Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Білокуракинської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що вона є далекою родичкою [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно позивачці. Про факт існування заповіту позивачка довідалася лише в березні 2018 року. Одружений [PERSON] не був, дітей не мав, інші спадкоємці відсутні. Звернувшись до нотаріуса з приводу оформлення спадщини позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. У зв`язку з цим позивачка просить суд визначити для неї додатковий строк для прийняття спадщини у 3 місяці. В судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві просила суд про розгляд справи без її участі, в якій підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача - Білокуракинської селищної ради у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про визнання позовних вимог, просив справу розглянути без участі представника ради. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії паспорту позивачка [PERSON] народилася [INFO] (а.с.3-5). Згідно копії довідки № 132 від 16.05.2018 року [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 010130 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 3,3568 га (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Постановою державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори від 31.07.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] (а.с.11). Згідно копії заповіту від 27.03.2003 року [PERSON] заповів земельний сертифікат позивачці (а.с.12). Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд визнає зазначену обставину поважною причиною та вважає за можливе визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved