Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання дій незаконними. В обгрунтуванні позовних вимог посилалась на те, що вона набула у власність квартиру за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2014 року, укладеного із [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER], який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., реєстровий №1255. Місце проживання позивачки у період з 26.07.2012 року по 06.07.2016 року було зареєстроване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відмітками у паспорті позивачки та листом ТУ ДМС України в Дніпропетровській області (вих. №2909/4 від 18.12.2017 року). Квартира за адресою: [ADDRESS], була придбана за рахунок спільних коштів позивачки та [PERSON], набутих ними за час їх проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. У вересні 2015 року щодо [PERSON] та членів його сім'ї був скоєний злочин, внаслідок якого зловмисники заволоділи нерухомим і рухомим майном, що належало потерпілим. Дана обставина підтверджується витягом із кримінального провадження №12016040000000664 за ознаками злочину - вимагання, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, та протоколами допитів свідків. Під час нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу зловмисники пред'явили нотаріусу довідку про склад сім'ї №428 від 07.09.2015 року, видану головою ОК ЖБК №174 «Спорт» В.Ф.Савченко, із внесеними до неї завідомо недостовірними даними про місце реєстрації позивачки за адресою: [ADDRESS]. Позивачка зазначила, що не була ніколи зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а також не зверталась з приводу отримання довідки з місця реєстрації до ОК ЖБК № 174 «Спорт». Враховуючи, що така довідка на сьогодні не відкликана, містить недостовірну інформацію, що у подальшому може бути використана третіми особами на підтвердження викладених в ній фактів, що може призвести до виникнення несприятливих наслідків для позивачки, тому вона просила суд визнати незаконними дії обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» (ідентифікаційний код 23076425) щодо видачі та оформлення довідки №428 від 07.09.2015 року, та скасувати її. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглянути у його відсутність на підставі наявних доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав відповідну заяву. Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» у судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Від голови Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» В.Ф. Савченко надійшли заяви від 23.04.2018 року, 08.06.2018 року про відмову від надання показань відповідно до вимог ст. 63 Конституції України. Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2014 року, укладеного із [PERSON], [INFO], РНОКПП: [NUMBER], який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., реєстровий №1255, [PERSON] набула у власність квартиру за адресою: [ADDRESS]. Місце проживання позивачки у період з 26.07.2012 року по 06.07.2016 року було зареєстроване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відмітками у паспорті позивачки та листом ТУ ДМС України в Дніпропетровській області (вих. №2909/4 від 18.12.2017 року). Як вказує позивачка, квартира за адресою: [ADDRESS], була придбана за рахунок спільних коштів позивачки та [PERSON], набутих ними за час їх проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. У вересні 2015 року щодо [PERSON] та членів його сім'ї було скоєно злочин, внаслідок якого зловмисники заволоділи нерухомим і рухомим майном належним потерпілим. Дана обставина підтверджується витягом із кримінального провадження №12016040000000664 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та протоколами допитів свідків (а.с.15). Головою Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» ЄДРПОУ 23076425 В.Ф. Савченко була видана довідка від 07.09.2015 року №428 на ім'я позивачки [PERSON], [INFO], на підтвердження місця її проживання та реєстрації за адресою: [ADDRESS], для пред'явлення за місцем вимоги, яка у подальшому була використана сторонніми особами під час нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу. У період часу із 26.07.2012 року по 06.07.2016 року місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS], що відповідно до адміністративно-територіального поділу відноситься до Новокоданького (Ленінського) району м.Дніпра, що підтверджується відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України від 18.12.2017 року №2909/4 (а.с.13). Відповідно до листа Головного Управління Державної міграційної служби України у Львівській області ДМС України від 18.11.2017 року №22534, позивачка [PERSON], [INFO], 22.07.2016 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], (а.с. 14). Громадянка [PERSON], [INFO], із 12.08.1988 року зареєстрована на території Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України від 18.12.2017 року №2909/4 (а.с.13), даними довідки з місця проживання та реєстрації №127, виданої Головою Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» В.Ф. Савченко (а.с.12). Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» зареєстрований юридичною особою із присвоєнням унікального ідентифікаційного номеру ЄДРПОУ 23076425 (номер запису 1 224 120 0000 023910), що підтверджується витягом з ЄДР від 16.01.2018 року (а.с.8-10). Учасниками-членами Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу №174 «Спорт» є 323 особи, починаючи з 16.11.2012 року керівником є Савченко Валентина Федорівна, яка підписала та скріпила печаткою довідку від 07.09.2015 року №428 про місце проживання та реєстрацію за адресою: [ADDRESS] позивачки [PERSON], [INFO]. Основним і єдиним видом діяльності, який має право здійснювати Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу №174 «Спорт»: «Комплексне обслуговування об'єктів» (код КВЕД 81.10.) Відповідно до Національного класифікатора видів економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України №457 від 11.10.2010 року, вид діяльності за КВЕД 81.10 включає в себе: надання комплексу допоміжних послуг у приміщеннях клієнта. Ці послуги включають загальне прибирання приміщень, догляд за ними, усунення сміття, забезпечення охорони та безпеки, доставку пошти, послуги портьє, прання та суміжні послуги допоміжного характеру. Зазначені види послуг здійснює обслуговуючий персонал, який не відповідає за результати діяльності компанії або роботи клієнта. Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належність та допустимість доказів регламентуються ст.ст. 77, 78 ЦПК України за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. П.1 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР №186 від 30.04.1985 року, зазначено, що однією із організаційних умов житлово-будівельної кооперації є принцип добровільності. Кооператив формується з числа громадян, які бажають втупити в його члени. ЖБК організовується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку будинків), а у випадках, передбачених законодавством, одно і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками). За ч.3 ст.10 Закону України «Про кооперацію», кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Відповідно до ст.11 Закону України «Про кооперацію», вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. За ст.149 Житлового Кодексу УРСР, права і обов'язки члена житлово-будівельного кооперативу, а також членів його сім'ї, умови користування і підстави припинення користування жилими приміщеннями визначаються статутом кооперативу. До членів житлово-будівельного кооперативів приймаються особи віком до 30 років, що регламентовано п.7 Примірного статуту, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР №186 від 30.04.1985 року. Відповідно до ч.6 ст.137 Житлового Кодексу УРСР громадяни, яких включено до затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів списку осіб, що вступають до організовуваного житлово-будівельного кооперативу, вважаються членами цього кооперативу з дня реєстрації статуту, а громадяни, яких прийнято до діючого житлово - будівельного кооперативу, - з дня затвердження виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів рішення загальних зборів членів кооперативу про прийом до кооперативу. Зіставляючи співмірність між віковим обмеження у 30 років, встановленим п.7 Примірного статуту, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР №186 від 30.04.1985 року, для прийняття до членів кооперативу та датою видачі довідки від 07.09.2015 року № 428 про місце проживання та реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], судом встановлено, відсутність можливості її отримання позивачкою, в статусі члена кооперативу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» ЄДРПОУ 23076425, так як на момент видачі оскаржуваної довідки № 428 від 07.09.2015 року, вік позивачки становив 39 років. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні та встановлює, що реєстрація - внесення інформації до Єдиного державі демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або І перебування особи із зазначенням адреси житла. На час видачі Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» довідки від 07.09.2015 року № 428, Законом встановлений обов'язок для громадян України у десятиденний термін після прибуття з нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджено Наказом МВС України №1077 від 22.11.2012 року, пунктом 1.3 такого Порядку встановлено, що реєстрація/знятгя з реєстрації проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Пунктом 8.1. Порядку визначено, що відомості про місце проживання/перебування особи та інші персональні дані особи надаються адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС України і підрозділами ДМС України за запитами осіб органів державної влади, підприємств, установ, організацій, закладів щодо доступу до персональних даних за формою, наведеною в додатку 18 до цього Порядку, та оформлюється відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про захист персональних даних за умови згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю бази персональних на обробку цих персональних даних, або відповідно до вимог закону. Пунктами 16-17 Примірного Статуту визначено вичерпний обсяг прав та обов'язків житлово-будівельного кооперативу. Серед них відсутні повноваження на видачу, будь яких документів на підтвердження юридичних фактів проживання та реєстрації місця проживання осіб за певною адресою. Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанов Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470 і Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №117» від 23.11.2016 року №861 було виключено додаток №2 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень приміщень в Українській РСР, а саме: довідку з місця проживання про склад сім'ї та прописку. Статтею 275 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно з вимогами ст.16 кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.2 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує нормативний правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 1 ст.8 ЦК України передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Дослідивши спірні правовідносини та застосовуючи відповідні норми права суд дійшов висновку, що позивачкою доведено неправомірність дій Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» у вигляді видачі та оформлення довідки №428 від 07.09.2015 року про місце проживання та реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відомості в якій не відповідають дійсності та спростовані наданими з боку позивачки доказами. Оскіржувана довідка, вважається судом, як акт органу управління господарського товариства в розумінні ч.2 ст. 21 ЦК України, при застосуванні даної правової норми за аналогією закону, тому виходячи з принципу верховенства права регламентованого ст. 10 ЦПК України, вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини, про ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, суд вважає задовольнити позовні вимоги, оскільки на теперешній час довідка №428 від 07.09.2015 року не відкликана відповідачем, не анульована і невизнана недійсною, недостовірна інформація викладена в ній відносно місця проживання та реєстрації позивачки [PERSON], не спростована відповідачем в іншій спосіб. Правова позиція щодо визначення способу судового захисту судом, який заявлений позивачем та не суперечить вимогам закону, шляхом визнання незаконними дій Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» у вигляді видачі та оформленні довідки №428 від 07.09.2015 року про місце проживання та реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим вказана довідка підлягає скасуванню. Дана правова позиція викладена у постановах ВСУ №6-20СЦ11 від 21.05.2012, №6-100СЦ12 від 10.10.2012, №6-32СЦ13 від 12.06.2013 року, що відповідно до ст. 263 ЦПК України враховується судом. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України із відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» ЄДРПОУ 23076425 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на суму 704,80 гривень на користь позивачки, а також 704,80 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: approved