Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від доходу щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, покликається на те, що від шлюбу з відповідачем народилася донька [PERSON], [INFO]. Протягом року відповідач не виконує покладених на нього обов'язків батька, у добровільній формі не надає жодної допомоги на утримання дитини та не приймає участі у її вихованні. Відповідач працевлаштований за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу та отримує заробітну плату, яку витрачає на свої потреби. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчих документах не проводиться, інших дітей немає. Дитині потрібні чисельні витрати на повноцінне харчування, одяг, оплату дитячого дошкільного закладу, на оплату проїзду, повноцінний духовний та фізичний розвиток, оплату послуг психолога, оплату послуг репетитора з англійської мови та інше. Позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини, викладені у позові, який просили задоволити. Доповнили, що дитина хворіє на хронічний пієлонефрит, який потребує постійного лікування та знаходиться на «Д» обліку. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково, пояснивши, що відповідач не відмовляється від утримання своєї доньки, однак не має змоги платити аліменти у розмірі, визначеному позивачкою, оскільки в нього на утриманні знаходиться мати, яка є людиною похилого віку. Погоджується на сплату аліментів у розмірі ? частини розміру його заробітної плати. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка виховує доньку, що має хронічні захворювання, проживає разом з такою, і відповідача - платника аліментів, який є військовослужбовцем та перебуває на контрактній службі, що не тягне за собою додаткових витрат, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, матеріальний стан позивача та відповідача, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 1/3 частини від доходів, але не менше 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити прожитковий мінімум. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про те, що відповідач несе додаткові витрати на утримання матері [PERSON], 1932 р.н., оскільки ними не представлено жодних доказів цього, а остання перебуває на обслуговуванні в Дрогобицькому міському територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) з 16.05.2016 року по даний час, що підтверджується довідкою №225 від 19.10.2016 року. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч.1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved