Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 21 серпня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, серія 1-МИ № 110705. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. З серпня 2016 року між подружжям постійно виникали сварки, в наслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вказує, що дитина перебуває на утримання позивачки , а угоди про сплату аліментів не досягнуто. Враховуючи те, що позивач офіційно працює і має можливість сплачувати аліменти, як на дитину, так і на дружину, яка є інвалідом 3 групи та на даний час не працює оскільки перебуває в декретній відпустці, та не може працювати, так як доглядає дитину, а інших джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, не має. З посиланням на норми матеріального та процесуального права просила суд: Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції від 21 серпня 2015 року. Стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання [PERSON], аліменти в розмірі 1/3 від усіх заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання заяви і до повноліття [PERSON], щомісячно; Стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 від усіх заробітків(доходів), щомісячно, з дня подання заяви і до досягнення [PERSON] трьохрічного віку. Стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Про те, під час судового засідання, яке відбулось 01.11.2017 року відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки бажав зберегти сімю, однак погодився сплачувати аліменти. Суд заслухавши думку сторін по справі, дослідивши докази прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, серія 1-МИ № 110705 (а.с.21). 29 січня 2016 року, від шлюбу народилась [PERSON] (а.с.4). Суд вважає, що незважаючи на наданий судом строк для примирення, збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Основною причиною розриву відносин стало відсутність взаєморозуміння, поваги та втрачено почуття любові. Як встановлено судом, відповідач працює на ТЗО «ОБЛТОРГСЕРВІС» на посаді оператора автоматичних установ. Крім того, як установлено судом відповідач не має ніяких хронічних захворювань, на його утриманні не знаходяться непрацездатні дружина, батьки, діти. Крім того, відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 181 СК України визначено, що той із подружжя, що проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і(або) натуральній формі. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи те, що позивачка є інвалідом 3 групи та на даний час не працює оскільки перебуває в декретній відпустці, та не може працювати, так як доглядає дитину, а інших джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, не має, суд вважає,що вона має право на у тримання відповідно до ст. 84 СК України. При призначенні розміру аліментів, суд виходить з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та неповнолітньої дитини, реальної можливості відповідача розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи права останнього, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, а також те, що відповідач зобовязаний утримувати свою неповнолітню доньку та дружину з якою не проживає дитина, визнає у повному обсязі позовні вимоги, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved