Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 жовтня 2002 року по 15 грудня 2009 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після розлучення донька проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, аліменти не сплачує. Більш того, щодо відповідача згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2014 року застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом і лікування в примусовому порядку, за вчинене кримінальне правопорушення. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 23 від 16.01.2014 року. [PERSON], виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним, прогресуючим типом перебігу, актуальною афективно - параноїдною симптоматикою та наростаючими проявами дефіцітарних особистосних змін, що позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Зважаючи на те, що відповідач не усвідомлює свої дії, постійно знаходиться на лікуванні в закладі закритого типу, вона не може отримати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон, для відпочинку, оздоровлення. Водночас, її донька хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Вважає, що така ситуація, шкодить інтересам дитини та не сприяє всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний гармонійний розвиток її особистості. Просить суд надати [PERSON] дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] за кордон без згоди батька дитини [PERSON] до повноліття дитини. Дозволити [PERSON] або її офіційному представникові, без згоди батька [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя і до досягнення нею повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду. В судове засідання позивач не з'явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, всебічного та об'єктивного дослідження, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 жовтня 2002 року по 15 грудня 2009 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після розлучення донька проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, аліменти не сплачує. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2014 року до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом і лікування в примусовому порядку, за вчинене кримінальне правопорушення. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 23 від 16.01.2014 року. [PERSON], виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним, прогресуючим типом перебігу, актуальною афективно - параноїдною симптоматикою та наростаючими проявами дефіцітарних особистосних змін, що позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Донька хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Одним із питань, яка має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. У СК України це питання не регламентовано. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються нормами Цивільного кодексу України. Згідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Ст. 33 Конституції України гарантує кожному громадянину, в тому числі і дитині, свободу пересування, вільне право залишати територію України, якщо це відповідає інтересам дитини. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. У п. 2 ст. 4 цього Закону, зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 р. № 724, передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. Постановою КМУ від 25.08.2010 р. № 724 до Правил перетинання державного кордону внесено зміни, відповідно до яких у п. 18 зазначається, що оформлення паспорта (проїзного документа) здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників, батьків чи дітей), а у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, із ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчується нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно нормам ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Частиною 2 п. 3 ст. 313 ЦК України передбачено право батьків неповнолітньої дитини уповноважити будь-яку третю особу, як фізичну так і юридичну, на супровід дитини у його поїздки за кордон. Порядок перевезення дітей без супроводу батьків регулюються Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 р. № 735 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.12.2012 р. за № 2219/22531 Відповідно до п. З глави 2 вищевказаних правил діти можуть перевозитися як у супроводі, так і без супроводу дорослого пасажира за умови дотримання вимог, визначених у пунктах 4-8 цієї глави. За категорією «дитина, що перевозиться без супроводу» мають оформлюватись діти віком від 2 до 14 років при внутрішньому перевезенні та діти віком від 2 до 16 років при міжнародному перевезенні (н. 4 глави 2 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу). Перевізник самостійно визначає, з якого віку приймати дітей до перевезення без супроводу дорослого пасажира (п. 5 глави 2 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу). Діти, що подорожують без супроводу, приймаються до перевезення після заповнення батьками або опікунами відповідних належно оформлених документів та оплати послуги, що встановлюється перевізником (п. 6 глави 2 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу). На підставі вищевикладеного, оскільки не можливість отримати дозвіл на виїзд за кордон без дозволу та супроводу батька порушує права малолітньої дитини гарантоване ст. 33 Конституції України, тимчасовий виїзд за кордон на відпочинок відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Outcome: approved