Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

позивачка звернулася до відповідачів з позовом про визначення додаткового строку тривалістю 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті сина - [PERSON], який помер 09.02.2013р. В обґрунтування покликалися на те, що відповідачка [PERSON] є дружиною сина, а [PERSON] та [PERSON] - його діти. Син до часу смерті проживав із сім'єю та був зареєстрований у [INFO]. Після смерті сина відкрилася спадщина на спадкове майно - 1/6 частину житлового будинку, розташованого в с.Лисятичі СТрийського району, по вул. Кухара,16, що належала сину на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок серії АА № 003106 від 30.08. 2000р. За життя син заповіту не склав. Вони – сторони є спадкоємцями першої черги за законом. В жовтні 2014р. вони звернулися до державного нотаріуса з приводу оформлення спадщини. Однак, нотаріус відмовив у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вони пропустили визначений законодавством строк подачі такої заяви. Зазначений строк пропущений ними з поважних причин, оскільки раптова смерть сина вибила їх з нормального ритму життя і вони до цього часу не можуть оговтатися від пережитого. Позивачка [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання, що підтверджується довідкою психіатричної МСЕК №2, серії 10 ААБ № 156365. З 1981р. по даний час вона знаходиться під спостереженням та на лікуванні в консультативній поліклініці Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» у зв'язку з розладами зі сторони центральної нервової системи, тривалий період приймає підтримуюче лікування, що підтверджується довідкою, виданою КЗ «ЛОКПЛ» від 23.05.2014р. На час смерті сина перебувала та в даний час перебуває на лікуванні. Окрім цього є ще один син - [PERSON] 09.11.1992р. народження є інвалід третьої групи з дитинства, який переніс гострий вірусний енцефаліт, з пірамідно-мозочковою недостатністю, епісиндромом, гіпертензійним синдромом, антено-невротичним синдромом. Цим сином опікується позивач [PERSON] В судовому засіданні позивачі та їхній представник-адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] позов заперечив, оскільки вважав, що позивачами не надано переконливих доказів на підтвердження поважності причин пропуску ними строк для подання нотаріусу заяв про прийняття спадщини після смерті сина. Представлені позивачкою [PERSON] довідки про стан здоров’я та виписки з історії хвороби не підтверджують її перебування на стаціонарному лікуванні протягом шести місяців, визначених законодавством для звернення у нотконтору із заявою про прийняття спадщини. Незважаючи на те, що позивачка [PERSON] страждає розладами центральної нервової системи, вона є дієздатною, неодноразово бувала в м.Стрий, тому мала змогу звернутися до нотаріуса із відповідною заявою. Позивач [PERSON] працює водієм, тому також мав можливість належним чином прийняти спадщину після смерті сина. Заслухавши сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 09.02.2013р., на підставі виданого Стрийським МБТІ свідоцтва про право власності на житловий будинок серії АА № 003106 від 30.08.2000р., був власником 1/6 частини житлового будинку, розташованого в с.Лисятичі Стрийського району, по вул. Кухара,16 (а.с.11). Позивачі [PERSON] та [PERSON] – батьки [PERSON], які є співвласниками зазначеного житлового будинку в с.Лисятичі Стрийського району, вул.Кухара,16 та проживають у ньому (а.чс.21). [PERSON] та неповнолітні [PERSON] і [PERSON] – дружина та діти [PERSON] В силу вимог ст.1261 ЦК України всі зазначені особи є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] На момент смерті [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані за адресою: [INFO] лише дружина та діти (а.с.73). Цей факт визнається позивачами, які на момент смерті сина [PERSON] проживали в іншому місці за адресою: с.Лисятичі Стрийського району, вул. Кухара,16. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК). Відповідно до вимог ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК). Позивачі заяв про прийняття спадщини після смерті сина нотаріусу за місцем відкриття спадщини у встановлений законом строк не подавали, що підтверджується листом Стрийської держнотконтори від 17.10.2014р. за №1745/01-24, згідно з яким їм відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті 09.02.2013р. сина [PERSON] у зв’язку з пропуском встановленого ст.1272 ЦК України шестимісячного строку для подання такої заяви. Таким чином, в силу вимог ч.1 ст.1272 ЦК України, позивачі вважаються таким, що не прийняли спадщину після смерті сина. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними можуть бути визнані причини, які б були пов’язані з об’єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, пов’язаних із поданням заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Юридична необізнаність спадкоємця щодо строку та порядку прийняття спадщини не може бути визнана поважною причиною. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Матеріалами справи доведено, що позивачка [PERSON] 1961р. народження з 24.06.1981р. по даний час знаходиться під спостереженням та на лікуванні в консультативній поліклініці КЗ «ЛОКПЛ» у зв’язку з розладами зі сторони центральної нервової системи; неодноразово лікувалася з цього приводу в зазначеному закладі; є інвалідом третьої групи загального захворювання (а.с.12-20). Доказів, які б підтверджували перебування позивачки [PERSON] на стаціонарному лікуванні протягом шести місяців після смерті сина [PERSON] позивачами не надано. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачі є її батьками, покійний [PERSON] був її братом. Після смерті останнього мати перебувала в шоковому стані та під дією ліків; неодноразово лікувалася стаціонарно в м. Львів; на даний час приймає антидепресанти. Окрім цього на їхньому утриманні є також бабуся 87-річного віку, яка потребує стороннього догляду. Батько [PERSON] працює. Не заперечила, що мати неодноразово з лютого 2013р. їздила по власних потребах в м. Стрий. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказані позивачами в обґрунтування вимоги про визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини після смерті сина причини, з яких ними було пропущено цей строк, не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак не можуть бути визнані судом поважними. У відповідності до ст.ст.15, 16 ЦК України, тільки порушене, невизнане або оспорюване право особи підлягає захисту у встановлений законом спосіб. Враховуючи відсутність причин пропуску позивачами строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті сина, які можна було б визнати поважними, правових підстав для задоволення вимоги позивачів про визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини суд не вбачає.

Outcome: dismissed