Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві вказувала, що 30 квітня 1996 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Новоград-Волинського Житомирської області, актовий запис №102 від 30.04.1996 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час перебування в шлюбі з вини відповідача між ними постійно виникають сварки, навіть доходить до фізичного насилля, що негативно впливає на здоров'я та психічний стан дитини. В даний час вони з відповідачем спільно не проживають. На примирення вона не згідна. Збереження шлюбу є неможливим. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не бере участі ні у вихованні сина, ні у його матеріальному забезпеченні. Відповідач працює, отримує заробітну плату і має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. Відповідач подав два зустрічних позови про оспорювання батьківства та стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, які ухвалою суду від 19.08.2014 року були об'єднані в один зустрічний позов. Під час розгляду справи позивач по зустрічному позову відмовився від своїх позовних вимог в частині оспорювання батьківства. В обґрунтування зустрічного позову про стягнення аліментів вказував, що від шлюбу з [PERSON] вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні та під його піклуванням. [PERSON] не вважає за необхідне допомагати в утриманні власної дитини, не має намір і не бажає витрачатися на забезпечення повноцінного розвитку і нормального харчування дитини та нести витрати на дочку, пов'язані з її навчанням у Національному медичному університеті імені О.О.Богомольця, яке буде тривати з 01.09.2014 року по червень 2019 року. Просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частин всіх видів її заробітку (доходу) до досягнення дочкою 23 років. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечила, пояснила, що вона на даний час не працює, її дохід складається лише з соціальної допомоги, призначеної за народження дитини, тому сплачувати аліменти у неї не має можливості, Відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу, в частині сплати аліментів на сина не визнав, пояснив, що в нього на утриманні знаходиться повнолітня дочка, ним укладений договір з вищим навчальним закладом про навчання дочки за рахунок власних коштів, які він зобов'язаний сплачувати, крім того, з його заробітної плати утримуються витрати за комунальні послуги службового житла. Зустрічний позов підтримав в частині стягнення аліментів з [PERSON], в частині оспорювання батьківства відмовився від позовної вимоги. Представник [PERSON] підтримав його позицію. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, представника відповідача та позивача по зустрічному позову, суд дійшов до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що між сторонами 30.04.1996 року було укладено шлюб, зареєстрований 30 квітня 1996 року Новоград-Волинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, актовий запис №102. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення первісного позову у цій частині. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Крім того, під час розгляду справи було проведено судово-генетичну експертизу, висновком якої № 362 від 31.10.2014 року підтверджено, що відповідач є біологічним батьком [PERSON]. Згідно довідки Кононівської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 22.07.2014 року № 181 [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свої дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні відповідач фактично підтвердив що не приймає участі в утриманні свого сина, оскільки вважає, що дана дитина не є його рідною, про що вказав в заперечення поданих суду. Таким чином, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованою. Щодо розміру стягуваних аліментів суд зазначає наступне. З довідки про доходи відповідача, виданою Відокремленим підрозділом Київської дистанції колії ПЗЗ від 15.08.2014 року № 2177 вбачається, що за 7 місяців 2014 року він отримав 47796 грн. 46 коп., в середньому по 6828 грн. на місяць. На його утриманні знаходиться повнолітня дочка - [PERSON], яку він відповідно до вимог ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати. Відповідно до копії договору від 15.08.2014 року № 2014/с-1-1950 [PERSON] навчається у Національному медичному університеті імені О.О.Богомольця, по якому відповідач є замовником і зобов'язаний сплачувати кошти за навчання дочки у сумі 11232 гривні за 1 семестр. Тобто протягом року ця сума складає 11232 х 2 семестри = 22464 гривні, що в місяць становить - 1872 гривні. Дохід відповідача в місяць з урахування витрат на навчання дочки складає в середньому 4956 грн. (6828 грн. - 1872 грн.). На думку суду, майновий стан [PERSON] дозволяє йому виконувати свої обов'язки по утриманню сина у розмірі заявленому позивачем, що також відповідатиме інтересам дитини. При цьому, надану відповідачем довідку Відокремленого підрозділу Київської дистанції колії від 15.08.2014 року № 2178 про утримання з його заробітної плати коштів за спожиту електроенергію (комунальний платіж службового житла) не бере до уваги як обставину, що повинна враховуватися при визначенні аліментів, оскільки такі витрати є загальними для кожної людини, на рівні з харчуванням, одягом, тощо. Щодо стягнення аліментів на утримання доньки з позивача за зустрічними позовом суд зазначає наступне. Ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як встановлено вище дочка позивачки є повнолітньою та продовжує навчання у університеті, і є такою що потребує допомоги батьків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на даний час не працює, на її утриманні знаходиться малолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Дохід позивачки складає лише з виплат щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини, близько 1000 гривень, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Драбівської районної державної адміністрації Черкаської області від 02.12.2014 року № 1963. Таким чином суд вважає, що майновий стан [PERSON] унеможливлює виконання нею свого обов'язку по утриманні повнолітньої дочки. Тому в задоволенні зустрічної вимоги потрібно відмовити. Суд приймає відмову позивача по зустрічному позову в частині вимог щодо оспорювання батьківства, оскільки це є правом позивача. Судові витрати відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved