Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що з 30 червня 1996 року вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який вони розірвали, відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 1 квітня 2013 року. За час спільного проживання у них 7.03.1997 року народилась дочка [PERSON], батьком якої записаний відповідач, що підтверджується записом у свідоцтві про народження 1-АМ № 224379, яке видано 8 травня 2012 року виконавчим комітетом Капустянської сільської Ради Тростянецького району Вінницької області. Дочка [PERSON], будучи повнолітньою, в даний час навчається у коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту І рівня акредитації на 4-му курсі денної форми навчання. Термін навчання з 1.09.2012 року по 30.06.2016 року. Договором № 58 від 25 серпня 2012 року про надання платних послуг Вінницьким кооперативним інститутом передбачена оплата за 4 рік навчання (2015-2016 роки ) - 9000 (дев'ять тисяч) гривень. Рішенням Тростянецького районного суду від 15 липня 2015 року постановлено стягувати з відповідача на користь повнолітньої дочки [PERSON], аліменти в розмірі 600 гривень щомісячно, до закінчення навчання. Відповідач працездатний, працює і має достатній заробіток (дохід), а тому має можливість оплатити ? частину за навчання їхньої дочки [PERSON] за 2015-2016 навчальний рік в сумі 4500 гривень. В звязку з цим просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на навчання повнолітньої доньки в сумі 4500 грн., а також понесенні судові витрати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просить суд їх задоволити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладенні в позовній заяві. Також суду пояснила, що договір про навчання дитини був укладений та підписаний саме батьком дитини [PERSON] На даний час відповідач працює за кордоном в РФ, тому має змогу оплачувати навчання дитини. Частину коштів за навчання, в сумі 4500 грн., вона, як матір, оплатила, а частину вважає, що має оплатити батько. Крім того, з відповідача було стягнуто аліменти, за рішенням суду, на утримання доньки, до закінчення навчання, але відповідач їх в повному обсязі не сплачує. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с. 27), позов не визнав, та пояснив суду, що його довіритель не має змоги оплатити вказані кошти, в звязку з тим, що на сьогоднішній день ніде не працює, хоча і зареєстрований приватним підприємцем. Однак, підприємницькою діяльністю не займається і доходів не отримує. Крім того, за рішенням Тростянецького районного суду від 15.07.2015 року з відповідача стягнено аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно з 18.03.2015 року по 30.06.2016 року, до закінчення навчання дитини. Тому, із отриманих аліментів, кошти за навчання, можуть бути сплаченні позивачем. Крім того, відповідач, за цим же рішенням сплачує аліменти в сумі 600 грн. щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив: Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.07.2015 року стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до 30.06.2016 року до закінчення навчання, а також аліменти в розмірі 600 грн. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с. 37-38). Як вбачається із копії довідки виданої Вінницьким кооперативним інститутом № 1759 від 20.11.2015 року, [PERSON] навчається в коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту на 4 курсі денної форми навчання на договірній основі. (а.с. 54). На підставі договору № 58 від 25.08.2012 року, укладеного між Вінницьким кооперативним інститутом в особі ректора та [PERSON], останній зобовязаний вносити плату за навчання доньки [PERSON], відповідно до умов договору, п. 4.2, вказаного Договору (а.с. 4). Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З аналізу даної правової норми випливає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. Але участь матері і батька у додаткових витратах на дитину не обовязково має бути рівною. Вирішуючи питання чи є навчання дитини в навчальному закладі на платній основі особливими обставинами, суд враховує положення ст. 53 Конституції України, якою визначено право на освіту, а також гарантії встановленні ст. ст. 28, 29 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією\~50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року та ратифікованої Постановою ВР\~№ 789-XII від 27.02.91 року. Згідно вказаних гарантій держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема, забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів, в тому числі освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 212 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 57 ЦПК). Таким чином, суд вважає, що здобуття освіти і є ті особливі обставини, які спрямованні на розвиток дитини. Визначаючи розмір участі відповідача в додаткових витратах, суд враховує його матеріальний стан, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших непрацездатних чи неповнолітніх осіб, тому виходячи із принципів розумності та рівності, суд вважає, що відповідач має сплатити ? частину від суми 9000 грн., яка становить 4500 грн., за навчання дитини в навчальному закладі. Встановлені в судовому засіданні обставини, в повній мірі спростовують позицію відповідача щодо неможливості сплати коштів. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн., а також витрати по оплаті правової допомоги в сумі 200 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 8). На підставі викладеного,

Outcome: approved