Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про визнання майна спільним майонм подружжя, виділення часток та стягнення судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем укладено шлюб 24 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану в місті Львові, серія [NUMBER] від 24 липня 2010 року, актовий запис №156. Під час шлюбу подружжям було набуто майно, що в розумінні статті 60 Сімейного кодексу України вважається об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так як відносини подружжя ґрунтувалися на принципі взаємної довіри, у неї були відсутні підстави для заперечень проти оформлення права власності виключно на відповідача. У зв`язку з тим, що майно подружжя реєструвалося на відповідача, у неї відсутні будь-які документи на право власності, а відповідач в свою чергу, відмовляється від надання таких документів, чи хоча б їх копій. До майна, що є спільною сумісною власністю подружжя відноситься, зокрема, автомобіль марки Skoda Fabia, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , середня ринкова вартість якого складає 110 000 (сто десять тисяч) гривень 00 коп. Даний автомобіль був куплений 14.06.2017р. за сумісні кошти і перереєстрований по договору, укладеному в Територіальному Сервісному центрі 0741. Зазначає, що на сьогоднішній день вони проживають окремо, відповідач чинить перешкоди щодо користування спільним автомобілем, та не бере участі в вихованні їх спільного малолітнього сина. У зв`язку з такою поведінкою відповідача, у неї виникла необхідність у поділі їх спільного майна. Відтак, на підставі статтей 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, просить визнати автомобіль Skoda Fabia, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя, та виділити їй частку у спільному сумісному майні подружжя. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового розгляду, надано позивачу строк для подачі відзиву. В підготовчому судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.07.2010р. у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 156 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). У шлюбі у них народилась одна дитина: син - [PERSON] , [INFO] . За час спільного життя, а саме 14.06.2017р. за сумісні кошти подружжя був придбаний автомобіль марки Skoda Fabia, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Дані обставини відповідачем в підготовчому судовому засіданні визнані та не оспорюються. Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.1 ст.61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до вимог ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. З ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивачкою доведено, а відповідачем визнано в судовому засіданні, що автомобіль марки Skoda Fabia, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] набутий за час шлюбу. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або окремій письмовій заяві, а ч.4 вказує на те, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved