Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог, зазначила, що сторони з 10.01.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між подружжям припинені.. Позивачка вказує, що дитина проживає з матір`ю. Відповідач не має власного життя, постійної роботи та стабільного заробітку. Просить визначити місце проживання доньки - [PERSON] , [INFO] з матір`ю. Крім цього, в своїх позовних вимогах позивачка зазначає, що проживання дитини з одним з батьків не звільняє обох батьків від обов`язку виховувати дитину та матеріально її забезпечувати, тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання донька - [PERSON] в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 18.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 23.03.2021 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 18.05.2021 року роз`єднано позовні вимоги, виділено в самостійне провадження вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи Виконавчий комітет Суворовської районної у м.Херсоні ради в особі Служби у справах дітей надали до суду Висновок щодо місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №05, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.01.2014 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно Акту від 22.04.2021 року обстеження умов проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] для проживання, навчання та виховання дитини створено необхідні умови. Згідно Висновку виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради (органу опіки та піклування Суворовського району у м.Херсоні) від 13.05.2021 року №74, щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У контексті першочергового врахування інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, урахувавши висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини від 13.05.2021 року № 74, з огляду на те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд дійшов висновку, що місцем проживання дитини у цій справі слід визначити разом з позивачкою. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] у розмірі 3000, суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов`язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, беручи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 908 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved