Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що від спільного проживання з відповідачем мають сина, який знаходиться на її вихованні та утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. З останнім вони проживають окремо. [PERSON] добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, участі у вихованні сина не приймає, хоча зобов'язаний і в змозі утримувати дитину. Батько дитини свідомо самоусунувся від надання матеріальної допомоги сину, тому всі витрати по утриманню дитини лягли на неї. В судове засідання позивачка не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Дитина знаходиться на вихованні та утриманні позивачки (а.с.7). В даний час позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.8). Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році, а саме на момент вирішення даної справи у суді, прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1426 грн. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, таким чином повинні добросовісно виконувати обов'язки по забезпеченню належного рівня виховання дитини. Так як дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивачки, відповідач зобов'язаний виконувати обов'язки по вихованню дитини, а саме - сплачувати аліменти. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-УІІІ від 17.05.2017 р., який набрав чинності 08.07.2017 року були внесені зміни, зокрема в статтю 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку життя. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодою здоровою особою працездатного віку, працює офіційно та має стабільний заробіток, інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. За таких обставин, виходячи із засад справедливості, для повного дотримання інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини буде достатнім, обґрунтованим та законним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved