Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 01 липня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що цього ж дня виконавчим комітетом Братолюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області складено відповідний актовий запис №2. Від цього шлюбу сторони мають одну спільну дитину [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Також сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями тому між сторонами часто виникають сварки. Сторони проживали разом однією сімєю до листопада 2016 року, після чого їх проживання однією сімєю із відповідачем було фактично припинено. Спільне господарство сторонами не ведеться із листопада 2016 року. На даний час сторони не проживають разом і майже не спілкуються. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам. Крім того, на даний час позивачка проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком [PERSON], від якого народила дитину [PERSON] [INFO]. [PERSON] визнав батьківство дитини про, що внесені дані до актового запису про народження дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Крім того в поданій суду заяві строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не зявився, через телефонограму повідомив суд, що зявитися в судове засідання не має можливості, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згодний. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, але його неявка не може слугувати підставою для не розгляду справи. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Виходячи із положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, яка регламентує, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач позов визнав в повному обсязі, на примирення не згодний на думку суду наявні всі правові підстави для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. \~ Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено, 01.07.2016 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюбу у виконавчому комітеті Братолюбівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, за актовим записом №2 /а.с.8/. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON], [INFO] (світлокопія свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 187828) /а.с.11/. З довідки виданої Підвисоцькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області від 08.12.2017 року вбачається, що позивачка та її малолітня дочка проживають окремо від відповідача /а.с.10/ 03 грудня 2017 року народився [PERSON], його батьком записаний [PERSON] (третя особа у справі), матірю [PERSON] /а.с.12/ Статтею 111 СК України на суд покладено обовязок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка та відповідач наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивачки у справі) та чоловіка (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права та права малолітньої дитини, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved