Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 03.09.2010 року згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області розірвала свій шлюб з відповідачем, після чого прізвище «Потюк» змінила на «Ніколаєву», що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища. Від спільного подружнього життя в них народилася одна дитина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. 05 серпня 2013 року рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина. Однак виданий на підставі цього рішення виконавчий лист вона відкликала, вважаючи, що може самостійно утримувати дитину. Відповідач протягом деякого часу добровільно сплачував аліменти, а з травня 2016 року припинив сплачувати будь які кошти на утримання дитини. А тому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь на утримання дитини щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~000 грн. з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки на утримання сина понесла додаткові кошти в сумі 2\~569 грн., просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею додаткові витрати. Під час розгляду даної справи в порядку ст. 31 ЦПК України двічі змінювала свої позовні вимоги. Просила постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача в її користь на утримання дитини щомісячно в твердій грошовій сумі з травня 2016 року, та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, що становлять 2\~569 грн. Згодом просила постановити рішення, яким стягувати щомісячно з травня 2016 року з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1\~000 грн. Від позовних вимог про стягнення в її користь додаткових витрат, понесених на утримання дитини, відмовилась. В підтвердження уточнених позовних вимог зіслалась на те, що відповідач працює в охоронній службі. Частину грошей отримує офіційно, а частину йому видають на руки без будь яких підтверджуючих документів, а тому вважає, що він має можливіть сплачувати аліменти в такому розмірі. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, поислаючись на викладені в заяві обставини. Відповідач позову не визнав, обгрунтовуючи свої заперечення низькою заробітною платою. Пояснив, що інших доходів в нього немає. Не відмовляється щодо надання в добровільному порядку позивачці додаткових витрат на утримання дитини. Згідний сплачувати аліменти у розмірі, встановленому рішенням Самбірського міськрайонного суду від 05 серпня 2013 року. Пояснив, що надавав таку допомогу позивачці в позасудовому порядку, у звязку з чим вона просила повернути їй предявлений у виконавчу службу виконавчий лист. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії 1-СГ № 193743 ( актовий запис № 200 ), виданого 04.07.2009 року відділом РАЦС міста Самбора Самбірського МРУЮ на імя [PERSON], убачається, що батьком цієї дитини записаний [PERSON], а матір'ю [PERSON]. У відповідності до свідоцтва про зміну імені серії 012221, виданого 14 лютого 2012 року відділом РАЦС міста Самбора Самбірського МРУЮ, убачається, що позивачка змінила своє прізвище з «Потюк» на «Ніколаєву». 03.09.2010 року згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області шлюб між сторонами розірвано. Наступним рішення суду від 05 серпня 2013 року вирішено стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], 27 червня [INFO], в розмірі 500 грн. шомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2013 року до досягнення ним повноліття, що підтверджується наявними у справі копіями судових рішень. На підставі рішення суду про стягнення аліментів Самбірським міськрайонним судом 16 серпня 2013 було видано виконавчий лист у ДВС Самбірського МУЮ, де 09.10.2013 року було відкрито виконавче провадження. 06.03.2013 згідно поданої стягувачем заяви виконавчий лист було повернуто, про що засвідчують наявні у справі постанови державного виконавця. Як було встановлено судом, дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним зі способів утримання, передбачених ст. 181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду в твердій грошовій сумі від доходу батька чи матері. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ця норма закріплення і у ст.8 Закону України Про охорону дитинства,де зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оскільки малолітня дитина сторін проживає з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні, батько - відповідач по справі, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Як було встановлено в судовому засіданні, на момент постановлення рішення суду про стягнення аліментів від 05.08.2013 року позивач ніде не працював, протее суд вирішив стягувати з нього аліменти в користь позивачки на утримання їхнього малолітнього сина. Із довідки про доходи № 177 від 16 листопада 2016 року, виданої ТзОВ «Агентство безпеки «Тайфун», убачається, що [PERSON] працює у данному товаристві на посаді охоронника 1 го розряду і його середньомісячний заробіток за період з січня по листопад 2016 року становить 14\~929,46 грн., а відповідно середньомісячний заробіток становить 1492,94 грн. Отже, на даний час матеріальне становище відповідача покращилося, а позивачки погіршилося, оскільки вона не працює, повністю утримує малолітнього сина, що підтверджується наявними у справі товарними чеками, квитанціями за оплату одягу дитини. З тих підстав суд приходить до висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання їхнього сина в розмірі 681 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини прожиткового мінімуму, ураховуючи його обов'язок по утриманню своєї дитини, стан його працездатності, а також обмежені можливості відповідача (низьку заробітну плату), вважаючи, що вказаний розмір не позбавить відповідача на прожитковий мінімум та можливість забезпечувати себе матеріально для задоволення фізіологічних потреб. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Жодних доказів про те, що позивачка вживала заходів щодо стягнення аліментів з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в силу ст. 60 ЦПК України нею не представлено, а відтак аліменти у збільшеному розмірі повинні стягуватися від дня предявлення цього позову. Таким чином, суд вважає позов слід задовольнити чакстково. На підставі викладеного,

Outcome: partial