Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона проживає та зареєстрована за адресою: [INFO]. Наймачем вказаної квартири була її мати [PERSON], яка померла 04.09.2008 року. У вказаній квартирі також зареєстрований її брат [PERSON] [PERSON], з 1996 року її брат виїхав до Російської Федерації і припинив проживати у вказаній квартирі. Як наслідок він не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих його речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрований осіб, а так як відповідач їх не оплачує, вона змушена робити це сама. Отже, реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS], порушує її права, оскільки призводить до зайвого нарахування оплат за комунальні послуги, послуги водо- та газопостачання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що підставою для задоволення позовних вимог є норми ст. 71-72 ЖК України, а саме відсутність відповідача понад шість місяців у спірній квартирі. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи була повідомлений через оголошення в друкованих засобах масової інформації. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 224 та ч. 2 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що квартира № 90 за адресою: м. Херсон, вул. Дорофеєва, 14, перебуває у державній власності. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. Вказані факти підтверджуються довідкою с місця проживання про склад сімї № 1437 від 17.05.2014 року, що завірена печаткою ПП Жилсервіс. Наймачем вказаної квартири була [PERSON], яка померла 04.09.2008 року, що також вбачається з вищезазначеної довідки. Відповідно до акту від 20.05.2014 року, що завірений підписами сусідів та скріплений печаткою ПП Жилсервіс за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає тривалий час [PERSON] До вказаного акту додано погодження з співвласниками квартир, розташованих в одному житловому будинку з квартирою № 90 по вул. Дорофеєва, 14. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 1991 року проживає за адресою: [INFO], та тривалий час спілкується з родиною позивачки. Брата позивачки вона знала, однак у 1996 році він виїхав до Росії, де проживав з бабусею та дідусем. Нещодавно він приїздив на Україну та приходив до неї в гості, де розповідав, що має сімю та постійне місце проживання у Росії. Намірів повернутися до спірної квартири не висловлював. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою № 90 за адресою: м. Херсон, вул. Дорофеєва, 14, оскільки він відсутній за вказаною адресою понад шість місяців, а саме з 1996 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved