Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду і просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті свекрухи до складу якого з поміж всього іншого входить земельна ділянка площею 2,6439 га (кадастровий номер 1825081200:03:000:0066) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Верлоцька сільська рада, що належала померлій згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420835 від 07.07.2006 року, виданий на імя «Волинець Олександра Михтодівна» на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 25 від 21.02.2005 року, інших спадкоємців які б мали право та претендували б на зазначене майно немає, а оформити право власності в позасудовому порядку неможливо. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника відповідача, позов просить задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON], народилась 29.03.1964 року в с. Став-Слобода, Радомишльського району Житомирської області, з 1985 року по даний час проживає та зареєстрована в [INFO]. 16 травня 2009 року померла свекруха позивачки, [PERSON], у віці 82 роки в с. Верлок, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 112987, видане Верлоцькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області 18.05.2009 року. Оскільки своїх рідних дітей чи онуків у [PERSON] не залишилось, чоловік позивачки, помер ще раніше, в звязку з її похилим віком та станом здоровя, позивачка почала проживати разом із спадкодавицею з 1991 року і до дня її смерті, тобто до 16.05.2009 року дані факти підтверджують довідки № 243 та № 244 від 27.04.2017 року та виписки з погосподарських книг за 1991-2023 роки, видані виконавчим комітетом Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи той факт, що позивачка проживала із [PERSON] з 1991 року та до дня її смерті (16.05.2009 року), а це майже 18 років, й у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї фактично прийняла спадщину після її смерті, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем в одному будинку, то позивачка, як спадкоємець 4-ї черги за законом, має право на спадкування її майна даний факт також підтверджує довідка № 242 від 27.04.2017 року з виконкому Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] входить земельна ділянка розміром 2,64 га, (кадастровий номер 1825081200:03:000:0066) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420835 від 07 липня 2006 року, виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 25 від 21.02.2005 року на імя «Волинець Олександра МИХТОДІВНА». Однак, у зазначеному вище державному акті була допущена помилка невірно зазначено по батькові, замість «МЕФОДІЇВНА» вказано «МИХТОДІВНА», проте факт належності покійній даного майна підтверджують довідки за № 245 та № 246 від 01.06.2016 року, видані виконкомом Верлоцької сільради Радомишльського району Житомирської області. Також, у відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, та згідно до Глави 10 п. 4.15 та п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації, передбачених законодавством України та за умови отримання витягу з ДЗК. Проте, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивачка, як єдина спадкоємиця за законом (ст. 1264 ЦК України) не має можливості через те, що у вищезазначеному держаному акті міститься підчистка та виправлення, а також не співпадає площа земельної ділянки із фактичною, що у свою чергу, відповідно до ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved