Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини за законом після смерті баби [PERSON], померлої 29.09.2014 року, мотивувавши свої вимоги тим, що після смерті баби своєчасно не звернулася до нотаріуса у звязку з тим, що має двох малолітніх дітей, старша дочка хворіє та постійно перебувала на лікуванні у м.Коєві, про смерть баби дізналася лише в березні цього року, а в подальшому стало відомо, що спадщину прийняла відповідачка двоюрідна сестра, з котрою вони мають рівне право на спадщину, оскільки батько позивачки помер до відкриття спадщини, тому вона вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] та адвокат [PERSON] підтримали заявлені вимоги, при цьому представник [PERSON], після заявленого представником відповідачки клопотання про виклик та допит свідків, визнала факт присутності позивачки разом з нею на похороні [PERSON] та додатково повідомила, що з матірю відповідачки у них була домовленість, що вона прийме спадщину самостійно і в подальшому на ? частки укладе договір дарування, а про її смерть у березні 2015 року відповідачка їх не сповістила. Представник відповідачки [PERSON] та відповідачка особисто проти позову заперечували та пояснили, що спадщину вона прийняла після смерті матері - дочки [PERSON], - у порядку спадкової трансмісії, тому в заяві про прийняття спадщини і не вказувала інших спадкоємців. Третя особа в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 29.09.2014 року померла [PERSON], котра приходилась матірю батька позивачки [PERSON], і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно. З урахуванням тієї обставини, що батько позивачки помер 20.11.2006 року, позивачка є спадкоємицею за правом представлення у відповідності до ч.1 ст.1266 ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла відповідачка у справі, котра звернулась 15.05.2015 року до Пятої Одеської державної нотаріальної контори із заявою, повідомивши, що спадкоємицею першої черги за законом була її мати [PERSON] дочка [PERSON], та спадщину прийняти не встигла, оскільки 27.03.2015 року померла. Як вбачається з позовної заяви про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, на протязі шести місяців позивачка не мала можливості звернутися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про смерть баби, однак таке ствердження спростовано визнанням у судовому засіданні представником позивачки факту присутності позивачки на похороні баби. З приводу хвороби дітей та тривалого перебування позивачки у медичних закладах м.Києва як підставу для визнання поважноств причини пропущення строку для прийняття спадщини та визначення додаткового строку, позивачкою не надано жодного доказу як хвороби дітей, так і їх лікування у м.Києві чи перебування там позивачки. Таким чином, представники позивачки підтвердили що, позивачці стало відмово про смерть баби у 2014 році одразу ж після її смерті, доказів поважності причини пропущення строку звернення із заявою про прийняття спадщини до суду не надано. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до умов ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від померлої фізичної особи (спадкодавця) до іншим особам (спадкоємцем). Ст.1217 ЦК України визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на час відкриття спадщини, та які не припинилися у наслідок його смерті. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як передбачено ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті,… або за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ Згідно ст.1298 ч.1 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Таким чином суд прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачкою був пропущений без поважних причин, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed