Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою та просить зняти з реєстраційного обліку громадянина України [PERSON] та громадянку України [PERSON] за адресою: 04209, [ADDRESS] та зобов'язати Відділ з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, зняти з реєстраційного обліку громадянина України [PERSON] та громадянку України [PERSON] за адресою: 04209, [ADDRESS]. Позивачка посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: 04209, [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу зареєстрованого в реєстрі за № 5838 від.18.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. Позивачка зазначила, що нею було поставлено на реєстраційний облік громадянина України [PERSON] та громадянку України [PERSON] за адресою: 04209, [ADDRESS]. Посилається на те, що протягом певного часу і на даний момент відповідачі не проживають і не з'являються за вище вказаною адресою, а тому звернулася до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити. Ухвалою судді від 03.07.2017 відкрито провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про зменшення позовних вимог. Так, позивачка просить зняти з реєстраційного обліку громадянина України [PERSON] за адресою: 04209, [ADDRESS] та зобов'язати Відділ з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, зняти з реєстраційного обліку громадянина України [PERSON] за адресою: 04209, [ADDRESS]. Крім того, від неї надійшла до суду заява, в якій про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Від третьої особи до суду надійшло пояснення в якому вказано, що відповідно до законодавства України Відділ з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб це структурний підрозділ Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, тобто не є самостійним структурним підрозділом з правом юридичної особи, тому не може бути стороною в справи, і тому, враховуючи викладене вище, просили розглядати справу без участі представника Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації та ухвалити законне та обґрунтоване рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялоися належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставили. Судова повістка, що направлялися на їх адресу за зареєстрованим місцем проживання, повернулися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 5838 від 18.12.2012 року та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., [PERSON], є власником квартири за адресою: 04209, [ADDRESS]. Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказала, що в належній їй квартирі за адресою: 04209, [ADDRESS], зареєстрований громадянин України [PERSON], однак, останній у вказаному житловому приміщенні не мешкає. Згідно наявної в матеріалах справи відповіді відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 06.11.2017, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, в матеріалах справи міститься заява (до компетентних органів) [PERSON] від 31.03.2015, засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю.Я., реєстровий №649, з якої вбачається, що [PERSON] повідомлений про намір [PERSON] подати позов про зняття його з реєстраційного обліку, позов підтримує. За правилами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України про перешкоди в користуванні спірною квартирою відповідачем не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: 04209, [ADDRESS]. Що стосується вимоги позивача зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою: 04209, [ADDRESS], суд зазначає наступне. Відповідно до встановленого ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі рішення суду, в тому числі, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується. А тому, рішення суду щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору при зверненні до суду в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial