Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить: стягувати з відповідача в її користь на утримання їх неповнолітніх дітей дочки [PERSON] та дочки [PERSON] , щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В позові позивачка покликається на те, що 06.07.2004 між нею та відповідачем укладено шлюб, який розірвано 03.12.2019 згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області. У спільному шлюбі у них народилося двоє доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Доньки проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдається, він не цікавиться вихованням та утриманням дітей, тому позивачка змушена звертатися з даного питання до суду. Про офіційну трудову діяльність відповідача протягом останніх років нічого позивачці не відомо, проте їй відомо, що він їздить на роботу за кордон і отримує регулярний дохід. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити. Відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги вважає обґрунтованими та підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені по справі не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме по останньому відомому місцю реєстрації та через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 04.03.2021 до суду від відповідача не надходило. Також, відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.01.2009 року виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 4 від 22.01.2009. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.05.2005 виконкомом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 6 від 12.05.2005. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2019 по справі № 342/1048/19 (провадження 2/234/707/2019) розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 06 липня 2004 року Котиківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 03.01.2020. З довідки № 708, виданої 13.10.2020 Котиківською сільською радою слідує, що в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що рішенням Городенківського районного суду шлюб між сторонами розірвано. Відповідач проживає окремо від позивачки та дітей. В добровільному порядку коштів на утримання дітей відповідач не надає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року не може бути меншим ніж 1197,50 грн. Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що відповідач має інших утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку), суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 16.11.2020, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved