Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року, який було розірвано за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року. Від цього шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 4 червня 2014 року, яке набрало чинності 18 вересня 2014 року, визначено місце проживання малолітньої доньки сторін [PERSON] з її матірю [PERSON] До серпня 2013 року дитина проживала разом з позивачкою в смт.Немішаєве Бородянського району Київської області, а 8 серпня 2013 року відповідач відвіз її в Донецьку область до своїх батьків, де вона знаходиться до цього часу, та відмовляється повернути її, рішення суду не виконує, він та його батьки перешкоджають їй (позивачці) у зустрічах та спілкуванні з донькою. Оскільки відповідач самовільно змінив місце проживання дитини та всупереч рішенню суду продовжує незаконно утримувати її в умовах абсолютної відірваності від матері, що порушує права та інтереси як позивачки, так і дитини, то просила негайно відібрати малолітню доньку [PERSON] у відповідача, а також у інших осіб, у яких вона може перебувати не на підставі рішення суду чи закону, та передати її їй (позивачці). В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали і викладене в ньому підтвердили. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що в серпні 2013 року відповідач дійсно поїхав з дитиною до своїх батьків, де до цього часу з нею й проживає, але виконувати рішення суду та повернути доньку матері відмовляється, зважаючи на те, що це травмує дитину, а також в звязку з нестабільним психічним станом самої позивачки. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сімї Бородянської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] в судовому засіданні вважала за необхідне в інтересах дитини не відбирати дитину у батька, так як вона вже два роки з ним проживає. Вислухавши позивачку, її представника, відповідача, його представника, представника третьої особи, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 17 квітня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2013 року, і від цього шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи (а.с.5-11) та визнається сторонами. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.5-11,66,104,119,122-128,135), показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та що також визнається і сторонами, дочка сторін зареєстрована за місцем проживання її матері позивачки по справі [PERSON] в с.Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області по вул..Береговій,1, але фактично сторони разом з дитиною з 2012 року проживали в належній їм квартирі [ADDRESS]. З серпня 2013 року дитина, без згоди на це позивачки, проживає разом зі своїм батьком відповідачем по справі [PERSON] в будинку його батьків в с.Шевченко, м.Красноармійськ Донецької області по вул..Комунальній,14, відповідач перешкоджає позивачці зустрічатися з донькою. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 4 червня 2014 року, яке набрало чинності 18 вересня 2014 року, визначено місце проживання малолітньої доньки сторін [PERSON] з її матірю [PERSON] (а.с.5-11). Згідно висновку Бородянської райдержадміністрації від 19 червня 2015 року райдержадміністрація вважає за не доцільне відібрання малолітньої [PERSON] у батька, з яким вона проживає на протязі двох років, так як це травмує психіку дитини (а.с.116-117). Відповідно до ч.1 ст.162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Враховуючи викладене, оскільки відповідач самовільно, без згоди на це позивачки, змінив місце проживання дочки [PERSON], і навіть після винесення судом рішення щодо визначення місця проживання дитини з матірю дочку позивачці не повернув, жодних доказів, які б підтверджували, що повернення дитини суперечить її інтересам, зміну якихось обставин після винесення судом рішення від 4 червня 2014 року чи наявність реальної небезпеки для життя та здоровя дитини в разі її повернення за попереднім місцем проживання суду не надано, то суд,

Outcome: partial