Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 14.02.1996 року померла його тітка [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 15.02.1996 року зроблено запис № 7. Свідоцтво про смерть серії I-СР № 010923 видане виконкомом [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області 15.02.1996 року. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований у с.Танське. Вона є єдиною спадкоємицею покійної. На її користь покійна склала заповіт від 25 лютого 1983 року. У заповіті вказано, що [PERSON] заповідає їй будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в селі Танське Уманського району Черкаської області. Відповідно до законодавства, у встановлений законом строк, вона звернулася до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що свідчить про прийняття спадщини. Нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом 06.11.2002 року, згідно із яким вона успадкувала будинок № 53 з надвірними спорудами, що знаходиться в селі Танське Уманського району Черкаської області по вулиці Радянській. Крім того, уже після смерті [PERSON] їй видали сертифікат на земельну ділянку площею 2,95 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського пайового підприємства «Танське». Даний факт підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0134905, виданий 20 серпня 1998 року Уманською районною державною адміністрацією на їмя [PERSON]. Покійна не змогла розпорядитися вказаною земельною ділянкою, оскільки сертифікат на її імя був виданий уже після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 537 ЦК України частина майна, частина майна, що залишилася не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, відповідно до законодавства. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті покійної [PERSON]. У них завжди були добрі, теплі відносини. Інших родичів у них не має, а тому інших спадкоємців немає, що може бути підтверджено копією спадкової справи № 720 за 2002 рік. Вона постійно піклувалася про покійну, надавала її необхідну допомогу, купувала ліки, доглядала її, а коли її не стало, взяла на себе всі витрати щодо поховання покійної. Саме тому, покійна тітка склала на неї заповіт. Про те, що їй видадуть сертифікат вона не знала. А якби їй було відомо, то вона б розпорядилася даним майном і вона впевнена що на її користь, оскільки як вони були єдині рідні люди. Таким чином, виникла ситуація при якій, вона не може набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну контору і вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки, позов підтримала та просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,95 в умовних кадастрових гектарах, що належить покійній [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0134905 виданого Уманською районною державною адміністрацією 20 серпня 1998 року, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, Уманського району, Черкаської області. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з?явився, попередньо подавши лист, згідно якого з позовними вимогами згодний, проти задоволення позову не заперечує. Просив справу розглянути у його відсутність. Вислухавши поясненя представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення, як обґрунтований і документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дійсно 14 лютого 1996 року померла [PERSON], яка була тіткою [PERSON] - позивачки по справі. Все належне [PERSON] майно вона заповіла своїй племінниці, оскільки більше родичів у неї не було. Після смерті покійної було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0134905, виданий 20 серпня 1998 року Уманською районною державною адміністрацією на їмя [PERSON]. Зрозуміло, що вказана земельна ділянка не змогла потрапити у заповіт, а так як позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею покійної [PERSON], то вона змушена вирішувати питання визнання права власності на дане майно в судовому порядку. На підставі ст.ст. 16, 328, 1216, 1220, 1222, 1223, 1266, 1268, ЦК України,

Outcome: approved