Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, в обґрунтування якого посилалась на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.03.2017 року розірвано шлюб між ними та стягнуто з відповідача аліменти на у тримання дітей. У сина [PERSON] з дитинства є проблеми із зубами внаслідок чого вони змушені часто відвідувати лікаря-стоматолога, при цьому відповідач участі у додаткових витратах на дитину не приймає. Загальна сума додаткових витрат на лікування зубів складає 10 125 грн., які позивачкою було самостійно сплачено. Враховуючи, що батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами позивачка просила суд стягнути з відповідача половину додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 5062,50 грн.. В судове засідання позивачка не з`явилася. Її представником надано заяву про проведення судового розгляду без їх участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив та жодних клопотань не направляв. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Судом встановлено, що у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Який проживає разом із позивачкою. З відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини стягуються аліменти на підставі рішення Першотравневого районного суду від 10.03.2017 року по справі № 725/5695/16-ц. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так в обґрунтування своїх вимог позивачем надано копії гарантійних талонів Центру стоматології «Мікрос» на стоматологічні послуги які були надані [PERSON] за період 13.09.2018 року по 23.11.2020 року згідно яких загальна сума витрат на лікування складає 10125 грн. (а.с. 9-14). Дослідивши матеріали справи суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved