Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, та посилалася на те, що 02.04.2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами під №9-а по вул. Садова в с. Потіївка Білоцерківського району Київської області; 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0752 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться по вул. Садова, 9-а в с.Поправка Білоцерківського району Київської області; 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Вказане майно [PERSON] успад кував після смерті своєї матері [PERSON], але не встиг оформити та зареєструвати своє право власності на вказане спадкове майно. Позивачка вказувала на те, що вона являється дочкою померлого [PERSON] та єдиною спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] Позивачка вказувала на те, що в установлений законом строк вона прийняла спадщину після батька [PERSON] але нотаріус відмовив позивачці 15.10.2015 року в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтв про право на спадщину після померлого 02.04.2015 року [PERSON], оскільки не проведено державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться в с.Поправка Білоцерківського району Київської області по вулиці Садова №9-а. Позивачка просила в судовому порядку визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02.04.2015 року на 1/2 частину садибного (індивідуального) житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0752 га для будівництва та обслуговування житлового будинку розташованого по вул. Садова №9-а в с.Поправка Білоцерківського району Київської області; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02.04.2015 року на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Позивачка у суді уточнила позовні свої позовні вимоги та просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку №9-а по вул. Садова в с.Поправка Білоцерківського району Київської області та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0758 га, яка розташована по вул. Садова №9-а в с.Поправка Білоцерківського району Київської області, яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220485301:04:015: 0044 в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 02.04.2015 року, а також позивачка просила визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 02.04.2015 року, оскільки позивачка не може надати нотаріусу правовстановлюючий документ на вказану частину квартири, бо всі документи знаходяться у відповідача [PERSON], постановою нотаріуса від 31.05.2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом із-за відсутності правовстановлюючого документу на вказану частину квартири. Представники позивачки у суді [PERSON], [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги позивачки [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала суду письмові заперечення проти позову [PERSON] в яких останній вказував на те, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки він не являється спадкоємцем [PERSON] і на спадщину після його смерті він не претендує, а тому свої питання позивачка має вирішувати з іншими відповідачами по справі і відповідно до діючого законодавства. [PERSON] просив відмовити позивачці у позові до нього, як заявленому до неналежного відповідача. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] просила відмовити позивачці у позові до [PERSON], як заявленому до неналежного відповідача. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Білоцерківської міської ради Київської області до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду лист в якому просив справу розглядати у відсутності представника Білоцерківської міської ради Київської області. Представник [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду лист в якому просив справу розглядати у відсутності представника [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області, у листі представник вказав, що [PERSON] сільська рада Білоцерківського району Київської області визнає позов в частині спадкування за законом 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: вул. Садова №9-а в с.Поправка Білоцерківського району Київської області. Представник Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області до суду не зявився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду листи в яких просив справу розглядати у відсутності представника Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області, та просив винести рішення суду згідно чинного законодавства. Заслухавши учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що [PERSON], [INFO], являється дочкою [PERSON]. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] 02.04.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] при житті заповіт не залишив. На день смерті [PERSON] в шлюбі не перебував. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до копії спадкової справи Білоцерківської районної державної нотаріальної контори щодо майна, яке залишилося після померлого 02.04.2015 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори звернулася 11.06.2015 року [PERSON]. З копії довідки виданої КП БМР ЖЕК №1 від 03.06.2015 року вбачається, що за адресою: м.Біла Церква, вул. Фастівська б. 21-Б корп. І кв. 76 було зареєстроване місце проживання [PERSON] з 17.04.2008 року по 29.10.2014 року. З копії довідки виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Білоцер ківського району Київської області від 11.06.2015 року №275 померлий 02.04.2015 року [PERSON] не був зареєстрований і не проживав в [INFO] за №9-а Білоцерківського району Київської області до дня смерті. Отже, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого 02.04.2015 року у передбаченому законом порядку. В судовому засіданні встановлено, що 15.10.2015 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі №2-1531, в якому вказано, що спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON], [INFO], який помер 02.04.2015 року є його дочка, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована в [INFO]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, які знаходяться у Білоцерківському відділенні Київського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Наведене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.10.2015 року. Судом встановлено, що 12.12.2012 року померла мати [PERSON] Васильо вича та [PERSON] [PERSON]. Наведене підтверджує ться матеріалами справи. В судовому засіданні також встановлено, що згідно до копії спадкової справи Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори щодо майна померлої 12.12.2012 року [PERSON] за №161/2013, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори звернулися 27.04.2013 року її сини [PERSON] та [PERSON]. З копії довідки виданої КП БМР ЖЕК №7 від 26.04.2013 №1041 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON], [INFO] з 18.02.1986 року по день смерті 12.12.2012 року. Спільно проживала з сином [PERSON], [INFO], з 18.02.1986 року по цей час. Згідно до копії рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 03.02.2015 року по цивільній справі № 357/18590/14-ц 2/357/891/15 за позовом [PERSON] Васильо вича, [PERSON] до [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадщину позов задоволено; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних долях по 1/2 частині житлового будинку №9-а по вул. Садова в с. Поправка Білоцерківського району Київської області та по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0758 га, яка розташована по вул. Садова, 9-а в с.Поправка Білоцерківського району Київської області, надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господар ських будівель і споруд, кадастровий номер 3220485301:04:015:0044 в порядку спадкуван ня за законом після померлої 12.12.2012 року [PERSON]. Вказане рішення набрало законної сили 20.02.2015 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 03.02.2015 року, що набрало законної сили 20.02.2015 року були встановлені наступні обставини: [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями першої черги після смерті їхньої матері [PERSON], спадкоємці вчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, тобто її прийняли. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у ци вільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказую ться при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому судом приймаються до уваги вищевказані обставини, які встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 03.02.2015 року, що набрало законної сили 20.02.2015 року. Згідно до листа Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква від 11.05.2016 року №42, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква посвідчує, що квартира [ADDRESS] приватизована на гр. [PERSON] 1/2 частина, [PERSON] 1/2 частина. Квартира приватизована згідно з наказом голови правління ВАТ «Росава» від 27.05.1999 року №379. Згідно до копії відповіді КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 17.07.2015 року №1108 на запит державного нотаріуса [PERSON] станом до 01.01.2013 року право власності на квартиру №35 в житловому будинку №3-а в м.Біла Церква Київської області по бульвару Комсомольський, зареєстровано за: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.1999 року, виданого ВАТ «Росава» (реєстрова книга №103 реєстровий №12259); [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.1999 року виданого ВАТ «Росава» (реєстрова книга №103 реєстровий №12259). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта сформованої 05.07.2016 року суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Голуб А.В., у Реєстрі прав власності на нерухоме майно містяться відомості про реєстрацію за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.1999 року виданого Відкритим акціонерним товариством «Росава». Також судом встановлено, що 15.10.2015 року державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] винесла постанову в якій відмовила [PERSON] в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідотва про право на спадщину після померлого 02.04.2015 року [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: вулиця Садова будинок 9-А в с. Поправка Білоцерківського району Київської області, оскільки не проведено державної реєстрації права власності на дане майно. Наведене підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.10.2015 року № 39/9/02-31. Крім вказаного, встановлено, що 31.05.2016 року державний нотаріус Білоцерків ської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] винесла постанову в якій відмовила [PERSON] в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 02.04.2015 року [PERSON] на частину квартири №35, що знаходиться за адресою: бульвар Комсомольський, будинок 3-а, м.Біла Церква, Київської області, після померлого 02.04.2015 року [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюю чий документ на вказану частину квартири. Наведене підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.05.2016 року № 1543/02-31. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз»яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. При вирішенні позовних вимог позивачки про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку №9-а по вул. Садова в с.Поправка Білоцерківського району Київської області та на 1/4 частину квартири [ADDRESS] суд виходить з наступного. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, право власності спадкодавця [PERSON] на 1/2 частину квартири №35 в житловому будинку №3-а по Комсомольському бульвару в м.Біла Церква Київської області було зареєстровано згідно діючого на той час законодавства у Білоцерківському МБТІ, на що вказано вище в рішенні. Правовстановлюючі документи на вказану квартиру знаходяться у відповідача [PERSON] Згідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 03.02.2015 року по цивільній справі № 357/18590/14-ц 2/357/891/15 за позовом [PERSON] Васильо вича, [PERSON] до [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадщину позов задоволено; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних долях по 1/2 частині житлового будинку №9-а по вул. Садова в с. Поправка Білоцерківського району Київської області, але за життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності на вказане майно. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, в силу приписів вищенаведених правових норм спадкодавець [PERSON] набув право власності на вищевказане нерухоме майно, яке увійшло до складу спадщини, а позивачка набула права на спадкування вказаного майна після смерті батька [PERSON] В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як вказано вище, позивачка не має можливості оформити своє право на спадщину після смерті [PERSON] на вищевказане майно, оскільки нотаріусом ій відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А згідно ч.2 ст.16 цього Кодексу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. визнання права. Так спадщину після смерті [PERSON] прийняли два спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON], їх частки у спадщині за законом є рівними, тобто по 1/2 частині кожному спадкового майна [PERSON] А тому проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 02.04.2015 року, а також суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку №9-а по вул. Садова в с.Поправка Білоцерківського району Київської області в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 02.04.2015 року. Стосовно позовних вимог позивачки про визнання за позивачкою право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0758 га, яка розташована по вул. Садова 9-а в с.Поправка Білоцерківського району Київської області, яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220485301:04:015:0044 в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 02.04.2015 року, то суд виходить за наступного. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз»яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту держав ної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно до ст.202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. А згідно ч.3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. В ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. З 1 січня 2013 року документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане територіальним органом реєстраційної служби відповідно до приписів ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як встановлено в судовому засіданні, на ім»я [PERSON] [PERSON] сільською радою було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №414635, яким посвідчується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0758 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: вул. Садова 9-а, с.Поправка, Білоцерківського району, Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3220485301:04:015:0044, в якому відсутні відомості про його реєстрацію. Як зазначено вище в рішенні, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 03.02.2015 року по цивільній справі № 357/18590/14-ц 2/357/891/15 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадщину позов було задоволено; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних долях по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0758 га, яка розташована по вул. Садова, 9-а в с.Поправка Білоцерківського району Київської області, надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господ дарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220485301:04:015:0044 в порядку спадку вання за законом після померлої 12.12.2012 року [PERSON]. Вказане рішення набрало законної сили 20.02.2015 року. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як вказано вище, позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0758 га, яка розташована по вул. Садова 9-а в с.Поправка Білоцерківського району Київської області, яка надана для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220485301:04:015:0044 в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 02.04.2015 року, оскільки позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на 1/2 частину вказаної земельної ділянки в нотаріальному порядку. При вирішенні спору судом не можуть прийматися до уваги заперечення відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] з приводу того, що позивачці слід відмовити в позові до [PERSON], як заявленому до неналежного відповідача, оскільки ці посилання відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] є необґрун тованими, тоді як за положеннями ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім вказаного, ці заперечення спростовуються вищевикладеними у рішенні суду доказами. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 15,16,182,328,1216,1217,1218,1261,1268,1269, 1270,1296 ЦК України, ст.ст. 125,126,202 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про державний земельний кадастр»,

Outcome: approved