Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що 25.12.1991 року помер її батько, [PERSON], який на день смерті та постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за вищевказаною адресою. За життя він склав заповіт, в якому все своє майно заповів їй як дочці, та сину, [PERSON] по ? частині. Вона спадщину після смерті батька прийняла фактично, а брат відмовився від спадщини на її користь. У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з довідки про технічний стан нерухомого майна, право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстроване. Тому просить визнати право власності на житловий будинок загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 13,3 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами в с. Стара Басань Бобровицького району Чернігівської області по вул. Мисливській,86 по праву спадкування після смерті батька, [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 30 ). Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає (а.с. 29). Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. Згідно роз`яснень, викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7, від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Враховуючи зазначене, суд вважає, що справу слід розглядати на підставі норм ЦК УРСР. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слудуючого. Судом встановлено, що 25.12.1991 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЕЛ №250253 (а.с.6). Відповідно до довідок виконавчого комітету Старобасанської сільської ради №339 від 19.07.2017 року, [PERSON] на день смерті був зареєстрований в [INFO], разом з ним на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Стара Басань Бобровицького району Чернігівської області по вул. Мисливській, 86. За життя останній склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Старобасанської сільської ради, [PERSON] 01.03.1989 року, в якому все своє майно заповів [PERSON] та [PERSON] по ? рівних частинах (а.с.8). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, що вбачається із довідки Державного нотаріального архіву Чернігівської області та із постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 17, 25). Як вбачається із заяви [PERSON], посвідченої секретарем Старобасанської сільської ради, [PERSON] 03.03.2003 року, останній відмовився від спадщини після смерті батька на користь сестри, [PERSON], позивачки в справі (а.с.9). В свою чергу, спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла фактично у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, що виявилось в обробці земельної ділянки, проведенні поточного ремонту будинку, догляді за спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Старобасанської сільської ради №340 від 19.07.2017 року (а.с.11). Постановою нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори №2870/02-31 від 29.09.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 17). Як убачається з довідки про технічний стан нерухомого майна від 08.08.2017 року №446, право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами не зареєстроване (а.с.13). Відповідно до вимог ст. 534 ЦК УРСР, яка була чинною на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з приписами ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що спадкодавець помер, його син, [PERSON] від спадщини відмовився, а єдиним спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яка прийняла спадщину є [PERSON], яка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи. Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачка не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за нею права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину, тому суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved