Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністюшляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком №12 по вул. Москворецькій в м. Запоріжжі. В позові зазначила, що вона є власником житлового будинку №12 по вул. Москворецькій в м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, 07.12.1994 р. за № 4-4006. Відповідачі зареєстровані в зазначеному будинку з 2009 року, але з 2012 року в будинку не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг, виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідачів права користування житлом. З підстав, передбачених ст. ст. 386, 391 ЦК України, у звязку із неможливістю вирішення питання про зняття з реєстрації відповідачів в позасудовому порядку, позивачка просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивачки адвокат [PERSON] згідно з заявою просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надходило, причини своєї неявки до суду відповідачі не повідомили. У зв'язку із чим, причина їх неявки визнана судом неповажною. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивачки, ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, розглянувши справу за відсутності учасників процесу. Дослідивши письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню у звязку із наступними фактичними обставинами та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] (до реєстрації шлюбу Бабічевій (свідоцтво про шлюб серії І-ЖС №160971)) [PERSON], [INFO], на праві приватної власності належить житловий будинок № 12 по вул. Москворецькій в м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, 07.12.1994 р. за Р.№ 4-4006 (а.с.10-11). Право власності позивачки на зазначене нерухоме майно зареєстровано державним реєстратором Реєстраційної служби ЗМУЮ [PERSON] 17.09.2013 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6531497 від 08.10.2013 року, що підтверджено інформаційною довідкою № 78411680 від 19.01.2017 року. Відповідачі донька позивачки [PERSON], [INFO], та її онук - [PERSON], [INFO], які згідно з копією будинкової книги постійно мешкали в зазначеному житловому приміщенні, з 2009 року, змінили своє місце проживання, не мають особистих речей у будинку та не здійснюють сплату за житлово-комунальні послуги з 2012 року. Згідно з відповіддю сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області, надісланою на запит суду, відповідач [PERSON], [INFO], дійсно з 2009 року зареєстрована за адресою: [INFO]. Втім, відомості про реєстрацію та зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON], [INFO], по Запорізькій області відсутні. Відповідно до загальних засад захисту права власності, а саме - за змістом ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права. Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відсутня правова підстава для подальшої реєстрації [PERSON] у житловому будинку, належному позивачці, відповідачка створює перешкоди у користуванні та розпорядженні [PERSON] її майном, судом встановлено підстави для задоволення позову в цій частині. При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачкою суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття її з реєстрації. В частині позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, необхідно відмовити, оскільки під час судового розгляду справи не знайшов підтвердження факт його реєстрації за місцем проживання за адресою: [INFO], тобто він жодним чином не перешкоджає здійсненню права власності позивачкою.

Outcome: partial