Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, в подальшому уточнивши його, та просить визнати недійсним договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки 649-650, укладений 13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON]; скасувати реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект», вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]; встановити спосіб виконання рішення суду шляхом скасування реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект» та реєстрації за нею права власності на вказану квартиру. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 27 квітня 2006 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір №1589-08 ПОУ Н. В якості забезпечення зобов'язання по кредитному договору 27 квітня 2006 року між нею та Банком також був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1657, за яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], що належить їй на праві приватної власності. Також [PERSON] вказує, що 13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кей-Колект» був укладений Договір відступлення прав вимоги за вищевказаним договором іпотеки, а 22 травня 2015 року TOB «Кей-Колект» зареєструвало за собою право власності на квартиру [ADDRESS]. Заочним Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2015 року, що набрало чинності, Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1657, був визнаний недійсним. Тому, позивачка вважає, що відповідний Договір відступлення прав вимоги від 13 лютого 2012 року також є недійсним, а реєстрація права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» підлягає скасуванню. У судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та позивачка подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» та представник третьої особи Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивачки про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір №1589-08 ПОУ Н, відповідно до умов якого Банк надав позивачці кредит в сумі 100 000, 00 дол. США на споживчі потреби, а позивачка зобовязалась повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 27 квітня 2027 року. В якості забезпечення зобов'язання по кредитному договору 27 квітня 2006 року між позивачкою та Банком також був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1657, за яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], що належить позивачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу №1654 від 27 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кей-Колект» був укладений Договір відступлення прав вимоги за вищевказаним договором іпотеки, а 22 травня 2015 року TOB «Кей-Колект» зареєструвало за собою право власності на квартиру [ADDRESS]. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 травня 2015 року, що набрало чинності, Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1657, був визнаний недійсним. Також судом встановлено, що у спірній квартирі на час відступлення прав вимоги проживала і досі проживає позивачка разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], а з 2008 року донькою [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною довідкою-випискою з будинкової книги про склад сімї та реєстрацію, наявною в матеріалах справи. Статтями 215, 216 ЦК України встановлено, що Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, в тому числі, у разі \~визнання іпотечного договору недійсним. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки 649-650, укладений 13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», та скасування реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект», оскільки наявність такої реєстрації після скасування договору іпотеки порушує як майнові права позивачки, так і законні права дітей на користування майном. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому, суд вважає також обґрунтованими вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved