Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача,\~про визнання\~його таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням\~будинку №\~1,\~розташованого по\~вул.Вокзальна\~в м.Арциз\~Одеської області,\~власницею якого\~є позивачка\~та в\~якому проживає,\~посилаючись на\~те,\~що у\~вказаному будинку\~зареєстрований [PERSON],\~однак не\~проживає більше\~15\~років та\~не сплачує\~комунальних послуг,\~не отримує\~кореспонденцію та\~не бере\~участі в\~утриманні будинку. За таких обставин, позивачка вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, в якому вона проживає. Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням позивачці необхідно для того, щоб розпорядитися своїм правом власника у звязку з чим звернулася до суду з зазначеною позовною заявою. Позивачка,\~представник позивачки\~в судове\~засідання не\~зявилися, але від них до суду надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у\~судове засідання\~не зявився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи неодноразовоповідомлявся\~належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, неодноразовонадсилалися\~судові повістки\~про виклик\~до суду\~за адресою\~місця проживання\~відповідача,\~зареєстрованої у\~встановленому законом\~порядку,\~однак,\~згідно з\~конвертами з\~судовими повістками,\~що повернулися\~до суду\~з довідкою\~відділення «Укрпошти»\~«за закінченням\~терміну зберігання»\~відповідач не\~зявлявся до\~поштового відділення\~для отримання\~конверта з\~поміткою «судова\~повістка»,\~що свідчить\~про неможливість\~вручення відповідачу\~судової повістки\~та відповідно\~до п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~в цьому\~випадку вважається,\~що судовий\~виклик вручений\~відповідачу належним\~чином.\~Аналогічна правова\~позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 01.11.2017р. у справі № 6-3082кс16. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової\~\~системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду позивачки та її представника, що викладена у їх письмових клопотаннях, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, пов'язані з правом особи користуватися житловим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Житловим Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.05.2017р. (а.с. 11) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.05.2017р. (а.с. 12), технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 6-10) [PERSON] (а.с. 4-5) є власницею житлового будинку № 1, розташованого по вул.Вокзальна м.Арциз Одеської області. Згідно довідки № 30 від 29.01.2018р., виданої Комунальним підприємством «Благоустрій», послуги по вивозу сміття з буд. № 1, по вул.Вокзальна м.Арциз Одеської області, оплачуються [PERSON], позивачкою по справі (а.с. 15). Згідно домової книги [PERSON] зареєстрований [INFO], (а.с. 14) та цей факт також підтверджується інформацією, наданою ГУ ДМС України в Одеській області (а.с. 22). Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: м.Арциз Одеської області, вул.Вокзальна, буд. № 1 з 2002 року підтверджується актом опитування свідків від 01 лютого 2018 року (а.с. 14). Отже, в судовому засіданні встановлено, що за вищевказаною адресою відповідач не проживає більше шести місяців, що підтверджується вищезазначеними дослідженими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 3 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами згідно ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також\~жилі приміщення\~в інших\~будівлях,\~що знаходяться\~на території\~Української РСР,\~утворюють житловий\~фонд.\~Житловий фонд\~включає жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд). Згідно ч. 1\~ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ст. 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не проживає за вказаною адресою більше шести місяців без поважних причин, також його відсутність понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим пунктами 17 ч. 3 ст. 71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті. Таким чином, суд вважає, що, враховуючи той факт, що відповідач не проживає більше шести місяців без поважних причин у вказаному житлі, його можна визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку № 1, розташованого по вул.Вокзальна м.Арциз Одеської області, у звязку з чим позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved