Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду до відповідача із вказаним позовом, який мотивує тим, що знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб розірвано. Рішенням Харцизького міського суду від 19.02.2010р. відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на її утримання у зв'язку з доглядом за дитиною в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 08.02.2010р. і до досягнення дитиною 3х років. Але відповідач від сплати аліментів на її утримання ухилявся, жодного разу аліменти не сплатив. На даний час виконавче провадження по виконанню рішення суду про стягнення аліментів на її утримання закінчено у зв'язку з закінченням строку платежів, оскільки [INFO] дитині виповнилося 3 роки. Згідно довідки ВДВС м.Харцизька заборгованість по сплаті аліментів за період з 08.02.2010р. по 12.01.2012р. становить 132 854,27рн.. Вважає, що у зв'язку зі злісним ухиленням відповідача від сплати аліментів на її утримання вона має право на стягнення з нього пені відповідно до вимог ст. 196 СК України. Розмір пені на вказану суму заборгованості становить 1 230 682,00грн.., і розрахований за період прострочки з 01 березня 2010р. по 19 січня 2014р. включно, що становить 1421 день. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, додатково пояснила, що жодного разу відповідач не сплатив аліменти на її утримання, ніякої іншої допомоги не надавав. Крім того, він зобов'язаний сплачувати аліменти і на утримання їх неповнолітнього сина, які також сплачує несвоєчасно та не в повному розмірі, мається певна сума заборгованості, яку відповідач фактично не визнає, оспорює суму заборгованості, оскільки вважає, що аліменти нараховуються невірно, але з приводу оскарження дій державного виконавця з визначення розміру заборгованості по аліментам ні до державного виконавця, ні до суду не звертався як по сплаті аліментів на дитину, так і на дружину. Відповідач дійсно переводить їй поштовими переказами по 500-600грн. щомісячно, але ці кошти є сплатою аліментів на утримання дитини, вони враховуються державним виконавцем. В рахунок погашення заборгованості по аліментам на її утримання відповідач ніяких коштів не сплачує. Також зазначила, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 09.04.2013р. відмовлено в задоволенні її позову до відповідача про стягнення заборгованості по аліментам на її утримання, але ця заборгованість існує і на даний час, і відповідач ухиляється від її сплати. Наявність такого рішення не позбавляє його від обов'язку погасити цю заборгованість. Підстав для зменшення розміру пені не знаходить. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач позов не визнав та пояснив, що за рішенням суду він дійсно був зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на її утримання у зв'язку з доглядом за сином [PERSON]. З лютого 2010р. по грудень 2010р. він не сплачував аліменти, оскільки вони з позивачкою мешкали однією родиною і він утримував родину. Починаючи з січня 2011р. по теперішній час він регулярно сплачує аліменти в середньому по 600,00грн в місяць. Квитанції про сплату надає державному виконавцю. Вважає, що ці кошти він сплачує як на утримання неповнолітнього сина, так і на утримання колишньої дружини. З визначеним державним виконавцем розміром щомісячних аліментів і відповідно загальної суми заборгованості він не згоден, оскільки при визначенні розміру виконавець узяв дані, відображені ним в декларації платника податку за певний період. Але в деклараціях він як платник єдиного податку відображає обсяг виручки від реалізації продукції, і ці суми не є його чистим прибутком і реально він вказані в деклараціях суми не отримував, його чистий дохід є значно меншим. З розміром визначеної заборгованості по аліментам не згоден, але з приводу оскарження дій державного виконавця при визначенні розміру заборгованості по аліментам не звертався і такого наміру на даний час немає. Вважає, що оскільки рішенням суду від 09.04.2013р. відмовлено позивачці в стягненні суми заборгованості по аліментам на її утримання, вона не має права на стягнення пені на цю заборгованість. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Згідно ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд встановив, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 18.04.2008р., за рішенням Харцизького міського суду від 01.08.2011р. шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після припинення сторонами подружніх відносин проживає разом з позивачкою. Рішенням Харцизького міського суду від 19.02.2010р., яке набрало законної сили 02.03.2010р., відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати на користь позивачки на її утримання аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 08.02.2010р. і до досягнення дитиною 3х років, тобто до [INFO], чи до зміни матеріального становища сторін. Виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки знаходився на примусовому виконанні у відділі ДВС м.Харцизька. Виконавче провадження було відкрито 04.03.2010р., 22.03.2012р. закінчено у зв'язку з закінченням строку для даного виду стягнення. Судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що відповідач з 08.02.2010р. по [INFO], тобто до досягнення дитиною 3 років, аліменти на утримання дружини не сплачував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. На момент закінчення виконавчого провадження заборгованість не погашена. Згідно довідки від 18.08.2012р., яка була надана позивачкою при зверненні до суду з вказаним позовом, заборгованість по аліментам на утримання дружини за період з 08.02.2010р. по 12.01.2012р. складає 132 854,27грн. Рішенням Харцизького міського суду від 01.03.2013р. з [PERSON] на користь [PERSON] була стягнута сума заборгованості по аліментам на утримання дружини в сумі 132 854,27грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 09.04.2013р. рішення Харцизького міського суду від 01.03.2013р. скасовано, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили 09.04.2013р. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності з 11.03.2008р., вид діяльності - торгівельна, є платником єдиного податку другої групи, ставка податку - 20%. Згідно наданих суду копій звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку обсяг виручки (доходу) відповідача за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. становив 29 802,00грн., з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. - 490 011,12грн. Відповідач з 16.09.2011р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є старшим державним виконавцем ВДВС м.Харцизька і у неї з 21.03.2012р. на виконанні знаходяться виконавчі листи про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини. Виконавче провадження на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів на дружину було закінчено у зв'язку з закінченням строку для даного виду стягнення, про що нею 22.03.2012р. винесена відповідна постанова. Виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ще триває. Відповідач регулярно надає їй квитанції на підтвердження здійснення ним поштового переказу аліментів на ім'я [PERSON] і вона враховує ці суми при визначення заборгованості по аліментам. Цими квитанціями підтверджується сплата аліментів саме на утримання неповнолітньої дитини, а не дружини. На момент закінчення виконавчого провадження по сплаті аліментів на утримання дружини малась заборгованість в сумі 132 854,27грн., яка була визначена виходячи з доходу боржника [PERSON] як суб'єкта підприємницької діяльності , що був підтверджений відповідними довідками ДПІ м.Харцизька, де він перебуває на обліку. З приводу незгоди з визначеним державним виконавцем розміром аліментів боржник [PERSON] жодного разу до державного виконавця не звертався, ніяких скарг не подавав, до суду розмір заборгованості не оскаржив. Після закінчення виконавчого провадження по сплаті аліментів на дружину стягував [PERSON] звернулась з заявою про надання їй довідки про розмір заборгованості по аліментам на дружину і вона видала таку довідку. Закінчення виконавчого провадження на це не впливає. Оцінивши обставини справи, надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт наявності заборгованості по сплаті відповідачем аліментів на користь позивачки, яка утворилась з вини відповідача [PERSON], оскільки останній, достовірно знаючи про наявність відповідного рішення суду, за яким він був зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання позивачки, будучи суб'єктом підприємницької діяльності і маючи постійний грошовий дохід, жодного разу не здійснив таку виплату. Доказів про наявність тяжкого матеріального становища або інших суттєвих обставин, які б унеможливлювали сплату [PERSON] аліментів на утримання колишньої дружини [PERSON], доказів того, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач відповідно до вимог ст. 10,60 ЦПК України суду не надав. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що немає його вини у виникненні заборгованості за період з січня 2010р по грудень 2010р, оскільки в цей період вони мешкали з позивачкою одною родиною і він утримував її добровільно, на підтвердження чого надав копію рішення суду від 01.08.2011р., яке є чинним, про розірвання їх шлюбу, і яким встановлено, що подружні відносини між сторонами припинено в грудні 2010р. Однак суд вважає, що ці обставини не можуть свідчити про відсутність вини відповідача в несплаті аліментів на утримання дружини, оскільки такий обов'язок платника аліментів виникає виключно на підставі судового рішення незалежно від припинення подружніх відносин або розірвання шлюбу. Рішення суду від 19.02.2010р. про стягнення аліментів на утримання дружини, набрало законної сили, тому є обов'язковим для виконання. Воно не скасовувалось, питання про звільнення від сплати аліментів на утримання [PERSON] з будь-яких підстав відповідач в судовому порядку не ставив, позивачка не відмовлялась від примусового виконання цього рішення в добровільному порядку. Також суд вважає безпідставним посилання відповідача [PERSON] на те, що на даний момент скінчився строк стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] та рішенням Апеляційного суду Донецької області суду від 09.04.2013р. їй було відмовлено в стягненні з нього заборгованості по аліментам за період з 08.02.2010р. по 12.01.2012р. в сумі 132 854,27грн., тому відсутні підстави і для стягнення з нього пені, нарахованої на цю суму заборгованості. В даному випадку суд вважає, що закінчення строку стягнення певного виду аліментів не звільняє платника аліментів від обов'язку сплатити заборгованість по аліментам, яка виникала за певний період стягнення, і відповідно не зупиняє чи перериває період прострочки. А наявність вищевказаного судового рішення не впливає на висновки суду за заявленим в даній справі позовом, оскільки, незважаючи на те, що вищевказаним судовим рішенням [PERSON] було відмовлено в стягненні суми заборгованості з аліментів на її утримання після закінчення виконавчого провадження, сама заборгованість фактично існує і відповідач не звертався до суду з позовом про звільнення його від сплати цієї заборгованості повністю чи частково. Суд, виходячи з аналізу змісту ст. 196 СК України, вважає, що для вирішення питання щодо стягнення пені на суму заборгованості істотне значення має виникнення заборгованості з вини платника аліментів. При цьому, на момент вирішення справи про стягнення пені заборгованість з аліментів може бути погашена повністю чи частково, що враховується при визначенні періоду прострочки. В даній цивільній справі суд вважає достовірно встановленим, що відповідач [PERSON] жодного разу за весь період стягнення не сплатив аліменти на утримання [PERSON], заборгованість по аліментам існує на теперішній час і його вина у виникненні цієї заборгованості є беззаперечною. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача відносно того, що він щомісячно переводить [PERSON] по 500-600грн. поштовими переказами в рахунок сплати аліментів, як на утримання дитини, так і на її утримання, оскільки згідно наданих суду довідок державного виконавця за різні періоди вказані кошти зараховані на сплату аліментів виключно на утримання неповнолітньої дитини сторін - [PERSON] Ці обставини в судовому засіданні підтвердила і свідок [PERSON] - державний виконавець, надавши при цьому для огляду матеріали виконавчого провадження за виконавчими листами про стягнення аліментів на дружину та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В ході огляду цих матеріалів судом було встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини маються копії тих самих чеків про поштовий перевід, що надані суду відповідачем, де мається рукописний напис, що засвідчує, що це сплата аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що цей напис зроблений ним особисто і засвідчений його підписом. В той же час в матеріалах виконавчого провадження на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дружини ніяких аналогічних чеків не міститься. Факт сплати аліментів у вищевказаному розмірі підтверджується і довідкою державного виконавця від 21.03.2012., копія якої надана суду відповідачем, а інша копія міститься в матеріалах виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В жодній виданій державним виконавцем довідці, копії яких надані суду і містяться в матеріалах виконавчих проваджень, відсутні посилання про сплату відповідачем будь-яких коштів на утримання дружини. При постановленні даного судового рішення суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо його незгоди з розміром нарахованих йому для сплати аліментів і відповідно загальної суми заборгованості з тих підстав, що його чистий дохід є значно меншим, а аліменти нараховані з загальної суми виручки від реалізації ним товару, яка не є його доходом. Суд вважає, що в даному випадку між сторонами мається спір про розмір заборгованості по аліментам, який повинен бути вирішений судом відповідно до вимог ст. 195 СК України, однак жодна зі сторін, не зважаючи на те, що судом роз'яснювалось їх право заявити такий позов, з таким позовом до суду не звернулась. Обчислену державним виконавцем суму заборгованості по аліментам відповідач [PERSON] не оскаржив, свого розрахунку суми боргу не надав. Тому суд відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України немає права виходити за межі заявлених вимог, і вирішувати спір про розмір заборгованості і перевіряти при цьому доводи сторін та докази з цього приводу, зокрема, довідки державного виконавця за різні періоди стягнення з різними розмірами щомісячних аліментів та суми боргу, аудиторський звіт від 16.12.2013р., листи ДПІ м.Харцизька, що надані відповідачем. Крім того, суд вважає, що наявність між сторонами спору щодо розміру заборгованості не виключає вину відповідача в несплаті аліментів на користь позивачки, оскільки відповідач не сплатив на користь позивачки за весь період стягнення аліменти в будь-якому іншому розмірі, ніж той, що визначався державним виконавцем. При визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів суд вважає необхідним прийняти за основу розмір заборгованості, визначений державним виконавцем і зафіксований у довідці від 18.08.2012р., тобто в загальній сумі 132 854,27грн. з помісячним розшифруванням. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо неправомірної видачі державним виконавцем довідки від 18.08.2012р. після закінчення виконавчого провадження, оскільки вважає, що закінчення виконавчого провадження не виключає можливість сторін виконавчого провадження звертатися до державного виконавця з приводу отримання будь-якої інформації, що стосувалось ходу виконання судового рішення, і не звільняє державного виконавця від обов'язку надати відповідну довідку, що в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] Крім того, суд враховує, що сума заборгованості по сплаті аліментів на утримання дружини в розмірі 132 854,27грн., встановлена рішенням Апеляційного суду Донецької області від 09.04.2013р., яке набрало законної сили 09.04.2013р., тому відповідно до ст. 61 ЦПК України є тією обставиною, що не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність нарахування пені відповідно до ст. 196 СК України на суму заборгованості по аліментам за період, що визначений позивачкою в межах заявлених вимог, а саме з 01.03.2010р. по 19.01.2014р., виходячи з наступного розрахунку. Строк сплати аліментів за лютий 2010р. настав в березні 2010р., таким чином період прострочки сплати аліментів становить 1421 день (з 01.03.2010р. по 19.01.2014р.). Розрахунок суми пені: 2010рік : -465,65грн (заборгованість за лютий 2010р) :100х1% х 1421дн (кількість днів прострочки) = 6616,88грн (пеня за затримку аліментів за лютий 2010р.); -620,87грн (заборгованість за березень 2010р) :100х1% х 1390дн (кількість днів прострочки) = 8630,09 (пеня за затримку аліментів за березень 2010р.); -620,87грн (заборгованість за квітень 2010) :100х1% х 1360дн (кількість днів прострочки) = 8443,83грн (пеня за затримку аліментів за квітень 2010р.); -620,87грн (заборгованість за травень 2010) :100х1% х1329дн (кількість днів прострочки) = 8251,36грн (пеня за затримку аліментів за травень 2010р.); -620,87грн (заборгованість за червень 2010) :100х1% х 1299дн (кількість днів прострочки) = 8065,10грн (пеня за затримку аліментів за червень 2010р.); -620,87грн (заборгованість за липень 2010р) :100х1% х 1268дн (кількість днів прострочки) = 7872,63грн (пеня за затримку аліментів за липень 2010р.); -620,87грн (заборгованість за серпень 2010р) :100х1% х 1237дн (кількість днів прострочки) = 7680,90грн (пеня за затримку аліментів за серпень 2010р.); -620,87грн (заборгованість за вересень 2010р) :100х1% х 1207дн (кількість днів прострочки) = 7493,90грн(пеня за затримку аліментів за вересень 2010р.); -620,87грн (заборгованість за жовтень 2010р) :100х1% х 1176дн (кількість днів прострочки) = 7301,43грн (пеня за затримку аліментів за жовтень 2010.); -620,87грн (заборгованість за листопад 2010) :100х1% х 1145дн (кількість днів прострочки) = 7108,96грн (пеня за затримку аліментів за листопад 2010); -620,87грн (заборгованість за грудень 2010) :100х1% х 1114дн (кількість днів прострочки) = 6916,49грн (пеня за затримку аліментів за грудень 2010); 2011 рік: -10186,40грн (заборгованість за січень 2011р) :100х1% х 1083дн (кількість днів прострочки) = 110318,71грн (пеня за затримку аліментів за січень 2011р) -10186,40грн (заборгованість за лютий 2011р) :100х1% х 1055дн (кількість днів прострочки) = 107466,52грн (пеня за затримку аліментів за лютий 2011р) -10186,40грн (заборгованість за березень 2011р) :100х1% х 1024дн (кількість днів прострочки) = 104308,73грн (пеня за затримку аліментів за березень 2011р) -10186,40грн (заборгованість за квітень 2011р) :100х1% х 994дн (кількість днів прострочки) = 101 252,81грн (пеня за затримку аліментів за квітень 2011р) -10186,40грн (заборгованість за травень 2011р) :100х1% х 963дн (кількість днів прострочки) = 98095,03 (пеня за затримку аліментів за травень 2011р) -10186,40грн (заборгованість за червень 2011р) :100х1% х 933дн (кількість днів прострочки) = 95039,11грн (пеня за затримку аліментів за червень 2011р -10186,40грн (заборгованість за липень 2011р) :100х1% х 902дн (кількість днів прострочки) = 91881,33грн (пеня за затримку аліментів за липень 2011р) -10186,40грн (заборгованість за серпень 2011р) :100х1% х871дн (кількість днів прострочки) = 88723,54грн (пеня за затримку аліментів за серпень 2011р) -10186,40грн (заборгованість за вересень 2011р) :100х1% х 841дн (кількість днів прострочки) = 85667,62 (пеня за затримку аліментів за вересень 2011р) -10186,40грн (заборгованість за жовтень 2011р) :100х1% х 810дн (кількість днів прострочки) = 82509,84грн (пеня за затримку аліментів за жовтень 2011р) -10186,40грн (заборгованість за листопад 2011р) :100х1% х 780дн (кількість днів прострочки) = 79453,92грн (пеня за затримку аліментів за листопад 2011р) -10186,40грн (заборгованість за грудень 2011р) :100х1% х 749дн (кількість днів прострочки) = 76296,14грн (пеня за затримку аліментів за грудень 2011р) -10186,40грн (заборгованість за січень 2012р) :100х1% х 718дн (кількість днів прострочки) = 28311,60грн (пеня за затримку аліментів за січень 2012р) Загальна сума пені становить 1 233 706,40грн.. Вирішуючи даний позов, суд вважає можливим відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України зменшити вказану суму пені до 133000,00грн., враховуючи матеріальне та сімейне становище відповідача. А саме суд враховує, що на даний час відповідач перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину від цього шлюбу - [PERSON], [INFO], його дружина на даний час не працює і здійснює догляд за дитиною, він один здійснює утримання родини. Він також за рішенням суду зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина від шлюбу з позивачкою - [PERSON], [INFO] За вказаних обставин, суд вважає, що стягнення з [PERSON] пені в повному розмірі позбавить його можливості належним чином виконувати обов'язки щодо утримання неповнолітніх дітей і спричинить погіршення його матеріального стану. Тому зменшення розміру пені, на думку суду, буде відповідати завданням судочинства - законності та справедливості, і сприятиме захисту прав та інтересів обох сторін. На підставі викладеного, позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 244,00грн.

Outcome: partial