Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 14. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що подружнє життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, в звязку з чим, в сімї постійно виникають сварки. Стверджувала, що між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. На даний час сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Позивачка стверджувала, що сімя розпалась остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання сторони не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримала позов у повному обсязі, а відповідач проти задоволення позову не заперечував. Позивачка прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Машошина» (а.с. 18-20). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 червня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 14, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 231330 (а.с. 3). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 355078, виданого 11 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківській області, про що зроблено актовий запис за № 17 (а.с.4). Судом встановлено, що стосунки в родині позивача та відповідача погіршились, однією сімєю вони з серпня місяця не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинились, почуття любові та взаєморозуміння втрачені, у звязку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і тоді суд, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей або їх відсутність та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, за наявності яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обєктивними, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечитиме інтересам, як позивачки, так і відповідача. За таких обставин, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, в порядку статті 112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved