Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №2001-011С від 06.03.2001 року, а саме №11 в будинку №4 по вулиці Кирпичній (Цегляній) в місті Одесі загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., зареєстрований на Одеській Універсальній Біржі Вітязь, та просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] (Цегляній) в місті Одесі загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., - у порядку спадкування як спадкоємицею другої черги за законом після смерті її онука [PERSON], померлого 08.06.2014 року. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона являється єдиною спадкоємицею другої черги за законом та прийняла спадщину, своєчасно звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво можливості не має, оскільки договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, тому їй було рекомендовано звернутися до суду. У судове засідання представник позивачки адвокат [PERSON], а також відповідач та треті особи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких представник позивачки наполягала на задоволенні позову у повному обсязі, відповідач надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог, представник третьої особи ОМР надав письмові заперечення та вважав, що квартира не може бути успадкована, оскільки договір не був посвідчений нотаріально. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення подальшого затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.ст.158, 169 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 08.06.2014 року помер онук позивачки [PERSON], [INFO], і після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому на праві власності майно. Мати [PERSON], - [PERSON], померла 14.03.2012 року, його батько [PERSON] помер 07.11.2009 року. Згідно договору купівлі-продажу №2001-011С від 06.03.2001 року квартири [ADDRESS] (Цегляній) в місті Одесі загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., що був укладений між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], котра діяла у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], з іншої сторони, зареєстрований на Одеській Універсальній Біржі Вітязь, [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками у рівних частках вказаної квартири, у якій проживали та користувались по день смерті. При цьому, їх право власності на підставі вказаного договору було зареєстроване в КП ОМБТІ та РОН 06.06.2001 року за р.№226, стор.9, кн.189 пр. Після смерті матері - [PERSON], її син [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини 04.09.2012 року до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори та проживаючи у квартирі, фактично прийняв спадщину, однак за свого життя свідоцтво про право на спадщину не отримав, що підтверджується надісланою на виконання ухвали суду копією спадкової справи №№1083/2012. Після смерті 08.06.2014 року [PERSON], 22.08.2014 року із заявою про прийняття спадщини до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори звернулась позивачка у справі як спадкоємиця другої черги за законом, що підтверджується надісланою на виконання ухвали суду копією спадкової справи №741/2014, однак постановою державного нотаріуса [PERSON] від 05.12.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстави невідповідності правовстановлюючого документу на спадкове майно вимогам законодавства. Разом з тим, договір купівлі-продажу був укладений на Одеській Універсальній Біржі Вітязь 06.03.2001 року, що не суперечило на той період чинному законодавству. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали у повному обсязі, право власності було зареєстроване за новими власниками в КП ОМБТІ та РОН. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним правомірні, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню. Крім того, стаття 15 Закону України Про товарну біржу передбачала можливість відчуження нерухомого майна без нотаріального посвідчення, що відповідало на той час діючому законодавству. Таким чином, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері у вигляді ? частки вказаної квартири і був власником усієї квартири, тому після його смерті 08.06.2014 року спадщина відкрилася на усю квартиру [ADDRESS] (Цегляній) в місті Одесі загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлено, до держнотконтори за місцем відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно до ст.1261 ЦК України, діти та дружина спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Заяви про прийняття спадщини від інших спадкоємців до нотаріуса не надходили, отже інші спадкоємці відсутні. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки правомірні й обґрунтовані, регулюються зазначеними вище нормами ЦК України і підлягають задоволенню, оскільки вона являється єдиною спадкоємицею другої черги за законом, яка прийняла спадщину.

Outcome: approved