overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, у якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що спільне життя не склалося. Між ними часто виникали конфлікти через те, що відповідач зловживав спиртними напитками та безпричинно ревнував її. Сімейні відносини між ними припинені. Подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме її інтересам. На примирення не згідна. Від даного шлюбу є двоє дітей, з яких дочка [PERSON] неповнолітня. Відповідач згідний на те, щоб діти після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у доданому до матеріалів позовної заяви, письмовому клопотанні, просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Належно повідомлений відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, проти чого позивачка не заперечувала. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивачка [PERSON] 19 жовтня 2001 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано виконавчим комітетом Мельнице-Подільської селищної ради Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №27 (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] ). Від шлюбу у сторін є двоє дочок, з яких дочка [PERSON] малолітня, [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) і яка згідно позовної заяви проживає з сторонами та після розірвання шлюбу залишитися проживати з позивачкою. Під час розгляду справи встановлено, що сімейне життя не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Понесені позивачкою судові витрати на сплату судового збору в сумі 908,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, у якому просить шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем розірвати, посилаючись на те, що спільним подружнім життям з відповідачем протягом останніх чотирьох місяців не проживають, причиною чого стало, те що відповідач майже щоденно вживає спиртні напої, став агресивним по відношенню до неї, застосовує фізичну силу. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Від даного шлюбу у них є малолітня дочка [PERSON] . У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, пояснила, що спільним подружнім життям з відповідачем не проживає, примирення між ними та подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Належно повідомлений відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, проти чого позивачка не заперечувала. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивачка [PERSON] 14 жовтня 2010 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано Іванківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис №09 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина, дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), яка проживає з позивачкою. В судовому засіданні встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, а позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Понесені позивачкою судові витрати на сплату судового збору в сумі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 105, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, у якому просить шлюб розірвати, указуючи на те, що з 18.09.2009 р. перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки припинені з причин несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння, що унеможливлює їх подальше спільне проживання. Однією родиною вони не проживають, шлюбні стосунки припинені. Позивачка вважає, що підстав для збереження сім'ї немає, вважає за необхідне оформити офіційно припинення шлюбних стосунків. Спору про місце проживання дитини і про розділ майна наразі не виникає. Позивачка надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні присутнім не був, оскільки перебуває під вартою у Вільнянському слідчому ізоляторі, з його листа вбачається, що позов не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки у них є неповнолітня дитина. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 18.09.2009 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач, окрім заяви про небажання розірвати шлюб, не навів суду доводів щодо того, яким чином він намагається за таких обставин поновити стосунки із дружиною та зберегти родину. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. За змістом ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише в тому випадку, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Таким чином, шлюб підлягає розірванню, тому що це суперечить інтересам позивачки і підстав для збереження родини не вбачається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, про зміну розміру стягуваних аліментів та стягнення з відповідача аліментів на утримання трьох дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 24.02.1998 р. В шлюбі народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO] і син [PERSON], [INFO]. Рішенням Яремчанського міського суду від 07.08.2001 р. з відповідача на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частки його заробітку. В даний час відповідач працює не офіційно і не приймає участі в утриманні дітей. Позивачка хоче одержувати від відповідача аліменти в розмірі по 1/4 частки його заробітку на кожну дитину. Позивачка просить задоволити позов. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Вона пояснила, що відповідач частково приймає участь в утриманні дітей. Позивачка просить задоволити позов. Відповідач позов визнав частково. Він пояснив, що є батьком трьох дітей і згоден сплачувати на їх утримання аліменти. Але відповідач не має змоги сплачувати аліменти в запропонованому розмірі. Відповідач не заперечує проти часткового задоволення позову. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно записів у копіях свідоцтв про народження (а.с.8, 9, 10), сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітніх дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Поясненнями сторін встановлено, що відповідач не приймає належної участі в утриманні своїх дітей. Тому він порушує обов'язок, передбачений ст.180 СК України. Такий висновок стверджується і записами в постанові Яремчанського міського суду від 07.08.2001 р. (а.с.21). Згідно цього судового рішення з відповідача стягуються аліменти в користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів заробітку. Відповідно до правил ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. В даний час сторони мають троє дітей, тому ця обставина є підставою для збільшення розміру аліментів. Щодо розміру стягуваних аліментів, який запропонувала позивачка, то такий розмір перевищує сімдесят відсотків, визначених ч.3 ст.128 КЗпП України як межу відрахування із заробітної плати. Тому з відповідача слід стягувати аліменти розмір ? частки заробітку (доходу) відповідача. З відповідача слід стягнути не сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.. На підставі ст.ст.180, 182-183, 191, 192 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який в судовому засіданні підтримала і просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку, мотивуючи тим, що 03.09.2010р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] [INFO] в них народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON] Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, свої прибутки витрачає на власні потреби, не турбуючись про дитину, в зв'язку з цим позивачка звернулася в суд з даним позовом. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, згідний платити аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали і обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви 14.01.2014р. і до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

- позивачка звернулася в суд з позовом, який в судовому засіданні підтримала особисто та підтримав її представник [PERSON] і просила визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON], (рішення Шполянського районного суду від 18.03.2015р. про те що [PERSON] є батьком [PERSON]), який помер 18.07.2014р. в м.Шпола, актовий запис про смерть №159 від 22.07.2014р., по відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, мотивуючи тим, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 2,52га., вартістю 81649грн., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в адміністративних межах Лип»янської сільської ради, Шполянського району, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР №015810. Відповідачка [PERSON] і відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнали і не заперечують щоб за позивачкою [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно земельну ділянку, яке залишилося після смерті [PERSON]; А.В. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 2,52га., вартістю 81649грн., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в адміністративних межах Лип»янської сільської ради, Шполянського району, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР №015810. Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно - земельну ділянку. На підставі викладеного, ст.ст.1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] в м. Київ, актовий запис про смерть №22806 від 27.12.2012 р. по відділу реєстрації смерті у м. Києві, мотивуючи тим, що 05.10.2012 р. [PERSON] склав на її ім'я заповіт, зареєстрований в реєстрі №772 та засвідчений Матусівською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, на день смерті не змінений і не відмінений, яким заповів позивачці земельну ділянку площею 2,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Матусівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЧР №127963, виданого 10.10.2005 року Шполянською РДА (який є втрачений газета Шполянські Вісті №11 від 07 лютого 2014 року), загальною вартістю74674 грн. Представник - Матусівська сільська рада, позов визнала про що повідомила письмово. Вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що 05.10.2012 р. [PERSON] склав на ім'я позивачки заповіт, зареєстрований в реєстрі №772 та засвідчений Матусівською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, на день смерті не змінений і не відмінений, яким заповів їй земельну ділянку площею 2,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Матусівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЧР №127963, виданого 10.10.2005 року Шполянською РДА (який є втрачений газета Шполянські Вісті №11 від 07 лютого 2014 року), загальною вартістю74674 грн. Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного ст.ст.1223, 1233 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Матусів Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №28 від 04.06.2008 р. по виконкому Матусівської сільської ради Шполянського району, Черкаської області, мотивуючи тим, що 18.04.2005 р. [PERSON] склав на її ім'я заповіт, зареєстрований в реєстрі №445 та засвідчений Матусівською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, на день смерті не змінений і не відмінений, яким заповів позивачці земельну ділянку площею 0,43 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану в межах Матусівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія ЧР №20-15-74, виданого 20.03.2000 року Матусівською сільською радою (який є втрачений газета Шполянські Вісті №12 від 11 лютого 2014 року), загальною вартістю 24298,92 грн. Представник - Матусівська сільська рада, позов визнала про що повідомила письмово. Суд вважає можливим продовжити позивачці строк позовної давності. Вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що 18.04.2005 р. [PERSON] склав на ім'я [PERSON] заповіт, зареєстрований в реєстрі №445 та засвідчений Матусівською сільською радою, Шполянського району, Черкаської області, на день смерті не змінений і не відмінений, яким заповів позивачці земельну ділянку площею 0,43 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану в межах Матусівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія ЧР №20-15-74, виданого 20.03.2000 року Матусівською сільською радою (який є втрачений газета Шполянські Вісті №12 від 11 лютого 2014 року), загальною вартістю 24298,92 грн. Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного ст.ст.1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с.Матусів, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №46 від [INFO] по виконкому Матусівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, мотивуючи тим, що 04 березня 2009 року [PERSON] склав на ім'я [PERSON] заповіт, зареєстрований в реєстрі №19, Матусівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, який день смерті [PERSON] не був змінений чи відмінений і відповідно до якого заповів позивачці земельну ділянку розміром 2,53 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Матусівської сільської ради, Шполянського району Черкаської області, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЧР №006252, нормативною вартістю 74674 грн., який є втраченим (газета Шполянські вісті № 20 від 11.03.2014 р.) Відповідачка [PERSON] - позов визнала про що повідомила письмово. Вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що 04.03.2009 року [PERSON] склав на ім'я [PERSON] заповіт, зареєстрований в реєстрі №19, Матусівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, який день смерті [PERSON] не був змінений чи відмінений і відповідно до якого заповів позивачці земельну ділянку площею 2,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Матусівської сільської ради, Шполянського району Черкаської області, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЧР №006252, нормативною вартістю 74674 грн., який є втраченим (газета Шполянські вісті № 20 від 11.03.2014 р.). Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного ст.ст.1223, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

- позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] в с.Коротино, Шполянського району, Черкаської області, актовий запис про смерть №2 від 06.01.2004 р. по Антонівській сільській раді, Шолянського району, Черкаської області, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем за законом першої черги. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 3,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю106130 грн, розташована на території Антонівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ - ЧР №024225, виданого 18 березня 2003 року, Антонівською сільською радою Шполянського району Черкаської області, який є втрачений (газета Шполянські вісті № 28 від 08 квітня 2014 року). Відповідачка [PERSON] позов визнала, про що повідомила письмово. Відповідач [PERSON] позов визнав, про що повідомив письмово. Відповідач [PERSON] позов визнав, про що повідомив письмово. Суд вважає можливим продовжити позивачці строк позовної давності. Вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 3,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю106130 грн, розташована на території Антонівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ - ЧР №024225 виданого 18 березня 2003 року, Антонівською сільською радою Шполянського району Черкаської області, який є втрачений (газета Шполянські вісті № 28 від 08 квітня 2014 року).Відповідачі позов визнали і незаперечують, щоб за позивачкою було визнано право вланості на спадкову земельну ділянку. Спору між сторонами немає, тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно. На підставі викладеного ст.ст.12223, 1261, 1272 ЦК України,

Outcome: approved