Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утриманні дітей та дружини, в якому зазначила, що 20.08.1999 року вона з відповідачем уклала шлюб, від якого народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON] - [INFO], які після розірвання шлюбу залишили проживати разом з нею. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2013 року. Згоди щодо розміру та порядку сплати відповідачем аліментів та його участі у вихованні та утриманні дітей між сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 1200,00 грн. щомісячно до повноліття дітей та на своє утримання 500,00 грн. щомісяця до працевлаштування, оскільки на теперішній час вона не працює. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила та просила суд стягнути з [PERSON] 1 700,00 грн. щомісяця на утримання дітей до досягнення ними повноліття, обґрунтувавши це тим, що згідно норм чинного законодавства вона тепер не може вимагати від відповідача сплачувати кошти на своє утримання, тому вказані 500,00 грн. вона просить «перекинути» на дітей. Відповідач в судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечував, однак лише у розмірі 1/3 частини усіх його заробітків, оскільки станом на теперішній час він переніс операцію, задля проведення якої на роботі взяв суду у розмірі п'яти тисяч гривень, яку повинен повернути до жовтня 2015 року і яка починаючи з вересня 2014 року буде вираховуватись з його заробітної плати щомісяця. Також додав, що із його заробітної плати вираховуються і страхові внески, а крім того, реабілітаційний період потребує від нього додаткових витрат. Разом з тим, зазначив, що кожного місяця, шляхом поштових переказів, на дітей він самостійно сплачує грошові кошти у розмірі 1 000,00 грн., і лише декілька разів по 700,00 грн. В обґрунтування вищевказаного надав суду копії медичних довідок та квитанції про сплату коштів, а також договір, укладений між ним та ПАТ «Укрграфіт» від 02.09.2014 року. Вислухав пояснення учасників процесу, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.08.1999 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 448 було зареєстровано шлюб між сторонами. Від вказаного шлюбу [INFO] народився [PERSON] та [INFO] [PERSON], які проживають разом з позивачкою, що в судовому засіданні не заперечувалось відповідачем. Спільне життя з відповідачем у позивачки не склалося і рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2013 року шлюб було розірвано. Згоди щодо розміру та порядку сплати відповідачем аліментів та його участі у вихованні та утриманні дітей між сторонами не досягнуто, хоча відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей надає, але періодично та не в повному обсязі. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача твердої грошової суми у розмірі 1 700,00 грн., суд вважає недоведеними, оскільки положеннями ч. 1 ст. 184 СК України, передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Однак судом встановлено, що відповідач офіційно працює на посаді вогнетривника на ПАТ «Укрграфіт» та щомісяця отримує заробітну плату. Статтею 61 ЦПК України встановлюється, що обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Таким чином, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] - [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28.07.2014 року і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial