Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона перебувала у відносинах з відповідачем. Від яких у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. З 2014 року відповідач зовсім не приймає участь у житті дитини, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Позивачка вказує, що має намір повезти дитину на оздоровлення до іншої держави а також для всебічного розвитку (відкрити дитині інші держави для ознайомлення). Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач ухиляється від надання такого дозволу, позивач просить суд дозволити тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька - відповідача по справі Позивачка в судове засідання не з`явилась, яка подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до п. 4 ч. 8 ЦПК України повістка вважається врученою. Відзив на позов не подано. Відзиву на позовну заяву у строк встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідач не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі, інших заяв та клопотань не подавав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьком є [PERSON] [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Отже, чинним законодавством не встановлене обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише визначений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду за відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку і мети виїзду. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує їй повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, та те, що позивачка з сином не може виїхати до інших держав, такі як країни ближнього та дальнього зарубіжжя, Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Єгипту, Туреччини, Румунії, Албанії, Болгарії, Грузії, Чорногорії, Хорватії, Об`єднаних Арабських Еміратів, Домініканської Республіки та країн Південної Азії й Південно-Східної Азії, Англії, США, Канади, та інших країн, суд дійшов обґрунтованого висновку, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини з матір`ю до Єгипту, Туреччини, Польщі, Грузії, Об`єднаних Арабських Еміратів, Албанії, відповідатиме найкращим інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved