Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В позові зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належав йому на праві державного акту на право власності на земельну ділянку. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є сторони по справі. Позивачка сплатила відповідачу ? частину спірної земельної ділянки, у зв'язку з чим останній не заперечує проти визнання права власності в порядку спадкування за [PERSON] Позивачка звернулась до Першої державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено з причини невідповідності імені по батькові спадкодавця в державному акті на право власності. У зв'язку з вищенаведеним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0596 га по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO] Позивачка до залу судового засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач до залу судового засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням його цільового призначення. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 07.04.1999 року №556 земельна ділянка [ADDRESS] розміром 0,596 га, розташована за адресою: СТ «Азовсталець», належить [PERSON]. При цьому ім'я по батькові власника українською мовою викладено як «[PERSON]» замість «[PERSON]», як в усіх інших його документах (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.03.2008 року зареєстровано шлюб 15.03.2008 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.05.2008 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №929/02-31 від 29.04.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,0596 га, яка розташована на території СТ «Азовсталець» Жовтневого району м.Маріуполя (а.с.7). З особового рахунку [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом за адресою: [ADDRESS] по день смерті останнього. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (в редакції від 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У відповідності зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивачка на момент смерті чоловіка мешкала з ним однією родиною. У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає необхідним захистити права позивачки та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0596 га по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]

Outcome: approved