Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 15.10.2011 року у виконавчому комітеті Ворохтянської селищної ради, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області за актовим записом №20. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її вихованні та утриманні. Позивачка зазначає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони втратили один до одного почуття поваги, любові та довіри. Шлюбні відносини сторони не підтримують, оскільки відповідач переїхав у м.Хмельницький, де проживає з іншою жінкою. На даний час сторони не ведуть спільного господарства та спору про розподіл майна у них не виникає. Позивачці відомо, що відповідач часто їздить на заробітки за кордон, однак не може надати інформації про його доходи. Інших дітей, окрім спільного сина у відповідача немає. Згода щодо спільного утримання дитини між сторонами досягнута. Тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, малолітнього сина залишити проживати з нею, відновити її дошлюбне прізвище «Пилипишин», стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Вона просить задоволити позов. Відповідач повідомлявся про час і місце судового розгляду, в судове засідання на виклик суду не зявився, причини неявки не повідомив. Тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, постільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд заслухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2011 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб сторін (а.с.4).\~\~\~ Згідно записів у копії свідоцтва про народження (а.с.6), сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Поясненнями позивачки встановлено, що вони проживають окремо, неповнолітній син \~проживає \~з позивачкою та перебуває на її утриманні. Проживання дитини сторін з позивачкою також стверджується записами в довідці виконкому Ворохтянської селищної ради (а.с.17). Судом встановлено, що між сторонами склалися такі відносини, які виключають подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Тому шлюб слід розірвати. Щодо місця проживання дитини відповідач своїх пропозицій не висловив, тому малолітнього сина слід залишити проживати з матірю. Згідно правил ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Тому позивачці слід відновити її дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Відповідно до ст.18\~ Конвенції ООН «Про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач такого обовязку не виконує, тому кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Щодо розміру стягуваних аліментів, то суд враховує, що доходами дитини сторін є доходи позивачки, а відповідач не має на утриманні інших осіб. Тому заявлений позивачкою розмір аліментів суд вважає обґрунтованим. Відповідно до норм ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому сплачений позивачкою [PERSON] судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять одна копійка) слід стягнути з відповідача [PERSON] На підставі ст.ст. 110-113, 160, 180, 182-183,191 СК України та

Outcome: approved