Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] року, на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1994 року №14483, її син [PERSON] був власником квартири [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, у встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріальною конторою було відмовлено позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що за життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності на квартиру в МКП «Маріупольське БТІ». Просить визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Позивачка надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволених вимог не заперечує. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 січня 1994 року Державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» [PERSON] було видане Свідоцтво на право власності на житло - квартиру [ADDRESS], відповідно до якого вказана квартира належить останньому на праві приватної власності (№14483 від 03.01.1994р.). Згідно з Технічним паспортом двохкімнатна квартира [ADDRESS] має житлову площу 26,1кв.м., загальну площу 41,5кв.м. [PERSON] помер [INFO] року у місті Маріуполі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №1081 від 17.06.2013р. зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області. Відповідно до свідоцтва про народження (Серії [NUMBER] видане 09.01.1952 року) [PERSON] народився [INFO] року у місті Жданові Сталінської області, про що Жданівським міським РАГС зроблений актовий запис №38 від 09.01.1952 року. Батьками вказані - [PERSON] та [PERSON]. 08 липня 1951 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (Серії [NUMBER]) виданого Славянським міським РАГС, актовий запис №547 від 08.07.1951 року. Прізвище дружини після одруження - [PERSON]. Згідно постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 19.12.2013 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її сина [PERSON], на підставі ч.3 ст.47, ч.1 п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв'язку із тим, що право власності на квартиру не було зареєстровано у МКП «Маріупольське БТІ». Відповідно до ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON], померлому [INFO] року, належала на праві власності квартира [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємцем за законом, а тому має право звернутися до суду з вимогою про визнання за нею права власності за правом спадкування на майно, яке належало померлому. В зв'язку з викладеним суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати в судовому порядку за нею право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] року, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved