Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заяво, в якій вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах з 25 жовтня 1999 по 25 лютого 2013 року. В подальшому, оскільки стосунки між сторонами не склались, шлюб було розірвано. В період перебування в шлюбі у травні 2006 року сторонами за спільні кошти було придбано [ADDRESS]. Крім цього в шлюбі з відповідачем було придбано,холодильник вартістю 3000 грн.,телевізор вартістю 1500 грн.,пилосос вартістю 500 грн., меблеву стінку вартістю 3000 грн.,кухонні меблі вартістю 3000 грн., диван вартістю 3000 грн., кутовий диван вартістю 2000 грн., пральну машинку вартістю 2000 грн.- всього майна на суму 18 000 грн. Все вищевказане майно залишилось після розлученн я в придбаній квартирі,в якій на даний час проживає відповідач. Оскільки орієнтовна вартість придбаної квартири складає 164 000 грн., то просить суд стягнути з відповідача вартість 1/2 частини [ADDRESS] - в сумі 82000 грн., а також виділити їй у власність з рухомого майна - холодильник вартістю 3000 грн.,телевізор - 1500 грн., пилосос вартістю 500грн., кутовий диван вартістю 2000 грн., пральну машинку вартістю 2000 грн.,всього майна на суму 9000 грн. В подальшому в судовому засіданні погодила з відповідачем вартість спірної квартири , відповідно зменшила суму вартості 1/2 частини квартири до 55 000 гривень. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав, з врахуванням того, що вартість спірної квартири, по узгодженню між сторонами, становить 110 000 гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та відповідача та його представника, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 жовтня 1999 року, який було розірвано заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25 лютого 2013 року. Перебуваючи у шлюбі сторони придбали рухоме майно на суму 18000 грн., а також квартиру,що розташована в [ADDRESS]. Згідно ст.60,61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку доходу. Кожна річ набута під час шлюбу,крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна,що належить їм на праві спільної сумісної власності,незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Оскільки спірне майно придбане сторонами у шлюбі то дане майно згідно з ст.60 Сімейного кодексу, ст.368 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжя, а відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України та ст.372 ЦК України частки в майні подружжя є рівні, то суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача. Встановлене судом, підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, заочного рішення, договору купівлі-продажу квартири, паспорту та ідентифікаційного коду. На підставі ст.ст.60,69,70,74 СК України, ст.ст.368,372 ЦК України, та

Outcome: partial