Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що в Ковпаківському відділі державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області перебуває виконавче провадження №55530660 про стягнення з [PERSON] 18 161,35 грн., стягувачем є ПАТ КБ «Приватбанк». Після ознайомлення 13 червня 2018 року із матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 08.07.2017 року був вчинений виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за №6158) про стягнення з неї на користь відповідача невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 07.11.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 року, грошових коштів у сумі 18 161,35 грн., в тому числі заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 526,56 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 10 962,15 грн.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 331,62 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 841,02 грн. З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості здійснене за період часу з 07 листопада 2007 року по 31 грудня 2017 року, тобто більше ніж за 10 років, що є порушенням умови щодо стягнення заборгованості поза межами встановленого законом трирічного строку. В той же час, із розрахунку заборгованості вбачається, що комісія та пеня також нараховувались та були стягнуті нотаріусом за період з 2008 року. Крім того, заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.12.2013р. по справі 592/13450/13-ц було стягнуто з [PERSON] 20267,34 грн. заборгованості по кредитному договору (у тому числі 5526,56 грн. заборгованості за кредитом; 10250,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3049,06 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 500,0 грн. фіксованої частини штрафу; 941,30 грн. - процентна складова штрафу; 229,40 грн. судового збору). Відповідно до листа ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 20.01.2017 р. №1320/10/18-19-05-55 по виконавчому листу №592/13450/13 була утримана та перерахована сума боргу в розмірі 17280,19 грн. Як вбачається із наданого державному виконавцю розрахунку, суми заборгованості в цьому розрахунку включають в себе суми заборгованості, зазначені в заочному рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.12.2013р. по справі 592/13450/13?ц. Зазначене свідчить про те, що вказана сума вже була стягнута судом та вже була стягнута виконавчою службою майже в повному обсязі. Тому просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А.в судове засідання не з*явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В Ковпаківському відділі державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області перебуває виконавче провадження №55530660 про стягнення з [PERSON] 18 161,35 грн., стягувач: ПАТ КБ «Приватбанк». ( арк.с.25). Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 08.07.2017 року був вчинений виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за №6158) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк (відповідно до умов Кредитного договору від 07.11.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 року), грошових коштів у сумі 18 161,35 грн., а саме: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 526,56 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 10 962,15 грн.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 331,62 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 841,02 грн (а.с.9). У відповідногсті з ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що загальна сума заборгованості складається з тіла кредиту, відсотків, пені та комісії, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (відсоток від суми заборгованості). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що в даному випадку, в порушення вимог підпункту 6.2 глави 16 розділу ІІ Порядку, нотаріус взагалі не перевірив, чи передбачено умовами договору стягнення з боржника пені та штрафу. Крім того, заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.12.2013р. по справі 592/13450/13-ц було стягнуто з [PERSON] 20267,34 грн. заборгованості по кредитному договору (у тому числі 5526,56 грн. заборгованості за кредитом; 10250,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3049,06 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 500,0 грн. фіксованої частини штрафу; 941,30 грн. - процентна складова штрафу; 229,40 грн. судового збору). Відповідно до листа ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 20.01.2017р. №1320/10/18-19-05-55 по виконавчому листу №592/13450/13 була утримана та перерахована сума боргу в розмірі 17280,19 грн. Як вбачається із наданого державному виконавцю розрахунку, суми заборгованості в цьому розрахунку включають в себе суми заборгованості, зазначені в заочному рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.12.2013р. по справі 592/13450/13?ц. Зазначене свідчить про те, що вказана сума вже була стягнута судом (тобто, відповідач вже реалізував своє право на судовий захист та стягнув з позивача грошові кошти в судовому порядку); сума боргу вже була стягнута виконавчою службою майже в повному обсязі; незважаючи на вказане, стягнута сума не була врахована в розрахунку заборгованості, який був спірний і на підставі якого був вчинений оскаржуваний виконавчий напис, що призвело до подвійного стягнення. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 08 липня 2017 року не в повній мірі були дотримані вимоги ст. 88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не суперечить положенням статті 16 ЦК. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами та вчинено виконавчий напис поза межами строку давності до вимог про стягнення, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом та при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову, а також витрати на професійну правову (правничу) допомогу, розрахунок сум яких наданий суду представником позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved