Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, а також поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Шлюб між сторонами зареєстрований 24.07.2010 року у Гутянській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №4. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO] Заявлені вимоги позивачка в судовому засіданні мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не складається. Через різні інтереси та різні погляди на життя не можуть знайти порозуміння між собою. Відповідач не дбав про матеріальне благополуччя сім'ї, більше часу проводив у своїх родичів як з сім'єю. Крім того, на ґрунті ревнощі вдавався до фізичного насильства у відношенні до неї. За останнім фактом побиття було порушено кримінальне провадження. З квітня 2013 року припинили стосунки, спільно не проживають, господарства не ведуть, примиритися і відновлювати шлюбні стосунки вона не бажає. Шлюб існує формально, а тому просила його розірвати. Також зазначила, що протягом останнього року відповідач не бере жодної участі в утриманні дитини. Лише один раз протягом року мати відповідача передала 100 дол.США для дитини. Дитина знаходиться на повному її матеріальному утриманні, а фактично всі витрати несуть її батьки, оскільки після досягнення дитиною 3-річного року вона ще не змогла працевлаштуватись. Відповідач має змогу утримувати дитину, матеріально забезпечений, має у своєму користуванні легковий автомобіль, періодично виїжджає на заробітки в Російську Федерацію, має високі заробітки, але звичайно їх не декларує. Тому, поставила питання про стягнення аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу. Вказав, що сімейне життя не складається, позивачка не шанує його, як чоловіка, не дбає про інтереси сім'ї. Стосунки з родичами позивачки напружені. За таких обставин сімейні стосунки не мають майбутнього. Заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково. Погодився сплачувати аліменти в мінімально можливому розмірі, визначеному законодавчо, оскільки немає постійної роботи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, які подані у розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а про стягнення аліментів - частовому задоволенню. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Стосунки, які склались та існують між подружжям, виключають можливість збереження сім'ї, а тому шлюб слід розірвати. Судом також встановлено, що відповідач є батьком народженого позивачкою в шлюбі сина [PERSON], [INFO] Відповідач протягом останнього часу не бере участі в утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З пояснень сторін встановлено, що відповідач немає постійного місця роботи, працює без укладення трудових угод, періодично виїжджає на роботу, в тому числі і за межі України, отримує доходи, рівень яких при виконанні судового рішення з'ясувати буде складно, його дохід може бути мінливим. Тому, у відповідності до ст.184 СК України доцільно визначити йому аліменти в твердій грошовій сумі. Виходячи з наведених позивачкою доводів щодо необхідних витрат на утримання дитини, величини прожиткового мінімуму встановленого законодавчо, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача слід визначити в сумі 650 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 104 - 112, 84,180,181,182,184,191 СК України,

Outcome: approved