Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.07.2012 року вона придбала у [PERSON] садибу, розташовану по [ADDRESS] Лебединського району Сумської області, яка складається з житлового будинку, надвірних будівель та земельної ділянки площею 0,1884 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Договір купівлі-продажу був укладений між сторонами усно та підтверджений письмовою розпискою. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу вони домовилися в строк до 31.12.2013 року. Однак, відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконала до цього часу, пояснюючи це тим, що вона тяжко хворіє та не має коштів. Тому [PERSON] просила визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаної садиби, укладений між нею та [PERSON], а також визнати за нею право власності на придбане нерухоме майно. В судове засідання сторони не з'явилися. В наданій заяві позивачка свої вимоги підтримала, відповідачка проти позову не заперечила. Справу сторони просили розглянути у їх відсутності. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов'язані зі спорами про нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено наступне. 17.07.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу (а.с. 12-14), згідно якого відповідачка продала, а позивачка придбала садибу, розташовану по [ADDRESS] Лебединського району Сумської області, яка складається з житлового будинку щитового обкладеного цеглою під літ. - «А», 1976 року побудови, загальною площею - 93,9 кв. м., житловою - 58,5 кв. м., надвірних будівель: погреба цегляного під літ. - «п/г»; літньої кухні шлакоблочної під літ. - «Б»; сараю шлакоблочного під літ. - «В», веранди цегляної під літ. -«б»; сараю цегляного під літ. - «В»; сараю цегляного під літ. - «Г»; вбиральні цегляної під літ. - «Д», огорожі дощатої під літ. - «№ 1-2», а також земельної ділянки площею 0,1884 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивачка зі свого боку виконала усі умови договору, сплативши на користь продавця в якості повного розрахунку за придбане майно кошти в сумі 12 000 грн. та отримала господарство у фактичне володіння. Відповідачка в свою чергу передала садибу покупцеві та зобов'язалася оформити угоду у нотаріуса до 31.12.2013 року, що визначено п. 3.1.5 договору (а.с. 13). Однак, взяті на себе зобов'язання не виконала до цього часу. [PERSON] до сьогодні користується садибою як власник, однак її право не оформлене належним чином. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Отже, в судовому засіданні встановлено, що 17.07.2012 року між сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору купівлі-продажу садиби по [ADDRESS] Лебединського району Сумської області, на підтвердження чого вони уклали договір (а.с. 12-14), оформлений у простій письмовій формі. За даною угодою покупець в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання, але продавець ухилився від подальшого нотаріального посвідчення договору. Згідно вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідачка визнала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі, про що надала заяву (а.с. 27), суд вважає, що права позивачки були порушені, а тому її вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved