Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, мешкають окремо, шлюбні відносини припиненні більш ніж пів року, непорозуміння у відносинах призвели до втрати почуттів один до одного, відповідач пішов з сім`ї. Сумісне господарство подружжям не ведеться, подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Дитина прозиває з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батько добровільно надає допомогу на утримання дитини. Позивач - у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, згідно якої просила справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, про згоду з позовною заявою, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини, що сторони зареєстрували шлюб 10 жовтня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що 10 жовтня 2014 року зроблено відповідний актовий запис № 602. Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від спільного шлюбу у подружжя народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Однією сім`єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved