Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Уточнивши позовні вимоги, зазначає, що являється власником 3/200 частки нежитлового приміщення площею 97,3 кв.м., розташованого по [ADDRESS] . Відповідачі є співвласниками інших часток приміщення. Належний позивачці об`єкт є відособленим, має окремий вихід, тому може бути виділений в натурі. Оскільки позивачка не дійшла згоди з іншими співвласниками об`єкта, просить виділити їй у власність нежитлове приміщення по [ADDRESS] , а саме підвальне приміщення загальною площею - 97,3 кв.м., що складає 3/200 частини нежитлового приміщення та припинити право спільної часткової власності на 3/200 частини нежитлового приміщення по [ADDRESS] . Позивачка до початку судового засідання подала заяву в якій просить справу розглядати в її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали суду заяви в яких просять справу розглядати в їх відсутності, позов визнають. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 3/200 частки нежитлового приміщення від комплексу будівель (нежитлові підвальні приміщення №3 та №4 будівлі головного виробничого комплексу), площею 64,7 кв.м., розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових приміщень шляхом аукціону від 13 травня 2013 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.05.2013 року за №3321999. З договору оренди землі від 25 лютого 2013 року вбачається, що позивачу передана в строкове платне користування земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 243,0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідачі є співвласниками інших часток приміщення. Оскільки належна частка приміщення позивача є відособленою, має окремий вихід та за технічними показниками можливий виділ в натурі. З Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 1846 від 22.10.2018 року, складеного Кам`янець-Подільським міжміським бюро технічної інвентаризації за технічними показниками 3/200 частин комплексу, а саме підвальне приміщення загальною площею 97,3 кв.м., розташованого по [ADDRESS] , є відокремленим, має окремий вихід і може бути виділений в натурі. З копії довідки-характеристики з інвентаризаційної справи МБТІ від 07.05.2019 року №732 вбачається, що [PERSON] підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2013 року є власником приміщення, що складає 3/200 частки, загальною площею 97,3 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Площа збільшилась за рахунок підвалу, що не являється самочинним п. 6 ПКМ від 07.06.2017 р. № 406). Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. З копії технічного паспорту на приміщення, складеного 06.05.2019 року Кам`янець - Подільським МБТІ вбачається, що [PERSON] є власником приміщення, загальною площею 97,3 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , самочинне будівництво відсутнє. З копії рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 19.01.2012 року за №87 «Про надання адреси нежитловим приміщенням по [ADDRESS] » вбачається, що приміщенню в [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , було присвоєно адресу : [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Відповідачами висновок Кам`янець-Подільського міжміського бюро технічної інвентаризації щодо технічної можливості відокремлення частини нежитлового приміщення не спростований, будь-яких перешкод в користуванні відповідачами своєю частиною приміщення судом не встановлено. Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивач не порушує, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved