Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд визнати недійсним договори дарування від 19 березня 2012 року між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] про дарування останньому 39/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,138 га, що розташовані за адресою [ADDRESS]; визнати незаконним рішення Усатівської сільської Ради від 01.03.2006 року про передачу [PERSON] у власність 0,138 га; визнати недійсним державний акт ЯГ №958564 на право приватної власності на землю на ім*я [PERSON], зобов*язати відділ Держкомзему в Біляївському районі скасувати реєстрацію вказаній земельній ділянки. При цьому позивачка посилається на те, що вона є власницею ? частини спадкового майна за вищевказаною адресою, яке складається з гаражу, кухні, веранди, сараю та комори. Другий співвласник - [PERSON], свою частину (житловий будинок без надвірних споруд) подарував своїм сестрам [PERSON] та [PERSON], після чого [PERSON] свою частку передарувала [PERSON] Після цього [PERSON] незаконно приватизувала земельну ділянку площею 0,138 га. Потім, 19 березня 2012 року, [PERSON] подарувала 39/100 частин будинку з господарським спорудами [PERSON], хоча надвірні споруди належать позивачці. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягає на задоволенні позову. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав її доводи та правову позицію, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснів, що ніяких порушень при укладенні договорів не було, вказане майно належить йому. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи та правову позицію свого довірителя, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що всі оформлення свого права власності проводила законно, просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Усатівської сільської Ради в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що при винесенні рішень з боку сільської Ради порушень законодавства не допускалося. Вислухав пояснення сторін, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 20.02.1990 року, між [PERSON] та [PERSON] було розділене спадкове майно, розташоване за спірною адресою: за [PERSON] закріплені літня кухня, гараж, веранда, тераса, два сараї та комора; за [PERSON] закріплені приміщення загальною площею 42,1 кв.м. Після цього, внаслідок укладення двох договорів дарування, майно, яке належало [PERSON], перейшло у власність [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] виникали спори з приводу користування земельною ділянкою, тому рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.07.2000 року [PERSON] зобов*язано не перешкоджати [PERSON] в користуванні загальним двором. Після цього, 10.06.2004 року комісією по врегулюванню земельних відносин та охорони оточуючого середовища Усатівської сільської Ради складено протокол №44, яким на місці розділено земельні ділянки порівну. Рішенням Усатівської сільської Ради від 01.03.2006 року земельна ділянка площею 0,138 га за місцем розташування належних приміщень, передана у власність [PERSON], після чого [PERSON] отримала державний акт на землю. В подальшому, внаслідок укладання договорів дарування від 19 березня 2012 року, право власності на вищенаведену земельну ділянку, приміщення, огорожу та два сараї отримав [PERSON] Оглядом земельних ділянок на місці проведеним 6 червня 2014 року, встановлено, що сторони користуються земельними ділянками згідно плану розподілу, встановленому протоколом Усатівської сільської Ради №44 від 10.06.2004 року. На земельній ділянці [PERSON] розташовані літня кухня, гараж, веранда, тераса, три капітальні господарчі приміщення; на земельній ділянці [PERSON], яка раніше належала [PERSON], розташовані житловий будинок і два капітальні господарчі приміщення. Згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], два сараї (капітальні господарчі приміщення), розташовані на земельній ділянці [PERSON], збудовані після винесення рішення суду про розподіл спадкового майна. Клопотання про проведення судової експертизи з метою встановлення дати забудови сараїв, сторонами не заявлено. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] на цей час володіє тім самим переліком надвірних споруд, якій був визначений рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.02.1990 року. Два сараї, розташовані на території, яка належить [PERSON], і на які посилається [PERSON] в обґрунтування свої позовних вимог, зроблені після розподілу майна сторін, та не можуть слугувати для висновку про належність земельної ділянки під ними позивачці. Враховуючи наведене, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed