Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись в його обґрунтування на те, що 11 березня 2008 року донька позивачки, [PERSON] , уклала шлюб із відповідачем, [PERSON] , який на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 8 липня 2011 року був розірваний, під час якого у подружжя народився син, [PERSON] , [INFO] . Натомість, [INFO] померла [PERSON] . При цьому син померлої, [PERSON] , проживає з 2015 року по теперішній час разом з бабусею, позивачкою, в [ADDRESS] та знаходиться на повному утриманні й вихованні [PERSON] . Рішенням органу опіки та піклування позивачка була призначена опікуном [PERSON] . У свою чергу відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей у порушення закону. Також відповідач вироками Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя був неодноразово засуджений до позбавлення волі. За місцем реєстрації відповідач характеризується негативно, не працює, не виконує та не виконував батьківські обов`язки з утримання, розвитку, лікування та виховання свого сина, життям, здоров`ям та успіхами якого не цікавиться, а також не створив належних умов для виховання дитини, тим самим самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. На підставі викладеного просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина, [PERSON] , [INFO] . Також просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, стягнувши з відповідача також понесені нею судові витрати. У судове засідання позивачка, [PERSON] , не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір у її відсутність, задовольнивши заявлені нею позовні вимоги та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяв з проханням вирішити спір у його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання також не прибув, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за відсутності представника Органу опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради, максимально врахувавши інтереси малолітньої дитини. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Суд встановив, що за свідоцтвом про народження, виданим 27 листопада 1981 року виконкомом Южненської селищної ради Суворівського райвиконкому м. Одеса, актовий запис № 103, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої вказана [PERSON] . На підставі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 9 червня 2016 року вбачається, що [PERSON] одружився на [PERSON] , актовий запис № 62 від 15 березня 2005 року, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] », який, натомість, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 15 березня 2007 року було між подружжям розірвано. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 1 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] одружився із [PERSON] , актовий запис № 34 від 11 березня 2008 року, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] », який, натомість, на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 8 липня 2011 року було між подружжям розірвано 18 липня 2011 року. Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 23 травня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 426, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 27 листопада 2020 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . На підставі відомостей НВК «Ліцей-школа № 14» від 24 грудня 2020 року вбачається, що [PERSON] відвідує вказаний навчальний заклад, належну увагу вихованню та розвитку якого приділяє його бабуся, [PERSON] , з якою дитина мешкає по [ADDRESS] . Відповідно до акту від 28 січня 2021 року, складеного головою КСН «Жемчужний» за свідченнями сусідів по будинку, вбачається, що по [ADDRESS] [PERSON] мешкає разом із своїм онуком, [PERSON] , починаючи з 2015 року, що також підтверджується довідкою від 29 січня 2021 року КСН «Жемчужний» про склад родини позивачки за такою адресою. На підставі рішень № 77, 80 виконкому Маріупольської міської ради від 17 лютого 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був наданий статус дитини позбавленої батьківського піклування та над малолітнім [PERSON] було встановлено опіку, а опікуном дитини було призначено його бабусю, [PERSON] , у якої за актом обстеження умов проживання від 30 листопада 2020 року створені необхідні умови для виховання малолітнього [PERSON] . Відповідно ж до вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 24 липня 2020 року [PERSON] був засуджений до покарання у вигляді 4 місяців арешту. Крім того вказаним вироком суду від 24 липня 2020 року, який набув чинності 17 вересня 2020 року, а також матеріалами оглянутої судом за клопотанням позивачки кримінальної справи № 265/63/20, вбачається, що [PERSON] має численні судимості, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку за скоєні ним злочини, та який загалом протягом 2003-2020 років перебував у місцях позбавлення волі близька 8 (восьми) років, востаннє звільнившись від покарання внаслідок його відбуття 17 лютого 2021 року. Також за повідомленнями ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» відповідачу було роз`яснено необхідність прибути до Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради для вирішення питання повернення йому сина, [PERSON] . Натомість, [PERSON] до служби у справах дітей не звертався, а на його запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради [PERSON] двічі не з`являвся. На підставі висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18 березня 2021 року вбачається, що за рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 16 березня 2021 року вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки зі своїм сином, [PERSON] , не спілкується, не відвідує його, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться здоров`я, життям, інтересами сина, а також ухиляється від утримання малолітньої дитини. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього [PERSON] , що свідчить про підтвердження підстав обґрунтування позову [PERSON] , які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК, оскільки відповідач, будучи батьком [PERSON] , протягом тривалого проміжку часу не піклується про свого сина, не займається його вихованням, не надаючи належної матеріальної допомоги на утримання дитини, чим фактично від участі у вихованні малолітнього сина відмовився. Таким чином суд, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини, для реалізації її прав та дотримання її інтересів, дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, враховуючи, що утриманням малолітнього сина, який тимчасово влаштований до родини позивачки, залишається обов`язком відповідача, як батька такої дитини, то суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги [PERSON] також й в частині стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна, [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] . За ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки також підлягає стягненню понесені останньою судові витрати при зверненні до суду із вказаним позовом в сумі 908 грн.

Outcome: approved