Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 20 вересня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2014 року їх шлюб розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З червня 2008 року вона з відповідачем не підтримує сімейних стосунків. Син весь час проживає з нею і повністю перебуває на її утриманні. Оскільки батько дитини в добровільному порядку не надавав матеріальну допомогу, це змусило її звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2008 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитини повноліття. Протягом семи років батько не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився його життям. 26 січня 2015 року вона вдруге уклала шлюб з громадянином України [PERSON], який має право на проживання в Федеративній Республіці Німеччини (м. Хамм). Як дружина особи, яка має право па проживання в ФРН, вона зареєструвалась за його місцем проживання та отримала право на заняття підприємницькою діяльністю. Маючи намір виїхати на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччини, вона письмово звернулась до колишнього чоловіка, [PERSON], з пропозицією дати дозвіл на виїзд за кордон їх неповнолітнього сина. Проте, своє письмове звернення по даному питанню відповідач проігнорував, а в телефонній розмові запропонував виплатити йому за дозвіл певну суму коштів. Вважає, що має всі можливості і соціальні гарантії забезпечення життя свого сина за кордоном, тому звернулась з даним позовом до суду. Просила суд надати дозвіл на оформлення всіх повязаних із перетинанням державного кордону України документів, для виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON]; дозволити виїзд за межі України неповнолітнього сина [PERSON], разом з [PERSON], без згоди та супроводу його батька. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги уточнили, просили суд надати дозвіл на оформлення всіх повязаних із перетинанням державного кордону України документів, для виїзду за кордон неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON] в період з 01 серпня 2015 року по 01 серпня 2017 року; дозволити виїзд за межі України неповнолітнього сина [PERSON], разом з [PERSON], без згоди та супроводу його батька в період з 01 серпня 2015 року по 01 серпня 2017 року. Відповідач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, всебічного та обєктивного дослідження, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, 20 вересня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1555. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 21 січня 2014 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб розірвано. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, з червня 2008 року вона з відповідачем не підтримує сімейних стосунків. Син весь час проживає з нею і повністю перебуває на її утриманні. Оскільки батько дитини в добровільному порядку не надавав матеріальну допомогу, це змусило її звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2008 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитини повноліття. Протягом семи років батько не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився його життям. Вказаний факт підтверджується довідками ДНЗ № 18 та ЗОШ № 24 від 06.04.2015 року. 26 січня 2015 року позивач вдруге уклала шлюб з громадянином України - [PERSON], який має право на проживання в Федеративній Республіці Німеччини (м. Хамм). Що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого (а також переклад та апостиль) є в матеріалах справи. Маючи намір виїхати на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччини, позивач письмово звернулась до колишнього чоловіка, [PERSON], з пропозицією дати дозвіл на виїзд за кордон їх неповнолітнього сина. Проте, своє письмове звернення по даному питанню відповідач проігнорував. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Як вбачається із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Одним із питань, яка має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. У СК України це питання не регламентовано. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються нормами Цивільного кодексу України. Згідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Ст. 33 Конституції України гарантує кожному громадянину, в тому числі і дитині, свободу пересування, вільне право залишати територію України, якщо це відповідає інтересам дитини. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. У п. 2 ст. 4 цього Закону, зазначено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 в редакції постанови КМУ від 25.08.2010 р. № 724, передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України без згоди та супроводу другого з батьків. Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини. Постановою КМУ від 25.08.2010 р. № 724 до Правил перетинання державного кордону внесено зміни, відповідно до яких у п. 18 зазначається, що оформлення паспорта (проїзного документа) здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників, батьків чи дітей), а у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, із ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчується нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до замовлення.

Outcome: approved