Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання: - недійсним договору міни земельної ділянки площею 7,61 га в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, яка належала мені, на земельну ділянку площею 0,0048 :а в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Подорожненської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, яка належала ТОВ, укладений між мною, [PERSON], та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО- ҐІАРК 8» в особі директора Бойченко Олексія Олександровича, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу Бєлінським І.Д. за реєстровим номером 1533 від 07 грудня 2015 року; - визнання незаконним відповідний державний акт на право приватної вчасності на земельну ділянку для ведення. особистого селянського господарства, площею 7,61 га в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, виданого на ім 'я Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПАРК 8» за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-парк 8» про визнання договору міни недійсним та визнання незаконними державного акту на землю. Ухвалою суду від 26.09.2018 року закрито провадження в частині позову про визнання незаконним відповідний державний акт на право приватної вчасності на земельну ділянку для ведення. особистого селянського господарства, площею 7,61 га в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, виданого на ім 'я Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПАРК 8» за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-парк 8» про визнання договору міни недійсним та визнання незаконними державного акту на землю. Свій позов позивачка обґрунтовує наступним. Між нею та відповідачем в особі директора Бойченко О.О. 07.12.2015 року було укладеного договір міни земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу за реєстровим номером 1533. За цим договором вона передала у власність товариству належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 7,61 га в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, а товариство передало їй земельну ділянку площею 0,0048 га в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Подорожненської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Оскільки обмін був не рівнозначний вони домовилися про доплату позивачу різниці в розмірах земельних ділянок, а саме за 7,6052 га по ринковій вартості землі. Але після укладення договору міни товариство спочатку відтягувало оплату купленої землі, а потім зовсім відмовилося платити їй. Фактично між ними було вчинено договір купівлі-продажу земельної ділянки, а тому договір міни є удаваним, який приховує договір купівлі-продажу земельної ділянки, в зв'язку з чим наявні підстави для визнання фактично укладеного між ними договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, оскільки правовідносини, що випливають за укладеним договором не настали, тому вона змушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала заяву від 26.09.2018 року про розгляд справи без її участі, в частині позовних вимог про визнання незаконним відповідний державний акт на право приватної вчасності на земельну ділянку для ведення. особистого селянського господарства, площею 7,61 га в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, виданого на ім 'я Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПАРК 8» за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-парк 8» про визнання договору міни недійсним та визнання незаконними державного акту на землю відмовилася, інші позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслана йому судова повістка повернута. Відповідно до довідки Укрпошти «Рекомендований лист повернуто, в зв'язку з закінченням терміну зберігання». Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 23663985 від 04.06.2018 року місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-парк 8» є вул. Генерала Родимцева, 89, м. Кропивницький Кіровоградської області, куди і були направлені повістки. Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 07.06.2018 року на адресу суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що 07.12.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Агро-парк 8» було укладеного та нотаріально посвідчено договір міни земельними ділянками, що перебували у власності позивача та відповідача. Відповідно до п. 5 договору обмін земельних ділянок проводився без грошової доплати. Відповідно до п. 7 договору сторони домовилися, що вартість земельної ділянки, яка належить стороні один відповідає вартості земельної ділянки належної стороні два. Після узгодження всіх суттєвих умов договору між ними було укладено договір. Тому просить відмовити в задоволені позову [PERSON] Третя особа приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінський І.Д. в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованим листом за номером 670508 від 25.06.2018 року. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про перенесення справ не надавав. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що відповідно до договору міни від 07.12.2015 року [PERSON] передає у власність належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-парк 8» взамін передає у власність, належну йому на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У власність [PERSON] переходить земельна ділянка площею 0,0048 гектарів, в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Подорожненської сільської ради Свідловодського району Кіровоградської області, а у власність товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-парк 8» переходить земельна ділянка площею 7,61 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. (а.с.8) Як вбачається з інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 03.03.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-парк 8» є власником земельної ділянки площею 7,61 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. (а.с.10) Як вбачається з інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 07.09.2017 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0048 гектарів, в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Подорожненської сільської ради Свідловодського району Кіровоградської області. (а.с.11) Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК УКраїни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Міна (обмін) земельних часток (паїв) відповідно до вимог закону є цивільно-правовою угодою, яка може укладатися та реалізовуватись лише у порядку, передбаченому ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-464цс16, викладеному у постанові від 12 жовтня 2016 року, законодавець не закріпив у ЗК України чи інших законах України, крім Закону № 899-ІV, порядок міни земельних часток (паїв) в інших випадках. Обміняними можуть бути земельні ділянки за схемою «пай на пай» та лише у випадку, передбаченому статтею 14 Закону № 899-ІV. Порядок обміну земельних часток (паїв) в інших випадках законом не визначений. Пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до набрання чинності законами про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2018 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Тобто, обмін земельними ділянками, які є предметом оспорюваного договору міни відбувся не за схемою «пай на пай», за якою кожна із сторін договору відчужує на користь один одного свій пай та отримує взамін пай другої сторони. Таким чином, спірний правочин укладено в період дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також з порушенням вимог ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток, що в силу положень закону є підставою для визнання їх недійсними. Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладених у постановах від 12.10.2016 року у справі № 6-464цс16 та від 05.11.2014 року у справі № 6-172цс14. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. У відповідності до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. ЦК України визначає засади цивільного законодавства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст.407 ЦК України, яка визначає підстави виникнення права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже основною підставою укладення договору, є волевиявлення саме власника земельної ділянки. Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ст.203 ЦК України. Даючи оцінку оспорюваному договору міни земельних ділянок, суд виходить із наступного. Громадяни можуть отримувати земельні ділянки у власність з підстав та в порядку, визначеними положеннями ЗК України. Міна (обмін) земельних часток (паїв) відповідно до вимог закону є цивільно-правовою угодою, яка, однак, може укладатися та реалізовуватись лише у порядку, передбаченому в ЗУ від 05.06.2003 року «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Цей Закон застосовується лише одноразово при переведенні земельної ділянки (паю) з невизначеними межами в закріплену на місцевості земельну ділянку з конкретним цільовим призначенням. Статтею 14 цього Закону передбачено, що в разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. Пунктом 2 статті 15 «Прикінцеві положення» цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України розробити рекомендації щодо обміну земельними ділянками, одержаними власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). На реалізацію цієї норми Закону Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17.11.2003 року №288 було затверджено рекомендації щодо обміну земельними ділянками, згідно підпунктів 3,5 яких власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, звертається усно або письмово до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву, на яку він бажає обміняти свою земельну ділянку, із пропозицією укласти договір міни земельних ділянок. Оскільки обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників, то у разі відхилення пропозиції укласти договір міни земельних ділянок власник земельної ділянки, який виявив бажання її обміняти, має право звернутись із зазначеною вище пропозицією до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву. У разі прийняття пропозиції власником іншої земельної ділянки щодо обміну земельними ділянками власники земельних ділянок укладають договір міни земельних ділянок. Договір міни земельних ділянок укладається відповідно до вимог Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Право власності на земельну ділянку за договором міни виникає після нотаріального посвідчення договору міни земельних ділянок, одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників, оформлюють сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку. Згідно з пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. З 2012 року мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення неодноразово продовжувався шляхом внесення відповідних змін до ЗК України і діє до сьогодні. Отже, законодавець передбачив декілька підстав отримання у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, зокрема як земельний пай при приватизації сільськогосподарських підприємств для ведення товарного сільськогосподарського виробництва або як землі для ведення сільського господарства. Зазначеною нормою право на обмін земельних часток (паїв) можна реалізувати в період між проведенням зборів власників земельних часток (паїв) щодо розподілу земельних ділянок та видачею їхнім власникам державних актів на право власності на землю. Законодавець не закріпив у ЗК України чи інших законах України порядок міни земельних часток (паїв) в інших випадках. Отже, аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що обміняними можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай» та лише у випадку, передбаченому статтею 14 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Оскільки спірні договори міни земельних ділянок укладено в період дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв) та з порушенням вимог ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», що є підставою для визнання їх недійсними та задоволення позовних вимог. Крім цього, як встановлено з відповіді Міністерства юстиції України за № 47190/С-26987/19 від 04 грудня 2017 року, при посвідченні вищевказаного договору нотаріусом не в повній мірі була здійснена перевірка повноважень посадової особи ТОВ «АГРО- ПАРК 8», так як відсутнє рішення Загальних зборів товариства щодо обмеження повноважень директора, чим нотаріусом не дотримано вимоги пункту 1 гласи 5 розділу 1 Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 року № 357/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.02.2014 року за № 298/25075, що також свідчить про неналежність правочину. (а.с. 12-14) Таким чином заявлений позов є обґрунтованим, а договори міни земельних ділянок укладені із порушенням чинного законодавства, а тому є недійсними. Крім того, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п. 1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на суму 704,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved