала позивачка, а з відповідачем вів тільки перемовини. Договір купівлі продажу будинку вони оформляли в нотаріуса, при цьому в кабінеті нотаріуса відповідача не було. Гроші за будинок він передав відповідачу в присутності позивачки у автомобілі, а саме 4 тис. доларів США та 8 тис. грн. Відповідач перераховував гроші. З розмови між відповідачем та позивачкою зрозумів, що остання проживає у відповідача. В нотаріальній конторі він написав розписку від свого імені, що гроші за проданий будинок передав відповідачу на зберігання для позивачки, за згодою позивачки. Відповідач даної розписки не підписав, так як він забувся йому про сказати. Даної розписки він відповідачу не показував. Суд, заслухавши позивачку її представників, відповідача його представника, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачка являючись особою похилого віку [INFO] проживала одиноко в належному їй будинку розташованому по [ADDRESS]. З врахуванням похилого віку та одинокого проживання позивачка вирішила продати належний їй будинок та переїхати на постійне місце проживання до свого меншого сина [PERSON]- відповідача по справі, який мешкав в [ADDRESS]. Відповідач діючи в інтересах своєї матері - позивачки, зустрівся з [PERSON], який виявив бажання придбати належний позивачці будинок, показав його тому, та домовились про ціну його продажу, про що повідомив позивачку, яка з цим погодилась. 06.02.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали та підписали договір купівлі-продажу житлового будинку, який був зареєстрований приватним нотаріусом Кривоозерського нотаріального округу Миколаївської області, та зареєстрований в реєстрі за №309, у відповідності до якого слідує, що продавець [PERSON] повністю отримала від [PERSON] 40000 тис. грн. до його підписання. (а/с.6). Під час укладення вказаного договору купівлі-продажу відповідач присутнім не був. Після укладання даного договору [PERSON] з власної ініціативи сам написав розписку, про те, що він передав грошову суму в розмірі сорок тисяч гривень за придбаний ним житловий будинок у [PERSON] через [PERSON], які той отримав повністю на своє зберігання, за згодою його матері. (а/с.44). Вказану розписку [PERSON] відповідачу не показував, про неї тому не вказував, та на підпис йому не надав. Розрахунок за придбаний [PERSON] у [PERSON] відбувався в присутності відповідача [PERSON] Після продажу вказаного будинку позивачка відразу переїхала проживати в будинок до відповідача в с. Липовеньке Голованівського району Кіровоградської області, в якому була зареєстрована з 25.02.2009 року (а/с.4). 16.01.2012 року позивачка без повідомлення відповідача та його членів сімї залишила його помешкання в якому проживала протягом більш як трьох років та одинадцяти місяців та стала проживати у свого старшого сина [PERSON] в смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області. Оскільки позивачкою при залишенні місця постійного проживання у відповідача не були забрані особисті речі та документи, в тому числі 10 зберігальних книжок, 2 акти на землю, пенсійне посвідчення, тому 02.03.2012 року [PERSON] звернулась в інтересах позивачки з письмовою заявою до Голованівського РВ УМВС України щодо прийняття мір відносно [PERSON], (а/с.69), однак в ній про грошові кошти в ній не зазначила. За наслідками проведеної перевірки якої було відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю події злочину (а/с.68). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом Суд вважає, що наданий представником позивача доказ, а саме розписка [PERSON] про те, що він передав грошову суму в розмірі сорок тисяч гривень за придбаний ним житловий будинок у [PERSON] через [PERSON], які той отримав повністю на своє зберігання, за згодою його матері, не може взятий до уваги судом, як доказ про те, що гроші [PERSON] отримані були відповідачем, оскільки про вказана розписка відповідачем не підписана, та він про її наявність не знав, що підтверджено в судовому засіданні, як відповідачем так і свідком [PERSON], а тому не бере до уваги вказаний доказ, який одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Крім цього в судовому засіданні позивачка вказувала, що не памятає хто отримував та брав гроші за проданий будинок [PERSON] та не пам'ятає, в кого ті були та де ділись. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд приходить до висновку, що позивачкою та представниками позивача не доведено, що гроші в сумі 40 тис. грн. від продажу будинку позивачки знаходились у відповідача на збереженні та залишились у нього після залишення нею його домоволодіння 16.01.2012 року, доказів про це суду не надали. Таким чином з врахування всіх обставин справи у суду не має підстав вважати, що грошові кошти, які є предметом позову були передані позивачкою відповідачу на зберігання та знаходились у нього. Викладена правова позиція суду в даному спорі базується на не доведенні стороною позивача факту переданих на зберігання грошових коштів належних позивачці відповідачу, так як докази, які містяться в матеріалах справи не містять інформації, щодо предмета доказування і тому суд не може взяти дані докази до розгляду і вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати по справі необхідно покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed