Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на сина та кошти на її утримання до досягнення сином трирічного віку. При цьому позивачка посилається на те, що від шлюбу, укладеного з відповідачем 28.04.2017, вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час мешкає із нею та перебуває на її утриманні. З березня 2018 року однією родиною вони з відповідачем не проживають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона просить суд стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Крім того, позивачка зазначає, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, тому потребує матеріальної допомоги відповідача. У зв'язку з цим просить стягнути з відповідача кошти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками), та не надав відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.04.2017 виконавчим комітетом Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області /а.с.7/. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, який з 30 листопада 2017 року проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] /а.с.6, 8/. Розмір доходів позивачки не дозволяє їй належним чином забезпечувати дитину. З отриманих нею доходів необхідно сплачувати комунальні послуги, купувати одяг та взуття собі та дітям, продукти харчування, ліки та інше. Відповідач є людиною працездатного віку, офіційно працює з 05 серпня 2016 року на посаді монтера колії в Структурному підрозділі «Мелітопольська дистанція колії» регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ «Українська залізниця», де отримує заробітну плату, однак, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу /а.с.9/. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, хоча офіційно працевлаштований та має можливість надавати таку допомогу, здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти, і те, що на утриманні відповідача є ще одна неповнолітня дитина, на яку стягуються аліменти, суд дійшов висновку, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття сина. У відповідності до вимог ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи наведене, суд вважає також за доцільне стягнути з відповідача на корить позивачки кошти на її утримання у заявленому нею розмірі у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved