Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відмову приватизаційної комісії Дніпропетровського Індустріально-педагогічного технікуму в особі її голови [PERSON] в приватизації квартири [ADDRESS] необґрунтованою та незаконною, та зобовязати приватизаційну комісію ДІПТ в особі її голови провести приватизацію даної квартири. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1274 від 10.05.2007 року змінено правовий режим нежитлових приміщень поз.6-11, загальною площею 38,7 кв.м., у гуртожитку за адресою: вул. Будівельників, 30 і ввести їх до житлового фонду для постійного проживання як квартиру №26. Згідно письма Дніпропетровської облдержадміністрації та Рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради у місті Дніпропетровську за № 97/1 від 20.04.2001 року вона отримала приміщення для переобладнання під квартиру жилою площею 15,67 кв.м., загальною площею 43,0 кв.м., у квартирі [ADDRESS] зі складом родини один чоловік, у звязку з цим вона була знята з квартирного обліку та їй було видано ордер № 3638 серія 1. За час проживання у цій квартирі з 2001 по 2004 роки вона за свої кошти фактично побудувала квартиру: провела електрику, переставила зовнішні та внутрішні двері, замінила вікна, обладнала санвузол, на місті якого була яма, поштукатурила стіни, залила цементом підлогу,закрила діру у стелі кімнати тощо. 09.09.2013 року листом за № 954 директор Дніпропетровського Індустріально-педагогічного технікуму та Голова приватизаційної комісії [PERSON] відмовив їй у приватизації квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що згідно зі Статутом ДІПТ та умовами контракту, який укладено з [PERSON] освіти і науки України від 26.06.2007 року до його службових обовязків не входить вирішення питань, щодо приватизації державного майна. Позивачка вважає дії відповідача неправомірними та просила визнати відмову приватизаційної комісії Дніпропетровського Індустріально-педагогічного технікуму в особі її голови [PERSON] в приватизації квартири № 26, дома № ЗО по вул. Будівельників в м. Дніпропетровську необґрунтованою та незаконною, та зобовязати приватизаційну комісію ДІПТ в особі її голови провести приватизацію даної квартири. Позивачка та її представник в судому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Приватизаційна комісія Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму в особі голови [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - держава в особі [PERSON] освіти та науки України до суду не з`явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та його відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1274 від 10.05.2007 року змінено правовий режим нежитлових приміщень поз.6-11, загальною площею 38,7 кв.м., у гуртожитку за адресою: вул. Будівельників, 30 і ввести їх до житлового фонду для постійного проживання як квартиру №26. Виключити вищезазначені приміщення з фонду нежитлових приміщень. Дозволити професійно-технічному училищу №12 переобладнати вищевказані нежитлові приміщення під квартиру для постійного проживання, погодивши проектну документацію в установленому порядку(а.с.16). Згідно рішення №1436 від 09.06.09 року виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради вирішено оформити право державної власності, з видачею свідоцтва за державою, в особі [PERSON] освіти і науки України, на квартиру №26 у будинку літ.В-5, житловою площею 26,4; кв.м., загальною площею 38,7 кв.м. Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму за адресою: вул. Будівельників, 30 (а.с.17). Згідно з ордера №3638 серії І від 27 квітня 2001 року, виданого головою виконкому Красногвардійської райради народних депутатів на підставі рішення виконкому Красногвардійської ради народних депутатів в м. Дніпропетровська від 20 квітня 2001 року за №97/1, [PERSON], на склад сім'ї з однієї особи на право зайняття 1 кімнати жилою площею 15.67 кв.м. та загальною площею 43,0 кв.м. квартири [ADDRESS] (а.с.22). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS], Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму, являється державною власністю, в особі [PERSON] освіти і наука України, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради (а.с.23). Згідно наказу №199 від 22.06.2010 року «про створення тимчасової приватизаційної комісії» вирішено створити в індустріально-педагогічному технікумі тимчасову приватизаційну комісію для перевірки документі приватизованих квартир за адресою: вул. Будівельників, 30 (а.с.12). [PERSON] освіти і науки України [PERSON] було розяснено, щодо її звернення 28.10.2013 року, щодо процедури оформлення права власності на квартиру [ADDRESS], яка перебуває на балансі Дніпропетровського індустріально-педагогічного технікуму (а.с.13). Листом №954 від 09.09.13 року Індустріально-педагогічного технікуму [PERSON] на її звернення від 04.09.2013 року повідомлено, що згідно зі статутом Дніпропетровського Індустріально-педагогічного технікуму та умовами контракту, який укладено з [PERSON] освіти і науки України від 25.06.2007 року до їх службових обовязків не ходить вирішення питання, щодо приватизації державного майна (а.с.7). У відповідності до\~ст. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Статтею 9 Житлового кодексу України\~встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду\~це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в звязку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства. Конституцією України\~закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», який прийнято 19 червня 1992 р. за № 2482-Х11. Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2\~ст.2 цього Закону. Відповідно до\~ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків\~памяток садове - паркового мистецтва, історикокультурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС». Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року\~передбачене, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю. Згідно з п.5 ст.5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Матеріали справи підтверджують, що позивач участі у приватизації державного житлового фонду не брала, житло знаходиться на балансі відповідача. Згідно з п.10\~ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Відповідно до\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації. У відповідності до\~ст. 16 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права. З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги в частині визнання відмови приватизаційної комісії Дніпропетровського Індустріально-педагогічного технікуму в особі її голови [PERSON] в приватизації кварти №26 дома 30 по вул. Будівельників м. Дніпропетровську необґрунтованою та незаконною підлягають задоволенню. Приходячи до висновку про необхідність визнання відмови приватизаційної комісії Дніпропетровського Індустріально-педагогічного технікуму в особі її голови [PERSON] в приватизації кварти №26 дома 30 по вул. Будівельників м. Дніпропетровську необґрунтованою та незаконною, суд виходить із змісту положень\~ст.16 ЦК України, заявлених позовних вимог та того, що належним способом захисту порушеного права буде саме визнання відмиви незаконною у відповідності до п.10 ч.2\~ст.16 ЦК України, оскільки зазначене рішення суперечить наведеним судом вище нормам законодавства України та порушує права позивача на отримання житла у власність. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність. Так, зокрема, наймач повинен звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво. Зазначена процедура передбачена\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до\~статті 5 цього Закону\~оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині зобовязання приватизаційної комсісї Дніпроптервоського індустріально-педагогічного технікуму в особі її голови [PERSON] провести приватизацію даної квартири підлягають задоволенню, оскільки, зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, визнання незаконним рішення органу приватизації, зобов'язати вчинити певні дії. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved