Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 2,46 га на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області та майнового паю члена СВК «Світанок», після смерті матері [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, інших спадкоємців першої черги за законом не має. Пізніше, 13.01.2016 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Представник позивачки [PERSON] (ордер серії ОД № 232973 від 14.03.2016 р.), до підготовчого судового засідання, в якості доказів по справі направив до суду нотаріально посвідчену відмову від спадщини [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом, подану у встановлені законом строки. Позивачка у підготовче судове засідання не з'явилась, від представника позивачки [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла - [INFO] р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], мати - [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена СВК «Світанок», власник - [PERSON], серія [NUMBER]; копія державного акту на право на земельну ділянку площею 2,46 га цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власник - [PERSON], серія [NUMBER] копія довідки про нормативну грошову оцінку земельну ділянку площею 2,46 розташовану на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області; копія довідки Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської від 16.11.2015 р. № 2236, згідно якої вбачається, що від імені [PERSON] засвідчено заповіт на ім'я [PERSON]; протокол опиту [PERSON] згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 21.07.2017 р.; копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про відмову від спадщини від 25.06.2013 р.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: земельної ділянки площею 2,46 га на території Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області, яка належала їй на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 17.03.2006 р. та майнового паю члена СВК «Світанок» (свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серія [NUMBER] від 07.06.2002 р.) Під час життя [PERSON] залишила заповідальне розпорядження на ім'я [PERSON], про що свідчить довідка Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 16.11.2015 р.. Відповідно до положень ст. 1273 ЦК України, та у строки встановлені ст. 1270 ЦК України, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, його відмова засвідчена нотаріально, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], яка є позивачкою по справі, інших спадкоємців першої черги не має. У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується протоколом опиту [PERSON] згідно п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 21.07.2017 р.. 13.01.2016 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Це пояснюється тим, що оригінал державного акту та оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай було втрачено спадкодавцем за життя. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті матері, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців першої черги не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Спадкоємець за заповітом, у встановлені законодавством строки, відмовився від спадщини (ст. 1273 ЦК України), інших спадкоємців першої черги не має. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у зв'язку з обставинами, які не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на земельну ділянку та майновий пай з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved