Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та просить постановити рішення яким: -визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], діючим від імені [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений Бессарабською товарною біржею 19.03.2002 року, зареєстрований в Комунальному підприємстві «Болградське бюро технічної інвентаризації» 25.03.2002 року № 27 - дійсним; -визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею - 26.7 кв.м., жилою площею - 15.8 кв.м., що складається з приміщень: № 1- коридор, № 2 - комора, № 3- кухня, №4 - жила кімната, № 5 - шафа. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона 19 березня 2002 року уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON] та [PERSON] та зазначений договір був зареєстрований на Бессарабській Товарній Біржі. Оскільки зазначений договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, виникла необхідність в судовому порядку визнати його дійсним та визнати право власності на зазначену квартиру. Позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, надала пояснення з підстав зазначених в позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до чинного законодавства. Позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі, про що кожен окремо надіслав до суду відповідні заяви (а.с.37-39, 43). Оскільки відповідачі - позов визнали і визнання ними позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що заяви відповідачів слід прийняти, і покласти в основу рішення. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 19 березня 2002 року на Товарній Біржі «Бессарабська» між позивачкою [PERSON] і [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу житлової квартири [ADDRESS], загальною площею 26,7 кв.м, жилою площею 15,8 кв. м., продажна вартість якої складала 2 700.00 гривен (а.с.4). При укладанні вищезазначеного договору були дотримані всі вимоги, пред'явлені до договору купівлі - продажу житлової квартири і сторони не оспорювали будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість житлової квартири. По всім пунктам договору сторонами була досягнута згода. При укладанні вищезазначеного договору позивачем була сплачена відповідачу обумовлена вартість житлової квартири, що підтверджується розпискою [PERSON] (а.с.11). Таким чином, при укладанні вищезазначеного договору купівлі-продажу житлової квартири сторонами були дотримані всі вимоги пред'явлені до цього договору. Договір купівлі - продажу житлової квартири [ADDRESS] був зареєстрований в КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» 25.03.2002 року за № 27 (а.с.10). . Мешкаючи у вищезазначеному житловому будинку позивачка не має можливості у повній мірі здійснювати свої повноваження по володінню, користуванню і розпорядженню належною їй квартирою, оскільки договір купівлі - продажу житлової квартири, укладений на Товарній Біржі «Бессарабська», не є правовстановлюючим документом, який має юридичне значення, з приводу чого вона була змушена звернутись до суду про визнання договору купівлі-продажу житлової квартири [ADDRESS] дійсним та про визнання за нею права власності на вищезазначену квартиру. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договори, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ст.19 Закону України від 01.07.2004 р. №1952 -1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім інших договір купівлі - продажу нерухомого майна, договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі в установленому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, а від так на даний час є нікчемним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що договір купівлі - продажу житлової квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON], був укладений і зареєстрований на біржі в установленому порядку, який пройшов державну реєстрацію в КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» (а.с.10), що також підтверджується технічним паспортом на цю квартиру, в якому зазначено, що [PERSON] власник квартири [ADDRESS]. Але згідно чинного законодавства такий договір повинен бути нотаріально посвідченим. Згідно актового запису про смерть № 823 від 29.09.2015 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції Одеської області - [PERSON] помер [INFO] року (а.с.44). Відповідачі по справі, які були сторонами даної угоди - позовні вимоги визнали, жодних заперечень щодо позовних вимог не висказали. Положеннями ст. 392 ЦК України визначено, що власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту цивільних прав є звернення до суду за захистом свого майнового права та інтересу шляхом визнання права. В ході розгляду справи неправомірності володіння майном не встановлено. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з правових наслідків недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору. Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що укладений договір купівлі - продажу житлової квартири 19 березня 2002 року, зареєстрований Товарною біржею «Бессарабська», може бути визнаним дійним, оскільки перешкод для визнання права власності на нерухоме майно у вигляді житлової квартири [ADDRESS] за [PERSON] суд не вбачає, у зв'язку з чим позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved