Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], з ? частини всіх доходів на 1/3 частину всіх доходів щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.07.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітнього дочки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої УПСЗН Жовтневого району м. Маріуполя дитина [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства. На підставі викладеного, вона вимушена регулярно нести додаткові витрати пов'язані з вихованням дитини, яка є інвалідом дитинства з вадами слуху. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що судом у 2013 році з відповідача були стягнуті аліменти без урахування стану здоров'я дитини. Вона постійно потребує матеріальних затрат для підтримки стану здоров'я дочки, придбання та ремонт слухових апаратів та витрат на навчання. Відповідач не регулярно сплачує аліменти та має заборгованість. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та пояснив, що має кредитні зобов'язання перед ПАТ «ВБР» та ПАТ «ПриватБанк». Дійсно виникла заборгованість по аліментам, у зв'язку із тим, що не має постійного місця роботи, але на даний час влаштовується на роботу та буде поступово погашати заборгованість по аліментам. Зазначив, що з часу винесення рішення про стягнення аліментів, тобто з липня 2013 року стан дитини не погіршився. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2013 року, ухваленим у справі №2/263/2400/2013, з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] стягнуті аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки №119 від 20.11.2012 року виданої УПСЗН Жовтневого району ММР [PERSON], має на утриманні дитину інваліда [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи справу суд враховує: по-перше, матеріальний стан [PERSON] з часу винесення рішення про стягнення аліментів не змінився; по-друге, стан здоров'я дитини інваліда не змінився; по-третє, відповідач має кредитні зобов'язання перед банками, які виникли до стягнення аліментів; відповідач на даний час працевлаштувався і знаходиться на випробувальну терміні, проте наявна заборгованість з виплати аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підставі для зміни розміру аліментів і відмовляє в задоволенні позову та роз'яснює позивачці [PERSON], що додаткові витрати на виховання дитини стягуються відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України. Суд не стягує з позивачки судовий збір, оскільки законні представники дітей-інвалідів звільняються від його оплати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed