Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які на даний час проживають разом із нею та знаходяться на її утримані. Зазначає, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 травня 2014 року із відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей по 400 грн. щомісячно. Посилається на те, що на даний час визначений судом розмір аліментів є вкрай недостатнім для забезпечення потреб та інтересів дітей, а тому просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дітей по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. Крім того, посилається на те, що відповідач жодним чином не бере участі у додаткових витратах на утримання дітей, таких як відвідування музичної школи, танців, оздоровлення дітей на морі, навчання у приватній школі англійської мови, заняття у гуртку бального спортивного танцю, екскурсії, а тому просить суд стягнути із відповідача на її користь половину понесених нею витрати в розмірі 7 124,50 грн. Також просить суд стягнути із відповідача щомісячні додаткові витрати на утримання дітей в сумі 182,50 грн., зокрема, за плату за заняття у гуртку бально - спортивних танців, у приватній школі англійської мови та у Глибоцькій музичній школі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак, звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просила справу розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Діти на даний час проживають разом із нею та знаходяться на її утримані. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 травня 2014 року стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Із розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів від 04 травня 2016 року вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 18 000 грн. Встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час ніде не працює, є здоровим, молодим чоловіком, на утриманні будь - яких осіб не має. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, за змістом ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Кодексом. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось з них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Встановлено, що з часу ухвалення рішення суду від 06 травня 2014 року діти, підросли, навчаються, відповідно потребує більших коштів на харчування, одяг, виховання. Внаслідок збільшення витрат, які несе позивачка на указані цілі, її матеріальних стан погіршився. Отже, зважаючи на збільшення витрат на утримання дітей, потреби яких у забезпеченні зросли, погіршення стану здоров'я дитини [PERSON], суд дійшов висновку про те, що на даний час відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі по 1 000 грн., щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч. 1ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Позивачка просить стягнути із відповідача половину понесених нею додаткових витрат на утримання дітей, зокрема, плати за навчання [PERSON] в Глибоцькій музичній школі 625 грн./2 - 312,50 грн., витрати на лікування [PERSON] згідно огляду лікаря - невролога 14.07.2016 р. - 2582/2=1291 грн., огляд [PERSON] у ЛОР-лікаря та промивання мигдаликів - 270 грн./2=135 грн., оплати занять в басейні фітнес - центру «Титан» [PERSON] та [PERSON] 1200 грн./2= 600 грн., оплати занять [PERSON] в гуртку бально - спортивного танцю 1100 грн./2= 550 грн., вартість придбання спеціальних для танців туфель для [PERSON] 480 грн./2 = 240 грн., занять [PERSON] у приватній школі англійської мови - 400 грн./2 = 200 грн., оздоровлення дітей на морі в 2014 році - 1975 грн./2 = 987,50 грн., оздоровлення дітей на морі в 2016 році - проживання - 2400 грн./2 = 1200 грн., білети на проїзд - 576грн./2 =288 грн., харчування - 1959 грн./2= 979,50 грн., а також витрати на екскурсії [PERSON] - 670 грн./2=335грн. Всього на загальну суму 7 124,50 грн. На думку суду із відповідача підлягає стягненню додаткові витрати, в тому числі, витрати на навчання у музичній школі та в гуртку бально - спортивного танцю, придбання спеціальних для танців туфель для [PERSON], білети на проїзд та витрати на оздоровлення дітей в сумі 3421,75 грн. Також [PERSON] проходив лікування у лікаря - невролога та ЛОР-лікаря, в тому числі за призначенням лікаря було придбано ліків на загальну суму 2034,93 грн., що свідчить про фактично понесені позивачкою витрати на лікування дитини. Такі витрати суд вважає додаткові, тому із відповідача слід стягнути половину їх вартості в сумі 1 017,47 грн. Інші квитанції видані аптекою судом розцінюються як неналежний доказ понесених позивачем витрат у зв'язку з лікуванням сина [PERSON], оскільки нею не підтверджено що саме було куплено призначені ліки, оскільки, в квитанції вказано загальну суму, однак, не зазначено які саме препарати були придбані. Разом з тим, позивач, має право на власний розсуд обирати медичний заклад, проте витрати, понесені нею у зв'язку з оплатою консультативних висновків ЛОР - лікаря по встановленню діагнозу (хронічний компенсований тонзиліт, вазомоторний риніт) вартістю 270 грн., не є додатковими витратами на дитину у розумінні вимог правової норми ст.185 СК України. Вимоги щодо стягнення витрат на оплату харчування в сумі 1 959 грн. згідно наданих квитанцій задоволенню не підлягають з огляду на те, що по своїй суті вони не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України, оскільки не пов'язані особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, її стану здоров'я чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини. Суд також вважає, що понесенні позивачкою витрати на екскурсії в сумі 670 грн., відвідування басейну 1200 грн., навчання у приватній школі англійської мови 400 грн. не є додатковими витратами. Оскільки відвідування уроків англійської мови, басейну, екскурсії не можуть безумовно свідчити, що понесені на це витрати, викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у зв'язку з цим обов'язків у батька брати у них участь. Отже, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачкою додаткові витрати на утримання дітей в сумі 4 439,22 грн. Також, на думку суду із відповідача слід стягнути на користь позивачки щомісячні витрати на сплату занять у гуртку бально - спортивних танців та відвідування музичної школи в сумі 82,50 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача щомісячних витрат на оплату відвідування дитиною школи англійської мови не підлягає задоволенню, так як було вище вказано судом такі витрати не відноситься до додаткових витрат на утримання дитини. На підставі наведеного та

Outcome: partial