overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 29.08.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Карлівського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №163. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинені по причині відсутності взаєморозуміння; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків позивачка не бажає. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити такі. Відповідач в судове засідання не з'явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.08.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Карлівського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №163 (свідоцтво серії І-КЕ №134490, а.с. 8-9). Подружні стосунки між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Від спільного подружнього життя сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КЕ №240979, а.с. 4), який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Спір щодо поділу майна між сторонами відсутній. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила не змінювати прізвище на дошлюбне. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 29 жовтня 2016 року Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Позивачка посилається на те, що збереження шлюбу з відповідачем стало неможливим через постійні сварки та відсутність порозуміння. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згода щодо утримання дочки досягнута. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у наданій суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст.105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 жовтня 2016 року Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Позивачка посилається на те, що збереження шлюбу з відповідачем стало неможливим через постійні сварки та відсутність порозуміння. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згода щодо утримання дочки досягнута. Надані сторонами заяви свідчать, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Спору про поділ майна сторонами не заявлено. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Місце проживання дитини за згодою сторін визначено разом із матір`ю. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, відповідачка вирішила залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного, відповідно дост.ст.104,105,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 30 листопада 1985 року у Лип'янській сільській раді Карлівського району Полтавської області, актовий запис №9. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинені по причині відсутності взаєморозуміння; сім'я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків позивачка не бажає. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити такі. Відповідач в судове засідання не з'явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 30 листопада 1985 року у Лип'янській сільській раді Карлівського району Полтавської області, актовий запис №9 (свідоцтво серії І-КЕ №453476,а.с. 5, 8-9). Подружні стосунки між сторонами припинені з 30.10.2013, через відсутність взаєморозуміння і сім'я фактично розпалася. Надані сторонами заяви свідчать, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Від спільного подружнього життя сторони не мають неповнолітніх дітей. Спору про поділ майна сторонами не заявлено. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила змінити прізвище на дошлюбне. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 30 серпня 2003 року відділом РАГС Попаснянського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 107. Позивачка посилається на те, що у них з відповідачем шлюбне життя не склалося за відсутністю взаєморозуміння у родині, примирення між ними неможливе. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Спору щодо місця проживання дитини немає, за домовленістю дитина проживатиме з позивачкою. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]» . Позивачка в судове засідання не з'явилась, у наданій суду позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2003 року відділом РАГС Попаснянського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 107. Шлюбне життя не склалося за відсутністю взаєморозуміння у родині, примирення між сторонами неможливе. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Надані сторонами заяви свідчать, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Спору про поділ майна сторонами не заявлено. За домовленістю сторін місцем проживання дитини визначено з матір'ю. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила залишити шлюбне прізвище. На підставі викладеного, відповідно дост.ст.104,105,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 31 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області. Позивачка посилається на те, що збереження шлюбу з відповідачем стало неможливим через постійні сварки та відсутність порозуміння. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згода щодо утримання дочки досягнута. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, у наданій суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився і надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3\~ст.105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області. Збереження шлюбу між сторонами стало неможливим через постійні сварки та відсутність порозуміння, припинення подружніх стосунків. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Згода щодо утримання дочки досягнута. Надані сторонами заяви свідчать, що збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Спору про поділ майна сторонами не заявлено. Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені\~ст. 112 СК України\~підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно дост.ст.104,105,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області 24 липня 2004 року актовий запис №50. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинені з 11.10.2019 року , зберереження сім`ї та примирення є неможливим. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір`ю. Спору щодо поділу майна немає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що відповідач не вчиняв жодних дій для примирення з часу подання позову. Відповідач позов не визнав, зазначив, що дружина його влаштовує. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області 24 липня 2004 року актовий запис №50 (а.с.12). Подружні стосунки між сторонами припинені з 11.10.2019 року; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (а.с.8) та [PERSON] , [INFO] ( а.с.9), які після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір`ю. Спір щодо поділу майна між сторонами відсутній. Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тобто є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила не змінювати прізвище на дошлюбне. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], аліменти на її користь ть на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн щомісяця, але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування вимог посилається на те, що з 08.12.1995 року вона перебувє в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. У сторін від шлюбу є малолітня дитина\~[PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечує сплачувати аліменти , але може виплачувати на даний час не більше 1 000 грн. щомісяця. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,183 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує : 1/ стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони по справі з 08.12.1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.3 ). Дитина проживає разом з матір'ю, домовленості щодо утримання дитини сторони не досягли. Відповідач не працює, має нерегулярний дохід від продажу меду та відеозйомок. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідач працездатний, інших аліментних зобов'язань не має, ураховуючи, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на її утримання, та ураховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки належить визначити в розмірі 1 500 грн. , щомісячно, починаючи з 01.09.2015 року і до повноліття дитини. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про їх зміну. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі в розмірі 551грн.20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 12.05.2014 і вони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження зазначений відповідач. Згоди щодо участі відповідача в утриманні дитини сторони не досягли, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, позов підтримала, справу просила слухати за її відсутності, про що зазначила у відповідній заяві. Позивачка також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило. За наявності письмової згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 12.05.2014 між сторонами було зареєстровано шлюб (свідоцтво серії [NUMBER], а.с. 3). Сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчать записи у свідоцтві про народження серії [NUMBER]. (а.с. 2) Довідка про склад сім'ї свідчить, що дитина проживає разом з матір'ю. (а.с. 6) Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері і сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки. Врахувавши обставини, визначені статтею 182 СК України, суд вважає, що заявлений позивачкоюрозмір аліментів обґрунтований, тому з відповідача підлягають стягненню на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти стягуються починаючи від дня подачі позову. З урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 даного Закону та ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 24.04.2015 року і вони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження зазначений відповідач. Згоди щодо участі відповідача в утриманні дитини сторони не досягли, тому позивачка просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася, позов підтримала, справу просила слухати за її відсутності, про що зазначила у відповідній заяві. Позивачка також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило. За наявності письмової згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 24.04.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб (свідоцтво серії [NUMBER], а.с. 7). Сторони мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчать записи у свідоцтві про народження серії [NUMBER]. (а.с. 8) Судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері і сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки. Врахувавши обставини, визначені статтею 182 СК України, суд вважає, що заявлений позивачкоюрозмір аліментів обґрунтований, тому з відповідача підлягають стягненню на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти стягуються починаючи від дня подачі позову. З урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 даного Закону та ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved