Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що на підставі судового рішення з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина, але на даний час неповнолітній потребує значно більшого догляду та матеріальних витрат, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. В даний час позивачка не має достатніх доходів, щоб самостійно забезпечити дитину, тому вважає, що сума аліментів на утримання дитини в розмірі 900 грн. є недостатньою щоб вона змогла з урахуванням своїх доходів забезпечити дитину всім необхідним. З наведених підстав просила збільшити розмір аліментів стягнувши з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, шляхом надання телефонограми висловила прохання розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи повідомленим про його дату, час та місце, не з`явився. Оскільки зі змісту залишеної позивачкою телефонограми не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час судового засідання, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до змісту статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З доказів наданих позивачкою на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог встановлено наступне. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 02.10.2008 серії [NUMBER] , актовий запис № 25 (а.с. 5). Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 11.01.2019 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності даним рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180, частиною 3 статті 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи наведені норми законодавства та фактично встановлені обставини справи, вік відповідача, який є працездатним, вік дитини, відносно якої встановлено обов`язок відповідача щодо сплати аліментів, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» для дитини відповідного віку, а також те, що обов`язок по утриманню дитини в рівній мірі покладається на обох батьків, суд, з метою захисту інтересів дитини та забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності, вважає можливим змінити розмір стягнутих з відповідача аліментів визначивши його в сумі 1500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду є співмірним до потреб дитини та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи.

Outcome: approved