Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] р. у відкритому листі по результатам медіа-диверсії на тему «[INFO]» голова правління ПАТ «Одеська кіностудія» - [PERSON], що був розміщений на офіційному сайті ПАТ «Одеська кіностудія» - odessafilm.com.ua відносно позивачки була поширена неправдива інформація, яка порушує її честь і гідність, завдає шкоди діловій репутації. Відповідач в контаксті опису співробітників ПАТ «Одеська кіностудія», які брали участь у брифінгу стосовно роботи Одеської кіностудії, зазначив наступне: «[PERSON]… данный человек был уличён, я могу говорить только о фактах… частично пропало и это отфиксировано, как сотрудниками цеха, так и другими сотрудниками, по этому поводу есть служебное расследование… реквизиты так и не найдены, рассчитан ущерб, мы подали на этого человека в суд, это факт…». Позивачка, посилаючись на норми чинного законодавства та ст. 28 Конституції України, зазначає, що заява Відповідача вразила її та спричинила тяжкі душевні страждання, вважає, що позивач зганьбив її перед людьми та порушив її право на повагу до гідності та честі, принизив та змусив почувати себе обтяжливо, незручно, прикро і скривджено. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, визнати вищезазначені відомості, наведені відповідачем у відкритому брифінгу 13.09.2014 р. неправдивими та такими, що порочать гідність, честь та ділову репутацію позивача, зобов'язати відповідача спростувати поширену недостовірну інформацію та стягнути моральну шкоду у розмірі 3000,000 грн. Представники відповідача позовну заяву не визнали, вважають її надуманою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, зазначивши, що відповідач жодним чином не ображав позивачку та недостовірну інформацію не розголошував, просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору до зали судового засідання не з'явився, повідомлявся судом про час, дату та місце розгляду судової справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідач на питання стосовно роботи позивачки на ПАТ «Одеська кіностудія» та проведення табелювання осіб, яких фактично не було на робочому місці відповів: «К сожалению, данный человек был уличён, ну так скажем, до тех пор, пока нет решения суда, я могу говорить только о фактах, часть костюмов и реквизитов пропало с Одесской киностудии и это отфиксировано как сотрудниками цеха, так и другими сотрудниками, по этому поводу есть служебные записки, по этому поводу было проведено служебное расследование. Костюмы, реквизиты так и не были найдены, по результатам проверки финансовой инспекцией на данного человека тоже есть, рассчитан ущерб. В любом случае мы подали на данного человека в суд, это факт. Какой ещё факт, чтобы вы понимали на чьё мнение вы опираетесь тогда, когда мы подали в милицию о пропаже костюмов и реквизита. Факт. На прошлой неделе появился неизвестный нам человек, который принёс те костюмы, бросил их возле проходной киностудии. Это факт! Это чёткая фиксация. По-видимому, в правоохранительных органах данному человеку чётко посоветовали: Вы всё-таки верните имущество на Одесскую киностудию, тогда не будет насчитан Вам ущерб, тогда это не будет считаться кражей…» Вимогами ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності, та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом з тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, спростування недостовірної інформації. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Відповідно до п. 15 Постанови пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: її опублікування у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. А саме знецінює як соціальну оцінку особи в очах оточуючих, так й набуту нею суспільну оцінку її ділових, професійних якостей при виконанні трудових, службових, громадських чи інших обов'язків, що ґрунтується на відповідності її діянь(поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. За таких обставин, твердження що «данный человек был уличён» є заявою відповідача про безапеляційні факти, які можуть бути підтверджені тільки рішенням відповідного суду; «часть костюмов и реквизитов пропало с Одесской киностудии» є заявою відповідача, якою він зазначає зв'язок між крадіжкою чи іншою втратою матеріальних цінностей та позивачкою, представниками відповідача не надано жодного належного документального підтвердження зазначеного; «На прошлой неделе появился неизвестный нам человек, который принёс те костюмы, бросил их возле проходной киностудии.» є заявою відповідача, якою він протиречить раніше зазначеному про те, що костюми та реквізити підприємства не було знайдено та пов'язує втрату безпосередньо з позивачкою; «По-видимому в правоохранительных органах данному человеку чётко посоветовали: Вы всё-таки верните имущество на Одесскую киностудию, тогда не будет насчитан Вам ущерб, тогда это не будет считаться кражей…» є негативним, оскільки містить інформацію про те, що поведінка позивачки не відповідає загальноприйнятим поняттям про добро та зло, та сповіщає, що вона нехтує обов'язками, порушує закон, намагаючись завдяки своєму становищу уникнути негативних наслідків, передбачених за порушення закону. За загальним правилом у випадку, коли особа звертається до органів державної влади із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, особа отримує наслідки такого звернення. Проте, на час розгляду справи, суду не надано підтвердження, що заяви відповідача ґрунтуються на встановлених компетентним судом фактах, оскільки заявлені відповідачем дії позивачки можуть кваліфікуватися відповідно до кримінального законодавства. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та так, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Жодних доказів достовірності поширеної відповідачем інформації суду не надано. Викладене вище переконливо свідчить про порушення немайнових прав позивачки. Статтею 299 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації, та має право звернутися до суду з позовом про захист ділової репутації. Внаслідок прес-конференції голови правління ПАТ «Одеська кіностудія», яка відбулася у вигляді відкритого брифінгу 13.09.2014 року було завдано моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд погоджується з вимогами позивачки в частині та вважає, що недостовірна інформація повинна бути спростована через засоби масової інформації, тобто шляхом розміщення відповідного повідомлення на сторінці Інтернет сайту odessafilm.com.ua у зверненні до Громадське ТВ, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, які сприйняли попередньо поширену інформацію. Моральна (немайнова) шкода, зокрема, виявилася в приниженні ділової репутації, зниженні престижу та підриві довіри до діяльності позивачки. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial