Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1500 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що хоч шлюб між нею і відповідачем не розірвано, однак з вересня 2013 року вони проживають окремо і дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку кошти на сина не надає. Ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у зв'язку з тим, що відповідач працює сезонно, має нерегулярний, мінливий дохід. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав і додатково пояснила, що за час перебування у шлюбі відповідач постійно працював та продовжує працювати у Російській Федерації і має можливість сплачувати аліменти у запропонованому нею розмірі, тому просить позов задовольнити повністю. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково та пояснили, що відповідач на даний час ніде не працює і сам фактично перебуває на утриманні своїх батьків, оскільки не може знайти роботи за спеціальністю. Відповідач додатково пояснив, що він один раз виїжджав на сезонні роботи в Російську Федерацію разом з батьком позивачки, однак через кронфлікт з останнім, який був бригадиром на роботі, змушений був повернутися додому, не заробивши ніяких коштів. Вказав, що як батько неповнолітнього сина згідний сплачувати аліменти, однак у меншому розмірі, як просить позивачка, оскільки його матеріальний стан не може забезпечити сплату аліментів у такому розмірі. Також наголосив, що на розгляді у суді перебуває справа, в якій позивачка поставила питання про стягнення з нього аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а тому присудження аліментів на утримання дитини у великому розмірі поставить його у скрутне становище. Просив стягувати з нього аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім, проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Питання матеріального утримання сина між сторонами добровільно не вирішено. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд не приймає до уваги твердження позивачки про те, що відповідач постійно виїжджає на сезонні роботи від чого має значні матеріальні надходження, оскільки належних і допустимих доказів цього вона не надала. Суд вважає необгрунтованим посилання відповідача та його представника про присудженя аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються у частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі. Виходячи з наведених позивачкою доводів, висловлених відповідачем та його представником заперечень, а також те, що відповідач не має постійного місця роботи, однак є особою працездатного віку, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно. Суд, при встановленні розміру аліментів враховує матеріальне становище позивачки, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial