Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не виконує свої обов`язки по утриманню дітей. Ухвалою судді від 27 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилась, проте надала заяву про розгляд справу без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав повністю. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved