Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09.07.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №447. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припиненні з червня 2016 року. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дитини. Просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з дня подання нею позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх доходів відповідача і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. В судовому засіданні 02.02.2017 року представник позивача підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви, наполягаючи на задоволенні позову. В подальшому представник позивача не була присутньою в судовому засіданні, надавши заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач у судовому засіданні 02.02.2017 року позов визнав частково, в частині стягнення аліментів на утримання дружини не визнав, пояснивши, що офіційно працевлаштований, кошти на дитину надавав по святам, інших дітей на утриманні не має, має задовільний стан здоровя, аліменти не сплачує у звязку з тим, що має кредити. В подальшому відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового розгляду був сповіщений у встановленому законом порядку. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що між сторонами укладений шлюб, який зареєстровано 09.07.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №447 (а.с.3). Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає разом з матірю. Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України, які надані ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС Миколаївської області за вих. №604/9/14-03-08 від 09.02.2017 року, [PERSON] в період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року отримував постійний дохід у вигляді заробітної плати, що свідчить про його здатність надавати матеріальну допомогу позивачці. З огляду на викладене, у звязку з тим, що відповідач надає допомогу на утримання дитини на власний розсуд у самостійно визначеному ним розмірі, отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, оскільки працює вчителем фізичного виховання в Миколаївській загальноосвітній школі №53 , інших утриманців не має, має задовільний стан здоровя, враховуючи принципи розмуності і справедливості, суд вважає, що відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 25.11.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640 грн., відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial