Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім'я розпалась, в зв'язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів, різними поглядами на сімейні взаємовідносини та в зв'язку з різними поглядами щодо ведення спільного господарства. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з листопада 2014 року, подальше спільне життя та збереження сім'ї, на думку позивачки - не можливе. Оскільки їх шлюб носить формальний характер - просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином (а.с.8). Подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.15). Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.10). Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог (а.с.16). Розглянувши подані заяви, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 08 травня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 41 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Сторони миритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу (а.с.15-16). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та права їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачка в позовній заяві зазначила клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Відповідно до ст. 113 СК України, відповідачці залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved