Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що з 1998 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має сина [PERSON], [INFO], який живе з нею, та на утримання якої рішенням суду від 25 квітня 2010 року з відповідача стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини доходу. 22 червня 2010 року шлюб розірваний. Відповідач сплачує аліменти несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого має заборгованість по аліментам в розмірі 11444 гривні 58 копійок. Вважає, що відповідач повинен крім заборгованості по аліментам сплатити їй неустойку в розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів, що складає 23320 гривень 60 копійок. Просить стягнути з відповідача вказану суму. Відповідач позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він не сплачував аліменти з поважних причин, оскільки не мав роботи. Але він запропонував позивачці в рахунок оплати аліментів подарувати дитині належне йому, відповідачу, житло. Позивачка на початку погодилася, але потім відмовилася від цього. Крім того, позивач просить застосувати строк позовної давності і в позові відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 1998 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має сина [PERSON], [INFO], який живе з позивачкою, та на утримання якої рішенням суду від 25 квітня 2010 року з відповідача стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини доходу. 22 червня 2010 року шлюб розірваний (а.с. 6, 7, 9,). Відповідач сплачує аліменти несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого за період має заборгованість по аліментам в розмірі 11444 гривні 58 копійок (а.с. 5). Згідно розрахунку відповідач повинен був сплачувати: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених алиментів за кожен день прострочення . Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працездатний, не має захворінь, які перешкоджають праці, тобто відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В той же час суд вважає, що розрахунок пені за несплату аліментів зроблений позивачкою розмірі 1% за кожен день прострочення сплачення аліментів за весь період прострочення, починаючи з 2012 року (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Жодної поважної причини пропущення позовної давності позивачка та її представник ані в позові, ані в судовому засіданні не вказала. Згідно наданому суду розрахунку непогашена заборгованість по аліментах виникла у 2012 році, в 2013 році заборгованість відсутня, в 2014 році заборгованість нарахована лише за січень в сумі 630 гривень 02 копійки (а.с. 5). Таким чином, вся заборгованість крім січневої 2014 року знаходиться за межами однорічного строку позовної давності, і в частині стягнення пені за період 2012 року повинно бути відмовлено. Сума неустойки за січень 2014 складає 6 гривень 30 копійок, тому суд вважає, що саме така сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial