Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що останній не проживає за вищевказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно договору дарування від 23.03.1993 року вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрований відповідач, але з січня 20163 року у квартирі не проживає, особистих речей його не має, комунальні послуги не сплачує. Така ситуація створює перешкоди у користуванні позивачкою належним їй об`єктом нерухомості, ускладнює реалізацію її прав, як власника житла. У зв`язку з цим, вона була вимушена звернутися до суду для вирішення спірного питання. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Треті особи надали суду письмові заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно до договору дарування від 23 березня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольського нотаріальної контори за №4-1459, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення від 17.06.1993 року за [NUMBER], [PERSON] зареєструвала своє право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 23.03.1993 року. Згідно довідки від 10.04.2019 року складеної ЖБК «Черемшина», [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , склад сімї: [PERSON] (син), не проживає за даною адресою з січня 2016 року. Згідно інформації від 05.04.2019 року виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані, [PERSON] та [PERSON] . Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] , а відповідно втратив право користування житлом, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення її прав, як власника спірного житла, з боку відповідача, за захистом якого вона звернулася до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved