Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.03.2016 року їй належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за вищевказаною адресою. У житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але не проживає в ньому з 2002 року, не бере участі у його утриманні та не оплачує комунальні послуги, з реєстрації не знятий, його особистих речей у будинку немає, у зв'язку з чим вона звернулася з позовом до суду. Представник позивачки у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених у позовній заяві, і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому враховуючи думку представника позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на підставі статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 04.03.2016 року, посвідчених державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М. та зареєстрованих в реєстрі за № 2-394 і № 2-397, позивачці належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 6). Вищевикладене також підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 54900303 і № 54900487 від 11.03.2016 року (а.с. 5, 7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], - відповідач по справі і [PERSON], актовий запис № 20 (а.с. 17). 19.01.2016 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області встановлено факт не проживання [PERSON] разом із спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини 14 грудня 2014 року за адресою: [ADDRESS]. Вказане рішення набрало чинності (а.с. 14). Відповідач [PERSON] зареєстрований у даному будинку, але не проживає в ньому з 2002 року без поважних причин, його особистих речей у будинку немає. Викладене підтверджується довідкою Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 393/02-13 від 03.05.2017 року [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2002 року і по теперішній час (а.с. 13), актом про не проживання від 03.05.2017 року, складеними депутатом Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, з якого вбачається, що [PERSON],[INFO] постійно не проживає за вищевказаною адресою в період з 2002 року і по теперішній час (а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у будинку з 2002 року, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved