Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що 15.09.2007 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними не склався. Подружні відносини між ними припинені. На сьогоднішній день дитина проживає із позивачкою, суперечок з приводу цього між ними не виникає. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. Він працює, його стан здоров'я добрий, тому він має змогу утримувати свою дитину. В судове засідання позивачка не з'явилася, від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити повністю. Відповідач до суду не з'явився, надавши заперечення та заяву про розгляд справи у його відсутність та часткове визнання позову: шлюб просить розірвати та стягнути аліменти в сумі 400 гривень, оскільки він має невисокий дохід та хворіє. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 15.09.2007 року уклали шлюб, серія [NUMBER], актовий запис №79; -згідно свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]; -згідно акту про встановлення факту проживання, дитина проживає разом із позивачкою. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, господарства спільного не ведуть, тобто шлюб існує формально. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст.. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальну допомогу, проживає окремо від дітей, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 400 гривень на дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial