Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON] , що зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 19.10.2012 за актовим записом №341. Вимоги мотивує тим, що спільне господарство не ведуть, їх сім`я фактично розпалась. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO]. У судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, натомість звернулась із заявою до суду, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, натомість надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов [PERSON] визнав повністю. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.10.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом №341 (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась, на що заперечень від відповідача не надходило (а.с.2). Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже з урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позивачці необхідно повернути 50 % судового збору, сплаченого нею при подачі позову та з відповідача на користь позивачки стягнути судовий збір у сумі 454 грн.

Outcome: approved