Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки зі всіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~ щомісячно,\~на трьох\~дітей,починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що 17.01.1999 р. з відповідачем по справі вони уклали шлюб. Від цього шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON] (12.02.2002 р.н.), сина [PERSON] (27.07.2005 р.н.), які постійно проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дітей відповідач записаний батьком. Позивач вказує на те, що їй одній важко утримувати дітей, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання та ухвалою суду від 13 грудня 2018 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду. Учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомленні належним чином у порядку, передбаченому ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовими повістками, які повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання»,\~що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 8 ст.\~128 ЦПК України\~в цьому випадку вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, зі згоди позивачки, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 17 січня 1999 року Кулевчанською сільської радою народних депутатів Саратського району Одеської області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за №2 (а. с. 4). Від даного шлюбу у сторін народилися спільні діти: син [PERSON] (12.02.2002 р.н.), син [PERSON] (27.07.2005 р.н.), що підтверджується свідоцтвом про їх народження (а. с. 5, 6). Згідно акту комісійного обстеження від 14.08.2018 р. та довідок № 1846, № 1847, № 1848 від 13.08.2018 року, виданих Виконавчим комітетом Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, діти зареєстровані та проживають з матірю, знаходяться на її утриманні (а. с. 7, 11, 12, 13). Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований та працює на посаді тракториста у ПрАТ «Южний», що підтверджується довідками від 08.10.2018 р. (а.с. 30, 31). Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати,\~\~батько\~\~мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~\~Розірвання шлюбу між батьками,\~\~проживання їх\~\~окремо\~\~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За\~\~рішенням\~\~суду кошти\~\~на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її\~\~матері,\~\~батька\~\~і (або)\~\~у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають\~\~істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 СК України\~(ч. 2\~ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, проживаючи окремо, зобовязаний утримувати свою малолітню дитину, яка проживає з матірю до досягнення дитиною повноліття в розмірі, визначеному судом. Суд вважає необхідним стягувати аліменти з усіх видів доходів батька дитини, а не тільки з заробітної плати, оскільки це передбачено п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим\~Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Згідно з\~ст. 26 Закону України «Про оплату праці»\~при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Однак це обмеження не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Оскільки, як судом встановлено, відповідач офіційно працює, отримує регулярно заробітну плату, не заперечує проти сплати аліментів, то при вирішенні питання про стягнення з нього аліментів на утримання дитини необхідно застосувати дію\~ст. 183 СК України. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, інших дітей, непрацездатних дружини та батьків на утриманні не має, так як доказів їх існування суду не надав, а у зв'язку з чим повинен утримувати свою малолітню дитину. При ухваленні рішення по справі суд керується положеннями\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік»\~, яким встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року 2\~027,00 гривень. Суд враховує положення закону про те, що позивач як і відповідач також має обов`язок утримувати неповнолітніх дітей. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір\~\~аліментів,\~\~ визначений\~\~ за\~\~рішенням\~\~суду\~\~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за\~\~рішенням\~\~суду\~\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни\~\~матеріального\~\~або\~\~сімейного\~\~стану,\~\~погіршення\~\~або поліпшення\~\~ здоров'я\~\~ когось\~\~ із\~\~ них\~\~та\~\~в\~\~інших\~\~випадках, передбачених цим Кодексом. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку із задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 105, 110, 112, 114, 115, 141, 180-184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial