Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду про стягнення моральної шкоди з відповідача, та її вимоги підтримав в судовому засіданні представник і мотивує тим, що [PERSON]. з 03.03.2003 року до 06.03.2014 року; працювала на ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», була звільнена у зв'язку з виходом на пенсію. Рівень виробничого шуму, пилу, важкості праці, де працювала позивачка, не відповідав вимогам державних санітарних норм. В результаті роботи в неналежних умовах [PERSON] отримала професійне захворювання. Захворювання професійне: ХОЗЛ пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень П ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму. (Основний діагноз). Багатовузловий зоб, субклінічний гіпотиреоз. Шийний остеохондроз з сенсорними порушеннями. Далекозорість слабкого ступеню обох очей. (Супутній діагноз), що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання №24 від 06.03.2014р. Причиною професійного захворювання, згідно акту розслідування профзахворювання № 24 від 06.03.2014р. є недосконалість технологій, неефективне використанням засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Відповідно до акту огляду МСЕК від 15.04.2015 року ступінь втрати професійної працездатності становить 60%. Вплив шкідливих виробничих факторів спричинив [PERSON] моральну шкоду, порушилися нормальні життєві зв'язки, вона стала інвалідом 3-ї групи, має обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях, все це вимагає додаткових зусиль по організації її життя і веде до нових переживань, тому просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] 60000 грн. моральної шкоди заподіяної внаслідок ушкодження здоров'ю. Представник ВАТ «Сумське НВО ім.. М.В. Фрунзе» в судовому засіданні з позовними вимогами [PERSON] не погодився, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 24 від 06.03.2014р. складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно [PERSON], не встановлено порушень товариством нормативних актів про охорону праці та не визначено особи Товариства, які допустили такі порушення, крім того, зазнчив, що документи, на які посилається позивачка, як на підставу заподіяння моральної шкоди, а саме - довідка МСЕК і акт розслідування професійного захворювання є документами, що підтверджують виявлення професійного захворювання і встановлення у зв'язку з цим втрати працездатності і ніяким чином не можуть бути беззаперечним доказом заподіяння моральної шкоди. Вважає, що позивачка отримала професійне захворювання зі своєї вини та не довела заподіяння їй моральної шкоди, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди з ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 03.03.2003 року до 06.03.2014 року; працював на ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», була звільнена у зв'язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5-6). Актом розслідування професійного захворювання № 24 від 06.03.2014 року [PERSON] встановлено професійне захворювання у вигляді: ХОЗЛ пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень П ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму. (Основний діагноз). Багатовузловий зоб, субклінічний гіпотиреоз. Шийний остеохондроз з сенсорними порушеннями. Далекозорість слабкого ступеню обох очей. (Супутній діагноз). (а.с. 8). Довідкою з акту огляду МСЕК від 02.04.2015 року [PERSON] встановлено 60 % ступінь втрати працездатності, безтерміново. (а.с. 10) Між сторонами виникли цивільно-трудові правовідносини, які регулюються КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтеєю 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові без посередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разу виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р.) відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Не зважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, передбачене ч.1 ст. 43 Конституції України та абз. 2 ст. 5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст. 43 Конституції України, ст.ст. 153, 157 КЗпП України та ст..ст. 6,13 Закону України «Про охорону праці» зобов'язаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним та нормам охорони праці. З урахуванням викладеного суд вважає необхідним, стягнути з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 12000 грн., враховуючи те, що [PERSON] втратила працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання нею трудових обов'язків, відповідач, як роботодавець не забезпечив безпечних умов праці, у зв'язку з чим позивачка понесла певні моральні страждання, а також враховуючи принцип розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial