Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилалась на наступне. З серпня 2001 року по грудень 2004 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 02 грудня 2004 року їхній шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. У травні 2015 року їй надійшла пропозиція, щоб її дочка у складі делегації на літніх канікулах відвідала [PERSON] та інші країни, що буде сприяти розвитку дитини. Однак вона не має такої можливості без згоди батька, який за місцем останньої реєстрації з лютого 2015 року не проживає, місце його знаходження невідоме. Вказуючи, що в даному випадку порушуються конституційні права неповнолітньої на виїзд за кордон, позивачка просить суд дозволити їй, як законному представнику дочки, оформити документи на тимчасовий виїзд неповнолітній [PERSON], [INFO], та вивезти дитину за межі України строком на один рік, без згоди її батька [PERSON] До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, в якій вона уточнює позовні вимоги, а саме, додає перелік стран до яких можливо буде виїзджати її донька: Російська Федерація, Туреччина, Єгипет, [PERSON], Румунія, Чехія, Франція, Німеччина, Італія, Іспанія, Словенія, Словаччина, Чорногорія, Грузія, Угорщина, Болгарія, Молдова. Також позивачка подала заяву, в якій вона справу просила розглянути за її відсутності та задовольнити її позов. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи згідно вимог ч. 3 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України був сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами. Від представника третьої особи органу опіки та піклування Біловодської РДА [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, була не проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 02 грудня 2004 року. Від даного шлюбу у них є дитина дочка [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані виховувати та забезпечувати розвиток, а також утримувати дитину (ст. 150, 180 СК України). З відповіді відділу державної виконавчої служби Біловодського РУЮ № 03/12/584 від 09.06.15 р. видно, що відповідач є боржником у виконавчому провадженню за виконавчим листом № 2/408/200/14, виданим Біловодським районним судом Луганської області 07.11.14 р., про стягнення з нього аліментів на користь позивачки в розмірі 750 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON]. На даний час рішення суду про стягнення аліментів з відповідача не виконується, оскільки місцеперебування останнього невідоме, матеріали передані до суду для оголошення його у розшук. Наведене переконало суд, що відповідач не виконує своїх батьківських обовязків по вихованню і утриманню своєї дочки, не бере участі у здійсненні її розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Отже, враховуючи, що судом встановлена відсутність участі відповідача у житті його дочки, позовні вимоги позивачки стосовно надання дозволу на оформлення документів на тимчасовий виїзд дитини за кордон та надання дозволу на її вивезення, без згоди батька, слід задовольнити. Разом з тим, позивачка у своєму позові не обґрунтувала необхідність визначення строку вивезення дитини, тому в цій частині вимогу слід задовольнити частково, а саме дозволити виїзд неповнолітній на час здійснення подорожі. На підставі наведеного,

Outcome: partial