Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.02.2012 року рішенням Лебединського районного суду Сумської області № 2-112/12 з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - в розмірі 150 грн. на кожну дитину. На даний час [PERSON] досягла повноліття, а аліментів в розмірі 150 грн. на утримання доньки [PERSON] не вистачає, в зв'язку з різким підвищенням цін на продукти харчування та комунальні послуги. На даний час підвищився також і прожитковий мінімум для дітей і становить 459 грн. Донька потребує постійного медичного втручання, оскільки перебуває на диспансерному обліку в Лебединській ЦРЛ з чотирьох видів захворювань. Вона сама не має місця роботи, не отримує допомогу по безробіттю та за станом здоров'я не може отримати доходи шляхом виїзду на заробітки за межі України, як це вона робила на час призначення аліментів рішенням суду. Тому вона звернулася до суду і просить змінити розмір стягуваних аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] та визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивачка змінила свої вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти не в твердій грошовій сумі, а в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач не заперечив проти позову, але пояснив, що він не має можливості для сплати аліментів на утримання доньки в запропонованому позивачкою розмірі, так як отримує невелику заробітну плату та незадовільний стан здоров'я ( перебуває на диспансерному обліку в Лебединській ЦРЛ після проведеної в 1989 році операції). Аліменти згоден сплачувати по мірі можливості. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного: Даний спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які регулюються ст.ст. 180, 182-184 та ст.191 СК України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] позивачка народила доньку, [PERSON] (а.с.7), батьком якої є відповідач - [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 19.10.1999 року. За рішенням Лебединського райсуду Сумської області від 21.02.2012 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] - [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. щомісячно. На сьогоднішній день цих коштів явно недостатньо для матеріального забезпечення [PERSON], [INFO], оскільки прожитковий мінімум для дитини відповідного віку становить 1531 грн., а обов'язковий розмір аліментів, передбачений ч.2 ст.182 СК України, повинен становити не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, що на день розгляду справи становить 459.3 грн. Крім того, неповнолітня дитина має ускладнення в стані здоров'я та перебуває на диспансерному обліку в Лебединській ЦРЛ, що стверджується довідкою № 535 від 07.07.2016 року КУ Лебединської ЦРЛ (а.с.21) . Позивачка в зв'язку з віком та станом здоров'я не має постійного місця роботи та з 15.11.2015 року перебуває на обліку в Лебединському міськрайонному центрі зайнятості, але допомоги по безробіттю не отримує, що стверджується довідкою № 5606 від 08.07.2016 року (а.с.22). На даний час із-за ускладнень в стані здоров'я вона не може виїхати на заробітки за межі України, як вона виїжджала на момент прийняття рішення суду в 2012 році. Інших доходів позивачка не має. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Наведені вище обставини дають підстави суду вважати, що стан матеріального забезпечення позивачки та її неповнолітньої дитини погіршився, значно зросли ціни на продукти харчування, різного роду товари та послуги. Тому вимоги позивачки суд визнає обґрунтованими, розмір аліментів необхідно збільшити. При цьому суд погоджується з вимогами позивачки про стягнення з відповідача аліментів в процентному відношенні до прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки він має постійне місце роботи та стабільний заробіток, який, відповідно до наданої ним довідки №10 від 14.07.2016 в середньому за 6 останніх місяців становить 1801 грн.. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 р. по справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Виходячи з наведеного та беручи до уваги матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і одержувача, а також те, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів слід збільшити та стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідача у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial