Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності, посилаючись на те, що 26 листопада 2001 року вона на підставі біржового контракту набула у власність кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі, а рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 листопада 2012 року вказаний біржовий контракт був визнаний дійсним. Оскільки зазначену квартиру вона придбала до укладення нею шлюбу, то кв. 62 в буд. 26 по бул 50 років Жовтня в м. Маріуполі була зареєстрована на [PERSON]. Однак при зверненні позивачки до реєстраційної служби їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації її права власності на спірну квартиру, оскільки у реєстраційному посвідченні Маріупольського БТІ було помилково зазначено адресу даної квартири замість бульвар 50 років Жовтня вулиця 50 років Жовтня. На підставі переліченого просила суд визнати за нею право власності на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву з проханням вирішити вказаний спір у її відсутність, наполягаючи на задоволенні поданого позову в повному обсязі та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що позивачка обрала невірний спосіб захисту, зазначаючи також, що за біржовим контрактом від 26 листопада 2001 року та рішенням суду від 13 листопада 2012 року [PERSON] набула право власності на [ADDRESS], а не на кв. 62 по бул. 50 років Жовтня 26. На підставі переліченого просила суд відмовити у поданому [PERSON] позові. Представник третьої особи до суду не зявився, надавши заяву з проханням вирішити спір у його відсутність, залишаючи при цьому вирішення справи на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із біржовим контрактом № 516 від 26 листопада 2001 року Універсальною товарною біржою «Гарант-Україна» був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (загальною площею 29,1 кв. м., житловою площею 16, 7 кв. м.), розташованої на 1-му поверсі 5-типоверхневого будинку, між [PERSON], з одного боку, та ДПІ в місті Маріуполі Донецької області, з іншого боку (а. с. 6). Відповідно до реєстраційного посвідчення БТІ м. Маріуполя № 40814 від 28 листопада 2001 року кв. 62 в буд. 26 по 50 років Жовтня в м. Маріуполі була зареєстрована за [PERSON] на підставі біржового контракту № 516 (а. с. 7). За свідоцтвом про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] одружився із [PERSON], актовий запис № 822 від 24 жовтня 2003 року, виконаний відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, внаслідок чого дружині було змінено прізвище на «Широкова» (а. с. 22). На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 листопада 2012 року, яке набуло чинності, було визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що був укладений 26 листопада 2001 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], з одного боку, та ДПІ в місті Маріуполі Донецької області, з іншого боку, та який був зареєстрований Універсальною товарною біржою «Гарант-Україна» за біржовим контрактом № 516 (а. с. 8). Натомість відповідно до рішення від 22 лютого 2016 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор відмовив у проведенні державної реєстрації права власності позивачки на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі на підставі невідповідності адреси обєкта нерухомості у біржовому контракті, реєстраційному посвідченні та рішенні суду, де зазначено адресу: [ADDRESS] (а. с. 5). Суд однак встановив, що за технічним паспортом, складеним 29 січня 2016 року на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі, а також за технічним паспортом, складеним 6 листопада 2001 року на кв. 62 в буд. 26 по 50 років Жовтня в м. Маріуполі, вбачається, що зазначена однокімнатна квартира розташована на першому поверсі багатоповерхового будинку, житлова площа якої становить 16,7 кв. м., а загальна площа відповідно 29,1 кв. м. (а. с. 9-10, 11-13). Крім цього з копії особового рахунку на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі вбачається, що наймачем вказаного житлового приміщення є [PERSON] (а. с. 14). Таким чином суд встановив, що в біржовому контракті від 26 листопада 2001 року та у рішенні Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 листопада 2012 року адреса кв. 62 в буд. 26 зазначена по вулиці 50 років Жовтня в м. Маріуполі, якої взагалі не існує в місті Маріуполі. Суд при цьому зазначає, що відсутність в місті Маріуполі вулиці 50 років Жовтня не потребує доказуванню, бо є загальновідомою інформацією в розумінні ч. 2 ст. 61 ЦПК України. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки за рішенням суду від 13 листопада 2012 року було встановлено набуття позивачкою права власності на [ADDRESS] за нормами ЦК України (в редакції 1963 року), то невідповідність найменування адреси у біржовому контракті від 26 листопада 2001 року та відповідно у рішенні суду від 13 листопада 2012 року не спливає на обсяг прав [PERSON], що у неї виникли на вказане нерухоме майно, бо суд встановив відповідність квартири, наведеної у правовстановлюючих документах, квартирі, вказаній у технічній документації. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача щодо невірного способу захисту [PERSON], оскільки інших правових механізмів встановлення фактичного набуття позивачкою права власності на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі цивільно-правове законодавство не передбачає, окрім можливості звернення до суду із вимогою про визнання такого права, яке не визнається іншою особою. Таким чином на підставі наведених правових норм суд дійшов висновку, що [PERSON] набула право власності на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в місті Маріуполі, яке не визнається іншими особами. З урахуванням переліченого, з метою захисту прав позивачки суд вважає необхідним задовольнити заявлені [PERSON] позовні вимоги у повному обсязі шляхом визнання за нею право власності на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі.

Outcome: approved