Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що останній є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Після розірвання між ними шлюбу в 2006 році дитина проживає з нею, відповідач не піклується донькою, не цікавиться її життям та здоров'ям, не сплачує аліменти, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі майже 28 тисяч гривень. Просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному у позові, додала, що не чинила перешкод у спілкуванні батька та дитини. Просила суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки бажає і має намір брати участь у житті доньки, її розвитку, але позивачка позбавляє його такої можливості з огляду на зайнятість дитини, крім того він не знав телефону позивачки і на мав можливості попередити про візит, іноді він телефонує доньці. Заборгованість по аліментах утворилася, оскільки він не працює. До відповідних органів для встановлення побачень з дитиною не звертався заради доньки, щоб не травмувати її. Просив суд не позбавляти його батьківських прав. Малолітня [PERSON], опитана у судовому засіданні в присутності начальника сектора опіки, піклування та усиновлення дітей ССД Володарської РДА - Пугач А.В., пояснила, що її звати [PERSON], їй 10 років, навчається в 5 класі СШ №4, займається танцями. Знає, що відповідач є її батьком, але проживають вони окремо. Батько їй телефонує на день народження, чи дарував подарунки не пам'ятає. Сама телефонувати батькові не бажає, оскільки вважає, що йому це не потрібно. В останнє він приходив до неї в минулому році, вони разом відвідували Новорічне свято. Після цього бачилися в Македонівці коли приїздили до бабусі, розмовляли. Не може пояснити, чи бажає, щоб батько відвідував її, але вважає, що батько її любить. Представник третьої особи ССД Володарської РДА - Пугач А.В. у судовому засіданні пояснила, що вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON], оскільки факт безучасті у житті дитини у судовому засіданні підтвердився. Крім того, у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з позивачкою мають дружні стосунки, часто зустрічаються, однак протягом тривалого часу вона не бачила відповідача. Їй відомо, що позивачка не чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з донькою, він в свою чергу участі у її житті, вихованні та утриманні не бере. Заслухавши пояснення сторін, малолітньої дитини, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 07.12.2006 року, батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] актовий запис №144 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 07.12.2006 року Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 07.12.2006 року, актовий запис №425, прізвище дружини після розірвання шлюбу «[PERSON]» (а.с.7). Відповідно до довідки [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з донькою - [PERSON], 2005 року народження (а.с.10). Відповідно до довідки-розрахунку Відділу ДВС Володарського РУЮ Головного ТУЮ у Донецькій області, заборгованість по аліментах [PERSON] станом на 17.11.205 року складає 27999,84 (а.с.11). З характеристики учениці СШ І-ІІІ ступенів №4 Маріупольської міської ради [PERSON] вбачається, що вихованням дівчинки займається мати і бабуся, батьком протягом чотирьох років навчання батьківські збори не відвідував, не цікавився успіхами доньки, не приходив провідати [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 60 ЦПК України, зокрема, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З висновку ССД Володарської РДА від 18.12.2015 року №241 вбачається доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], 2005 року народження (а.с.22). Слід зазначити, що в силу вимог закону, даний висновок для суду не є обов'язковим і він повинен оцінюватись судом нарівні з іншими доказами у справі в їх сукупності. На думку суду висновок є однобічним, поверховим та ґрунтується винятково на тих обставинах, що відповідач не проживає разом з дитиною, не бере участі у її вихованні, не спілкується з нею і не цікавиться її життям, не сплачує аліменти, а тому суд вважає, що даний висновок не підтверджує винуватості відповідача в ухиленні від виконання батьківських обов'язків, не відповідає інтересам дитини і носить формальний характер. Крім того, суд звертає увагу, що до подання позову до суду позивачка не зверталася до Служби у справах дітей про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, а з боку Служби не було вчинено дій направлених отримання від відповідача з цього приводу пояснень для позитивного вирішення цього питання. Також суд критично відноситься до пояснень свідка [PERSON], оскільки вони ґрунтуються на розповідях зі слів позивачки і суперечать викладеному позивачкою та малолітньою дитиною, в частині дзвінків відповіда доньці на день народження, їх зустрічей. При цьому суд враховує, що відповідач по мірі можливості спілкується з дитиною, категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тобто не має жодного наміру відмовлятися від дитини і бажає в подальшому виконувати свої батьківські обов'язки. Також суд враховує думку дитини, що батько добре до неї ставиться, не ображає, іноді їй телефонує та на думку дитини любить її. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, а саме, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в достатньому обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не бере педагогічної, матеріальної та іншої участі у вихованні доньки, ухиляється від сплати аліментів, за умови недоведеності винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, тощо, як кожна окремо, так і в сукупності в судовому засіданні достатньо не доведені та не обґрунтовані. Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], 2005 року народження, необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed