Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні нею права власності у квартирі [ADDRESS], зобовязавши відповідачів не перешкоджати користуватися кухнею, туалетом та ванною, що розташовані у їх комунальній квартирі, обгрунтовуючи вимоги тим, що відповідачі постійно перешкоджають користуватися вказаним майном, з приводу чого позивачка неодноразово зверталась до правоохоронних органів. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги за позовом у повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на те, що жодних перешкод з їх сторони у користуванні спільними приміщеннями не існує, про що свідчать надані фотографічні картки, зазначивши, разом з тим, що сумісне проживання з позивачкою неможливе, вона постійно конфліктує з усіма співмешканцями і саме позивачка створює перешкоди у користуванні спільною власністю. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачці належить на праві власності згідно договору дарування від 04.02.2012 року (а.с.4) 283/1000 частки квартири [ADDRESS], у її користуванні перебуває житлова кімната площею 14.7 кв.м., відповідачам належить на праві спільної часткової власності 539/1000 частки вказаної квартири (у рівних частка) згідно свідоцтва про право власності від 23.06.2010 року (а.с.47), у їх користуванні знаходиться дві кімнати загальною житловою площею 37,7 кв.м., інші приміщення квартири, а саме коридор, кухня, ванна кімната, санвузол, знаходяться у спільному користуванні усіх співвласників. Інша 178/1000 частки квартири належить [PERSON], від допиту якого у якості свідка позивачка відмовилась у судовому засіданні 18.03.2015 року. Відповідачі у справі проживають у квартирі з 1979 року, позивачка вселилась до квартири у 2012 році, після вселення між співвласниками почали виникати конфліктні ситуації, з приводу чого кожна із сторін неодноразово зверталась із заявами до правоохоронних органів. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження факту перешкоджання відповідачами у можливості користуватися спільними приміщеннями квартири, а саме коридором, кухнею, ванною кімнатою чи санвузлом, а надані відповідачами фотографічні картки позивачки у вказаних приміщеннях спростовують її ствердження про відсутність можливості користуватися цим майном. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За таких обставин суд вважає, що зазначені у позові обставини не підтверджено належними і допустимими доказами, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судовий збір сплачено при зверненні до суду.

Outcome: dismissed