Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві позивачка вказує, що 01 листопада 2008 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що з відповідачем шлюбні відносини припинені через несхожість характерів, втрату почуття любові та поваги одне до одного. Також позивачка вказує, що діти мешкають разом із нею, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Спору про розподіл майна немає. Позивачка вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб; стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по ? частині з усіх видів його заробітку (доходів), на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не зявились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить суд залишити їй шлюбне прізвище. А позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів змінила: просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину. Від відповідача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на дітей по 500 грн. на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 01 листопада 2008 року. \\а.с. 6\\ Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. \\а.с. 7, 8\\ Діти сторін по справі у теперішній час мешкають разом із позивачкою за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Відродження, вул. Миру, буд. 10. \\а.с. 9\\ Відповідно до ст. 110 ч. 1 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше збереження шлюбу сторін по справі неможливе, сторони згодні на розірвання шлюбу, тому суд вважає необхідним розірвати вказаний шлюб. Позивачці після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до п.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 07 листопада 2016 року і до повноліття дітей. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави також судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved