Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 04.10.2013 року, близько 20.00 години, водій [PERSON] керував автомобілем «Фольксваген Пасат», д/н [NUMBER], у дворі будинку № 38 по вул. Ньютона м. Кривого Рогу, та, рухаючись заднім ходом, допустив наїзд на стоячий автомобіль «Деу Матіз», д/н [NUMBER], який належить їй на праві власності, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Постановою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06.11.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. ЇЇ автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Частково, вартість матеріального збитку складає 4 753,50 грн.. Крім того, вона за власні кошти змушена була купувати пошкоджені частини автомобіля на загальну суму 2940,00 грн.. Таким чином, загальна сума реальних матеріальних збитків склала 7693,50 грн.. Більш того, внаслідок цього ДТП їй заподіяно також моральної шкоди, яка полягає в неможливості протягом значного часу користуватися автомобілем за його призначенням, що призвело до порушення її нормального, сталого, звичного для неї образу життя, стосунків та життєвих зв'язків, що їх породжує існування автомобіля. Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь завдані їй реальні збитки в сумі 7 693,50 грн., витрачені нею на відновлення пошкодженого відповідачем автомобіля «Деу Матіз», д/н [NUMBER], який належить їй на праві власності; а також моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн., завдану внаслідок порушення нею звичного образу життя, моральних і душевних страждань, пов'язаних з пошкодженням її майна та судові витрати по справі. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивачки [PERSON] надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачки, а у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З постанови судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06.11.2013 року (а.с. 12) вбачається, що 04.10.2013 року, близько 20.00 год. водій [PERSON] керував автомобілем «Фольксваген Пасат», д/н [NUMBER], у дворі будинку № 38 по вул. Ньютона м. Кривого Рогу, та, рухаючись заднім ходом, допустив наїзд на стоячий автомобіль «Деу Матіз», д/н [NUMBER], який належить їй на праві власності, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України. У зв'язку з чим, його було визнано винним за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. на користь держави. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди належний позивачці автомобіль отримав механічні пошкодження, і сума матеріального збитку, завданого позивачевці в результаті цього, згідно акту виконаних робіт та надання послуг від 03.06.2014 року та товарного чеку № 118 від 16.05.2014 року (а.с. 13-14,15) складає 7693,50 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, судом, на підставі наявних у справі доказів, встановлено, що матеріальна шкода позивачці була заподіяна за вини відповідача. За таких обставин суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки завдану останній моральну шкоду. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд враховує такі критерії визначення розміру її відшкодування, як характер правопорушення, ступінь вини відповідача, який на протязі тривалого часу не намагався усунути наслідки правопорушення, глибину душевних страждань позивачки, повязаних з тим, що вона безперечно отримала у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, наслідки якої мали вплив на її психічний стан, та вважає, що у звязку з цим з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 2000 грн. Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. (а.с.3,4). На підставі викладеного,

Outcome: approved