Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], 22 лютого 2002 р. н., посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини. Вказувала, що мати дитини, [PERSON], померла 13 липня 2015 року. Зазначала, що відповідач з 2003 року не мешкає із дитиною, бо син мешкав разом із позивачкою та своєю мамою. З того часу та до тепер [PERSON] не виконує покладені на нього обовязки, не приймаючи участі у матеріальному забезпеченні дитини, у її вихованні, не цікавлячись протягом цього часу життям та здоровям сина. Після смерті матері дитини усі функції батьків [PERSON] позивачка виконує самотужки. Таким чином дитина перебуває на утриманні та вихованні позивачки. На підставі переліченого просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], 2002 р. н. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені нею позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додавши, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітнього [PERSON], оскільки батько дитини усунувся від його виховання. Відповідач до судового засідання не зявився повторно за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, яка діє на підставі довіреності, [PERSON], в судовому засіданні залишила вирішення питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача на розсуд суду, зважаючи на відсутність відомостей про фактичне місцезнаходження відповідача та даних, що його характеризують. Натомість просила суд при ухваленні рішення максимально врахувати інтереси дитини. Представник прокуратури, [PERSON], вважала за можливе ухвалити судове рішення про задоволення заявлених [PERSON] вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановлячи заочне рішення, на підставі чого зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників процесу, вислухавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно до свідоцтва про народження, виданого 3 травня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 286 від 28 березня 2002 року, вбачається, що [PERSON] народився 22 лютого 2002 року, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 30 травня 2005 року вбачається, що шлюб, укладений 10 листопада 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було вирішено розірвати (а. с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 15 червня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 1375 від 15 червня 2015 року, вбачається, що [PERSON] померла 13 червня 2015 року (а. с. 5). Відповідно до інформації, наданої комітетом самоорганізації населення «Новоселівка» за свідченнями свідків, а також згідно копії паспорту позивачки вбачається, що разом із [PERSON] мешкає її онук, [PERSON], 2002 р. н., в м. Маріуполі по вул. Осоавіахіма 43-А. Натомість батько дитини участі у вихованні сина не приймає, місце знаходження якого невідоме (а. с. 3, 10). На підставі довідки загальноосвітньої школа № 53 міста Маріуполя вбачається, що [PERSON] навчається у 8-в класі вказаного закладу, вихованням якого займається бабуся, [PERSON] Натомість батько дитини, відповідач, участі у вихованні сина не приймає та його навчанням не цікавиться (а. с. 9). З відповіді головного лікаря ЦПМСД № 2 міста Маріуполя вбачається, що [PERSON] відвідує педіатра разом із [PERSON] Натомість батько [PERSON] з дитиною не звертався до педіатра та його лікуванням не займався (а. с. 8). Свідки, [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки, в суді зазначали, що вони не бачили відповідача, [PERSON], бо вихованням [PERSON] займалася мати, [PERSON], а також позивачка. А коли мали [PERSON] померла, то вихованням онука повністю займається [PERSON] Місце знаходження відповідача свідкам невідоме. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати чи батько дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. За ч. 2 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів було в достатній мірі встановлено, що відповідач, будучи батьком неповнолітнього [PERSON] з моменту народження дитини не піклувався нею, не займався її вихованням, не надавав матеріальної допомоги, відмовившись фактично від участі у вихованні сина, то з огляду на зазначені обставини, суд вважає, що в судовому засіданні достатньою мірою було доведено винну поведінку відповідача щодо ухилення від виконання ним своїх батьківських обовязків по відношенню до сина, [PERSON]. Таким чином суд встановив, що оскільки [PERSON] ухилився від виконання своїх обовязків по вихованню [PERSON], 2002 р. н., то з метою захисту інтересів дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] шляхом позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього [PERSON]. Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати [PERSON] по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved