Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 листопада 2000 року. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради за актовим записом № 1157. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння та повага. Сторони мешкають окремо з січня 2015 року. Тому позивачка змушена звернутися до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в газеті «Сумщина», але від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 038111, виданим 23.11.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради за актовим записом № 1157. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 036728, виданим 22.08.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції у м. Суми за актовим записом № 642. Сторони не підтримують шлюбні відносини з січня 2015 року, не ведуть спільного господарства. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння та повага. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення, а також враховуючи категоричне небажання позивачки на збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому подальше збереження сімї неможливе, а шлюб підлягає розірванню відповідно до ст. 112 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved