Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, вимоги якої представник підтримав у судовому засіданні, обґрунтовуючи тим, що з 23.07.1979 року по 13.08.2001 року працювала машиністом крана (кранівником), зайнятим на гарячих дільницях робіт у Відкритому акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе». Робота протягом тривалого часу в умовах дії шкідливих виробничих факторів, а саме, значних рівнях шуму та пилу, котрі значно перевищували гранично допустимі норми, негативно вплинула на стан здоров'я, почала часто хворіти. В липні 2001 року в клініці Науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань ХНМУ їй було встановлено клінічний діагноз (основний): хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології І-ІІ стадії. Емфізема легенів першої стадії. ДН І-ІІ ст. - профзахворювання. 12.07.2001 року відповідною комісією було проведено розслідування зазначеного професійного захворювання, про що складено Акт № 50 від 12.07.2001 року за формою П-4. Комісія прийшла до висновків, що професійне захворювання виникло за таких обставин: недосконалість технологічного процесу, невикористання ЗІЗ органів дихання. Висновком Ковпаківської районної МСЕК у м. Суми 07.09.2001 р. було встановлено професійне захворювання з втратою 20 % працездатності. 13.08.2001 року у зв'язку з незадовільним станом здоров'я, який перешкоджав продовженню даної роботи, позивачку було переведено прибиральником службових приміщень на цьому ж підприємстві. Але стан здоров'я продовжував погіршуватись, позивачка стала значно частіше хворіти, доводилося часто звертатися до лікарів та перебувати на лікарняному. В 2002 році визнано інвалідом III групи у зв'язку з профзахворюванням. В липні 2003 року в клініці Науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань ХНМУ було встановлено клінічний діагноз: легенева недостатність другого-третього ступеню. Хронічна двостороння сенсоневральна туговухість зі значним ступенем зниження слуха (четвертий ступінь) за класифікацією [PERSON] і Пономарьової Н.І. Захворювання професійні від тривалого впливу шкідливих факторів. В липні 2003 року відповідною комісією було проведено розслідування зазначеного професійного захворювання, про що складено Акт № 81 від 21.07.2003 року за формою П-4. За результатами останнього обстеження висновком Ковпаківської районної МСЕК у м. Суми від 03.10.2013 року було встановлено 65% стійкої втрати працездатності та підтверджено III групу інвалідності у зв'язку із професійним захворюванням безтерміново. У зв'язку з отриманим професійним захворюванням позивачка змушена неодноразово перебувати на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. Перебуваючи на лікуванні тривалий час, вона не має можливості вести повноцінний образ життя, відчуває моральні та фізичні страждання у зв'язку з ушкодженням здоров'я, фізичну біль, обґрунтовану важкістю захворювання та особливостями його лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному стані. У зв'язку з профзахворюванням було порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, була позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. За таких обставин Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми їй повинна бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним з професійним захворюванням 25 000 грн. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши заперечення по справі, згідно яких станом на сьогодні, по двом страховим випадкам [PERSON] щомісячно відшкодовується сума втраченого потерпілим заробітку, яка на сьогодні складає 1639,28 грн. Документи, на які посилається позивач як на підставу заподіяння моральної шкоди, а саме довідку МСЕК і акт за формою П-4 є документами, що підтверджують факт професійного захворювання і встановлення у зв'язку з цим втрати працездатності для відшкодування частини втраченого заробітку. І ніяким чином не можуть бути незаперечним доказом заподіяння моральної шкоди. Посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди вважають безпідставними. Позивач виходить вже з встановленого факту про спричинення моральної шкоди, але жодного документу, який би підтвердив факт спричинення моральної шкоди у матеріалах справи немає. Станом на день розгляду справи набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014року. Так, з 01.01.2015 року набрав чинності вищевказаний Закон, яким були внесені зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року. Відповідно до п. 8 ст. 36 Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Таким чином, потерпіла особа не позбавлена права на відшкодування моральної шкоди, а має право вимагати відшкодування моральної шкоди, незалежно від часу настання такої шкоди, виключно з роботодавця на підставі ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України. Таким чином відділення ВД ФССНВ у м. Суми є неналежним відповідачем по даній справі та не може, згідно чинного законодавства, відшкодовувати моральну шкоду. У зв'язку з вищевикладеним, представник відповідача просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у зв'язку з безпідставністю позовних вимог. Представник третьої особи будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, заяв та клопотань не надавав. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази по справі, вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимоги. Встановлено, що [PERSON] з 23 липня 1979 р. по 13 серпня 2001 п. працювала у ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» на посаді машиніста крана (кранівником), після чого була переведена на посаду прибиральниці службових приміщень /а.с.8-10/. Згідно виписки з історії хвороби № 08-06/637, Клініки Науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань ХНМУ, [PERSON] встановлено основне захворювання: Хронічний обструктивний бронхіт пилової етиології третьої стадії, фаза загострення. Емфізема легень першої стадії. Легенева недостатність другої-третьої ступенів. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна туговухість зі значним ступенем зниження слуху (четверта ступінь) по класифікації Остапкович В.Е. та Пономарьової Н.І. Захворювання професійне від довготривалого впливу шуму на виробництві. Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба другої стадії. «Гіпертензивне» серце. Гіпертрофія міокарда лівого шлуночка. Гіпертонічна ангіопатія сітчатки. Дифузний кардіосклероз. Дисциркуляторна енцефалопатія другої стадії з лікворно-венозної дисцикруляції, хронічна недостатність мозкового кровообігу в вертебро-базилярним басейном і вираженим антено-невротичним синдромом. Розповсюджений остеохондроз і спондилоартроз хребта з переважним враженням пояснично-крестцового відділу з уміренним алгічним синдромом. Двохсторонній плечелопаточний періатроз, деформуючий остеоартроз ліктьових суставів з больовим синдромом і порушенням функції верхніх конечностей. Міопія слабого ступеня обох очей /а.с.11/. Акти № 50 від 12.07.2001 р. та № 81 від 21.07.2003 р. розслідування професійного захворювання підтверджують, що професійні захворювання виникли у зв'язку з недосконалістю технологічних процесів, не ефективної вентиляції, не ефективного захисту органів слуху, дихання. Причина професійного захворювання: проведення роботи в умовах впливу шуму /а.с.12,13/. Згідно довідки до акту огляду Сумської МСЕК серії 10 ААВ № 591000 від 03 жовтня 2013 р., позивачу було встановлено третя група інвалідності у зв'язку з професійним захворюванням. Ступінь втрати професійної працездатності становить 65 % /а.с.22/. Представник позивача обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на п.п. «е» п.1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції Закону на 01.05.2003 року), згідно якої у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці». Згідно з ч.8 ст. 36 даного Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Відповідно суд вважає не обґрунтованими та безпідставними вимоги позивача до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми про стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed