Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона є власницею квартири № 20 за адресою: м. Чигирин, вул. П. Дорошенка, 46/2 Черкаської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вона проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і тому3 є зареєстрованим в її квартирі, але з серпня 2016 року він фактично в ній не проживає. Посилаючись на те, що відповідач втратив право на користування вказаним житлом, але добровільно знятись з реєстрації в квартирі відмовляється, позивачка прохала визнати його таким, що втратив право користування даною квартирою та зняти з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідач не проживає в належній їй квартирі більше 1,5 року. Шлюб між ними розірвано, відносин вони не підтримують і даною квартирою вона вправі розпоряджатися на власний розсуд. У зв`язку з цим просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їй квартирою та зняти його з реєстраційного обліку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини своєї неявки. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідача останній раз бачила наприкінці літа 2016 року. З того часу в Чигирині він не з`являвся і з позивачкою вона його не бачила. Свідок [PERSON] пояснила суду, що востаннє бачила відповідача на початку літа 2016 року біля будинку, де знаходиться квартира позивачки. Вислухавши позивачку, свідків, вивчивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено судом і вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 88229767 від 29.05.2017 року, позивачці на праві власності належить квартира № 20 за адресою: м. Чигирин, вул. П. Дорошенка, 46/2 Черкаської області (а.с.6 ). Відповідно до даних будинкової книги (а.с.11-13) відповідач дійсно зареєстрований за адресою: [INFO]. Як визначено ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачка та відповідач проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, згідно до рішення Чигиринського районного суду від 17 серпня 2016 року, тобто відповідач перестав бути членом сім`ї позивачки, якій належить вище вказана квартира на праві власності. А у відповідідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачці, як власнику квартири, у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Також судом встановлено і підтверджується актом обстеження умов проживання від 12.02.2018 року, що, крім позивачки, за адресою: [ADDRESS] фактично більше ніхто не проживає і речі сторонніх осіб в квартирі [PERSON] відсутні. Крім того, вказаний факт в судовому засіданні підтверджено показами свідків [PERSON] та [PERSON]. А у відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Продовження цього строку можливе лише при відсутності вище вказаних осіб з поважних причин, що в даному випадку не встановлено. Згідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач, не проживаючи в квартирі за адресою: [ADDRESS] більше року без поважних причин і, не маючи права власності на неї, втратив право користування даним жилим приміщенням. Разом з тим позов в частині зняття відповідача з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки втрата права користування відповідачем вище вказаною квартирою є підставою для зняття його з реєстрації за місцем проживання позивачки, що передбачено і ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Правову позицію з цього приводу викладено і в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, в якій вказано, що у разі будь-яких обмежень в здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації з місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з вимог, в т.ч. про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення (будинком). Виходячи з цього, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. На підставі викладеного та,

Outcome: partial