Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. посилаючись на те, що 01.12.2009 р. вона уклала з ТОВ « ВТД-Україна» договір № 15748 та договір № 15749 про участь у програмі « Добробут» , маючи на меті отримати у власність автомобіль вартістю 30 000 грн за умови щомісячної сплати коштів в сумі 417,34 грн, по 208,67 грн двічі на місяць на різні коди відповідача, терміном 180 місяців. Протягом 29 місяців позивачка перерахувала відповідачу грошові кошти в сумі 18 102,86 грн, їй було видано товарно-асигнаційний акт на право отримання товару вартістю 30 000 грн, але до акту було додано лист-вимогу про сплату додатково ще 1252 грн та 1800 грн. Позивачка відмовилася сплачувати додаткові кошти і звернулася до відповідача з вимогою про розірвання договорів. 06.09.2012 р. позивачка отримала відповідь, що договори є розірваними, а сума сплачених нею чистих внесків буде повернута найближчим часом. Оскільки до теперішнього часу позивачка кошти не отримала, то вона просила суд визнати недійсними договори, укладені нею з ТОВ « ВТД-Україна», як такі, що вводять споживача в оману, мають ознаки діяльності пірамідальних схем та нечесної підприємницької діяльності , та стягнути з відповідачів на її користь сплачені за недійсними договорами кошти в сумі 18 102,86 грн та моральну шкоду в сумі 6 000 грн. В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Згідно із п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини , здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. До нечесної підприємницької практики відноситься зокрема і будь-яка діяльність, що вводить споживача в оману. Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, то із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином,

Outcome: partial