Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, уточнивши позовні вимоги (а.с.25), просить постановити судове рішення , яким стягнути з відповідача на її користь 6801 грн. 80 коп. нарахованої але невиплаченої їй заробітної плати, 1471 грн. 77 коп. невиплачених витрат на відрядження , а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. При цьому позивачка посилається на те, що вона працювала на посаді провідного економіста у філіалі «Болградський ДЕУ» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор», була звільнена з роботи 31 грудня 2014 року за ст. 36 п.1 КЗпП України. На день звільнення їй не була виплачена нарахована заробітна плата за листопад та грудень 2014 року в загальній сумі 6801 грн. 80 коп., а також витрати на відрядження в сумі 1471 грн. 77 коп. Ці суми їй не виплачені по теперішній час, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач - Дочірне підприємство «Одеський облавтодор» Відкритого Акціонерного Товариства «Державна компанія «Автомобільні дороги України» про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином , що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.13,18,24) , причину неявки в судове засідання свого представника не повідомило, будь - яки заперечення проти позову не надало. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню . Позивачка працювала з 2006 року у філіалі «Болградський райавтодор» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого Акціонерного Товариства «Державна компанія «Автомобільні дороги України». 01 вересня 2014 року філіал «Болградський райавтодор» було перейменовано у філіал «Болградський ДЕУ», де позивачка продовжувала працювати на посаді провідного економіста. Наказом № 6-к від 31 грудня 2014 року позивачка була звільнена з посади провідного економіста філії «Болградський ДЕУ» на підставі ст.. 36 п.1 Кодексу Законів про працю України за згодою сторін. Викладене підтверджується трудовою книжкою позивачки (а.с.6-7), наказом про звільнення позивачки з роботи № 6-к від 31.12.2014 року (а.с.8). Судом встановлено , що в день звільнення з роботи позивачці не була виплачена , а також не виплачена по теперішній час нарахована їй заробітна плата за листопад та грудень 2014 року в загальній сумі 6801 грн. 80 коп. , а також витрати на відрядження в сумі 1471 грн. 77 коп. Це підтверджується довідкою, виданою філією «Болградський ДЕУ», за № 22 від 09.03.2015 року (а.с.9). Зазначені суми нарахованої але не виплаченої заробітної плати та витрат на відрядження підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 3 ст. 117 КЗпП України передбачено: в разі , якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної в частині першій цієї статті компенсації, зменшується на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи. Зазначені норми трудового права віднесені до розділу VII «Оплата праці» КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. Як роз'яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Крім того, згідно Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільнення сум, фактично з ним розрахувався. Виходячи з встановлених по справі обставин , наведених законодавчих норм права та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. При визначенні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабіету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. Час затримки розрахунку при звільненні складає: з 01 січня 2015 року по 28 травня 2015 року включно - 98 днів. Відповідно до пунктів 2 та 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна плата шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число вказаних робочих днів. Згідно з п. 3 Порядку … усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі , в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Останніми календарними місяцями роботи позивачки перед звільненням є жовтень та грудень 2014 року (у листопаді 2014 року позивачка знаходилась у черговій відпустці) (а.с.26). Тому розрахунок середньоденної заробітної плати має здійснюватись, виходячи з заробітку за жовтень та грудень 2014 року - 2992 грн. 45 коп. (жовтень) та 3917 грн. 54 коп. (грудень) відповідно за 23 та 22 робочих дні. Таким чином середньоденна заробітна плата складає 153 грн.55 коп. (2992.45 + 3917.54=6909.99:45=153.55). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає : 153 грн. 55 коп. х 98 днів = 15047 грн. 90 коп. З цієї суми підлягає вирахуванню отримана позивачкою заробітна плата за новим місцем роботи - ТОВ «Світ - Еко Бессарабія» за період з 01 січня по 28 травня 2015 року в сумі 5372 грн. 18 коп. (а.с.29): 15047 грн. 90 коп. - 5372 грн.18 коп. = 9675 грн. 72 коп. З цієї нарахованої судом суми підлягають відрахуванню прибутковий податок та інші зобов'язальні платежі, в тому числі страхові внески. Відповідно до ст.. 88 ч.3 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved