Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем зареєстрували шлюб 30 листопада 2013 року, однак фактично проживання сім`єю та ведення спільного господарства припинили в 2017 році. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти було придбано домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з припиненням фактично подружніх відносин, неприязними стосунками позивачка просить здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Виділити [PERSON] 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 08.05.2019 року, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила поділити спільне набуте майно подружжя, а саме виділити позивачу [PERSON] 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частину приватного будинку відповідачу по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 06.09.2019 року [PERSON] подала заяву про зміну предмету позову в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримала, просить шлюб розірвати. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно. Клопотань суду не подавав. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 30 листопада 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1047 від 30.11.2013 року. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14.05.2019 року шлюб, зареєстрований 30 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1047 від 30.11.2013 року розірвано. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти сторонами було придбано домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області 21 лютого 2014 року, зареєстровано в реєстрі за №361; копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.05.2019 року за №165736842; копії заяви [PERSON] , посвідченої 21.02.2014 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Саварчук В.М., зареєстровано в реєстрі №360 відповідно якої [PERSON] дала згоду на укладення договору про купівлю її чоловіком [PERSON] , за гроші, які є спільною сумісною власністю, - житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно ст..60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. Вартість спірного домоволодіння в договорі купівлі - продажу від 21 листопада 2014 року вказана 28000 гривень. Житловий будинок в спірному домоволодінні має житлову площу 43,6 кв.м. , в тому числі житлову - 35,3 кв.м. , площа підсобних приміщень - 8,3 кв.м., що підтверджується звітом про його оцінку. Тобто , кухні, ванної кімнати , туалету даний будинок не має. І не може бути поділений в натурі між сторонами. Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» N 7 від 04.10.91 року роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved