Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.08.2014 року. Шлюб зареєстровано у Зарічному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 605. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони мешкають окремо і не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, подружжя не цікавиться життям один одного. Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, має нестабільний заробіток. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем і стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання від позивачка надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути у її відсутність. Позов підтримала в повному обсязі. 19.04.2017 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від відповідача надійшла заява, в якій він просив справу розглянути у його відсутність. Не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 22.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 089797, виданим 22.08.2014 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, за актовим записом № 605. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП № 184448, виданим 20.05.2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 552. Батьками дитини записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. Сторони мешкають окремо і не ведуть спільного господарства. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюб існує формально, подружжя не цікавиться життям один одного. На теперішній час дитина проживає разом із позивачкою. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. З урахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення, а також враховуючи категоричне небажання позивачки на збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам а тому подальше збереження сімї неможливе, а шлюб підлягає розірванню відповідно до ст. 112 СК України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати такі обставини, як стан здоровя і матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Відповідач офіційно не працює. Його неофіційний дохід є нерегулярним і мінливим. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач інших дітей не має, є працездатною особою, працює і має щомісячний дохід, суд дійшов висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved