Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що після смерті її батька [PERSON], померлого 02.01.2000 року, відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], загальною площею 45,0 кв. м., житловою площею 30,0 кв. м. (з них ? частина належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № 36615 від 29.05.1995 року та ? частина належала йому в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]І.). Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є вона, її мати (дружина померлого) [PERSON], та її сестра (дочка померлого) [PERSON]. Після смерті [PERSON] фактично тільки вона прийняла спадщину за законом, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала з батьком у спірній квартирі та у встановлений законом строк звернулася до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в результаті чого державним нотаріусом було заведено спадкову справу № 714, але свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру вона не отримала. При цьому, [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на її користь, а [PERSON] на час відкриття спадщини спільно зі спадкодавцем не проживала, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк не зверталася. Звернувшись 27.03.2017 року до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на частину спірної квартири, їй було відмовлено, у звязку з неможливістю витребування спадкової справи відносно майна померлого 02.01.2000 року [PERSON] з Донецького обласного державного нотаріального архіву, що знаходиться в м. Донецьку, територія якого тимчасово не підконтрольна владі України. Оформити право власності на частину спірної квартири іншим чином неможливо, а тому за захистом своїх прав та законних інтересів вона була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на ? частину вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, до суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 36615 від 29.05.1995 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на праві приватної спільної (сумісної) власності належить [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с. 8/. Розмір часток у спільній (сумісній) власності на вищевказану квартиру не було виділено в натурі та зареєстровано у встановленому законом порядку, однак суд вважає можливим визначити їх співвідношення між чотирма власниками у рівних частинах, тобто по ? частині кожному, оскільки дана обставина була визнана сторонами та не підлягає доказуванню, відповідно до ст. ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 271389 від 26.07.1998 року, [PERSON], померла 25.07.1998 року /а.с. 15/. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], яку прийняв її син [PERSON], як такий, що спільно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак свідоцтва про прийняття спадщини останній не отримав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 402257 від 03.01.2000 року, [PERSON], помер 02.01.2000 року /а.с. 16/. Після смерті [PERSON], померлого 02.01.2000 року відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] (з них ? частина належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № 36615 від 29.05.1995 року та ? частина належала йому в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]І.). На час смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS], були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], що підтверджується особовим рахунком № 1990 від 16.01.2017 року /а.с. 17/. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON], спадщину після смерті [PERSON] не приймала та відмовилася від її прийняття на користь позивачки [PERSON], подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Відповідачка [PERSON] на час відкриття спадщини спільно зі спадкодавцем не проживала, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк не зверталася З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47349263 від 06.04.2017 року вбачається, що до майна померлого 02.01.2000 року [PERSON], 07.07.2000 року була відкрита спадкова справа, яка на даний час знаходиться в архіві. Постановою Першої Маріупольської державної нотаріальної контори № 680/02-31 від 27.03.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 02.01.2000 року [PERSON], яке складається з частки квартири [ADDRESS], у звязку з тим, що архівні спадкові справи, за період 1943-2001 років, у тому числі спадкова справа до майна померлого [PERSON] були передані для подальшого зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, що знаходиться в м. Донецьку, територія якого тимчасово не підконтрольна владі України, тому доступ до архівних документів відсутній /а.с. 18/. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позивачка є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 02.01.2000 року, інші спадкоємці першої черги за законом відповідачі у справі [PERSON], [PERSON] не заперечували проти визнання права власності на частину спірної квартири за позивачкою, крім того, позивачка позбавлена можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, а тому суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею в судовому порядку право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 45,0 кв. м., житловою площею 30,0 кв. м..

Outcome: approved