Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, зазначає, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач записаний батьком дитини, визнає її, дитина має прізвище відповідача. Відповідач не надає кошти на утримання дитини. Позивачка зазначає про важке матеріальне становище, на підставі зазначених обставин просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ? частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову, до досягнення дитиною повноліття, на підставі ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, покласти на відповідача судові витрати. Під час проведення судового засідання позивач не була присутня, надала суду заяву, вх.№ від 31.03.2015 року про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позову на підставі зазначених доводах. Відповідач також подав письмову заяву, вх.№ від 31.03.2015 року, за змістом якої просить розглядати справу за його відсутності, позов та обставини справи визнає. Судом визнано можливим розглядати справу за відсутності сторін, в загальному порядку, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд на підставі ст. 174 ЦПК України приймає визнання позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, внаслідок чого ухвалює рішення про задоволення позову. Стосовно заявлених позовних вимог суд виходить з правового змісту ч.1 ст. 180, ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, а саме з наявності законодавчо закріпленого обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено, сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.2), актовий запис №797 від 05.07.2011 року, відповідач [PERSON] записаний в графі «батько». Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було пред'явлено позивачкою 02.02.2015 року, що підтверджується вхідним штампом на позовній заяві (а.с.1). Сторони, що проживали однією сім'єю без шлюбу, мешкають окремо. Дитина перебуває на утриманні позивачки, мешкає разом з нею. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], місце народження: невідомо, РНОКПП [NUMBER], адреса реєстрації за місцем проживання: [ADDRESS], офіційно не працює. У позивачки склалося важке матеріальне становище, внаслідок чого вона потребує додаткових коштів на утримання дитини. На підставі наведеного суд вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 02.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. За змістом ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена при пред'явленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved