Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і, будучи допитаною в якості свідка відповідно до ст..62 ЦПК України, пояснила суду, що між нею та відповідачкою по справі було укладено договір позики, що підтверджується розпискою, даною відповідачкою 04 вересня 2012 року про те, що остання взяла в неї 40 000 (сорок тисяч) гривень строком на один рік та зобов'язується повернути кошти при першій вимозі позичкодавця, але не пізніше одного року з часу укладення даного договору позики. 04 вересня 2013 року закінчився строк повернення позики і вона неодноразово в усній формі та по телефону зверталася до відповідачки з приводу повернення боргу, проте це не принесло позитивних наслідків. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До сьогоднішнього часу відповідачка ухиляється від повернення боргу, чим порушила взяті на себе зобов'язання. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України відповідачка має сплатити їй суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 44 760 грн, а також 3 % річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 946,85 грн. Просить суд стягнути з відповідачки на її користь борг в сумі 45706,85 грн( сорок п'ять тисяч сімсот шість гривень 85 копійок) та 458 грн сплачений судовий збір. Не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачки. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи належно повідомлена, про причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Враховуючи позицію позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд встановив, що 04.09.2012 року сторони по справі уклали усний договір позики, згідно якого відповідачка взяла в позивачки грошові кошти в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень строком на один рік, які зобов'язалася повернути при першій вимозі але не пізніше одного року з часу укладення даного договору позики. Дане підтверджується розпискою відповідачки. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, у відповідності з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між сторонами укладено договір позики в розмірі 40 000 гривень. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зазначений термін відповідачка кошти не повернула. На усні пропозиції позивачки повернути борг, не реагує, в судові засідання не з'являється. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, стягненню підлягає сума боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 44 760 грн (індекс інфляції за прострочений період становить 1,119 % Х 40000). Також відповідачка повинна сплатити на користь позивачки три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 946,85 грн (40 000грн : 365 х 288 х3). Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Вказані обставини встановлено з пояснень позивачки, допитаної в якості свідка, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Судові витрати, понесені позивачкою по сплаті судового збору в розмірі 457,07 грн, суд покладає на відповідачку.

Outcome: approved