overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 липня 2012 року помер її батько [PERSON], який на момент смерті проживав з позивачкою в с.Заїківка Білокуракинського району Луганської області. Спадкове майно складається з права власності на 1/3 квартиру ,що знаходиться за адресою : Луганська область, смт.Білокуракине кв.Миру б.4 кв.31. вартістю 55063 грн. 16 коп. Позивач в установлений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався через відсутнісь оригіналів правовстановлюючих документів. В уточненій позовній заяві позивачка просить визнати також визнати за нею право власності на 1/3 квартиру ,що знаходиться за адресою : Луганська область, смт.Білокуракине кв.Миру б.4 кв.31. ,що належить її матері- Бабренок [PERSON] через те,що позивачка викупила цю частину квартири у відповідачки. Позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру що знаходиться за адресою : Луганська область, смт.Білокуракине кв.Миру б.4 кв.31. Позивачка в судове засідання не з'явилася,надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася,надала суду заяву про визнання уточненої позовної заяви та розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. 15 липня 2012 року помер батько позивачки [PERSON] (а.с.5,10). На момент смерті спадкодавець проживав з позивачкою в с.Заїківка Білокуракинського району Луганської області (а.с.13). Спадкодавець та відповідачка шлюб розірвали 03.02.1999 року (а.с.15). Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Право власності на квартиру що знаходиться за адресою : Луганська область, смт.Білокуракине кв.Миру б.4 кв.31,належить [PERSON],[PERSON] та [PERSON] (а.с. 8,11). Вартість 1/3 частини спірної квартири становить 55063 грн. 16 коп. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивачка як спадкоємець має право на 1/3 спірної квартири,що раніше належало її батькові. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Таким чином суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] щодо визнання права власності на 1/3 частину спірної квартири через відсутність відсутність нотаріально посвідченного договору купівлі- продажу вказаного майна та його державної реєстрації. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину житлового будинку та господарських будівель. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 04 серпня 1971 року і на ім.'я відповідача був придбаний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З 1992 року по кінець 2012 року відповідач проживав в іншій сім'ї, а потім заявив що будинок належить тільки йому та почав виганяти її з дому. За таких обставин позивачка і звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності та вказала що підтримкє позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, судові витрати розділити між сторонами порівну, та вказав що визнає позовні вимоги. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами зареєстрований виконкомом Бережівської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 04 серпня 1971 року, про що зроблений актовий запис № 18 (а. с. 5). Згідно з копією договору купівлі-продажу від 03 липня 1973 року, [PERSON] придбав будинок, жила площа якого складає 18,6 кв. м. з надвірними будівлями в [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, які були чинними на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям зачас шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно зі ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. Таким чином позивачка має право на визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], оскільки даний будинок придбано в період шлюбу одним із подружжя. На підставі ст.ст. 22,28 КпШС України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що на праві власності позивачці належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі, крім неї, зареєстрований її онук [PERSON], який з січня 2007 року в квартирі не проживає. Будь-яких перешкод у проживанні відповідачу ніхто не чинив. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № 42 по вул.Героїв Небесної Сотні,50 в м.Камянець-Подільському Хмельницької області. В судове засідання сторони не з'явились. Про день слухання справи повідомлені своєчасно. До початку судового розгляду позивачка подала заяву про слухання справи у її відсутності , не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 28 серпня 1992 року державним нотаріусом Першої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2655; копією ордера №001002 від 06 січня 1977 року; копією технічного паспорту, складеного 4 вересня 1992 року Кам'янець-Подільським МБТІ. З копії довідки КП «Добробут» від 15 лютого 2018 року №495 вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник), [PERSON] (онук), який за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає, згідно акту від 13.02.2018 року. З актів, складених уповноваженою комісією від 30 січня 2007 року, 04 жовтня 2011 року, 08 квітня 2015 року, 14 лютого 2018 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник), [INFO], [PERSON] (онук), [INFO], який за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає. Відповідно до ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житловим приміщенням у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивачка не створювала відповідачу перешкод в проживанні в [INFO]. Між позивачкою та відповідачем не було домовленості про те, що відповідач залишиться бути зареєстрованим в квартирі позивачки. Враховуючи, що відповідач без поважних причин більше одного року не проживає в квартирі позивачки, між ними не було домовленості про те, що відповідач не буде проживати в [INFO], однак залишиться зареєстрованим в даній квартирі, відповідача слід визнати таким, що втратив право на проживання в даному житловому приміщенні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На утримання дітей на її користь з відповідача стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частки його доходів. Оскільки старша донька досягла повноліття, це дає їй право на визначення нового розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання меншого сина. В судове засідання позивачка не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). На утримання дітей на користь позивачки з відповідача стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частки його доходів, однак, старша донька сторін по справі досягла повноліття З довідки, виданої ВП Локомотивне депо Козятин РФ «ПЗЗ» ПАТ «Українська залізниця» № 420 від 18.05.2016 р. вбачається, що з заробітної плати [PERSON] утримуються аліменти в розмірі 16,50%, тобто розмір аліментів, які стягуються з відповідача - зменшився (а.с.8). Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, згідно з якою після досягнення повноліття старшою дитиною, той з батьків, з ким проживають інші діти, на яких стягуються аліменти в установленому законом порядку, має право на звернення до суду з позовом до платника аліментів про визначення розміру аліментів на іншу дитину. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку, просила виселити [PERSON] з приватного житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Ємільчинський районний відділ громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Ємільчинського РВ УМВС України в Житомирській області, зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у вказаному будинку. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником приватного будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. Разом з нею у вказаному будинку зареєстрований та проживає син [PERSON], який ніде не працює, веде антигромадський спосіб життя, пошкоджує майно та деякі частини будинку, зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та вчиняє дебоширство. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву та просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити на попередньому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву та просив справу розглянути без його участі на попередньому судовому засіданні, позовні вимоги заявлені позивачкою визнав у повному обсязі, не заперечив їх задоволенню. Представники третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином судовою повісткою, про причини неявки суд не повідомив та не надіслав заяву про розгляд справи без його участі. З-за таких обставин та у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування 43950 гривень майнової та 10000 моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та пояснив, що згідно вироку Чечельницького районного суду Вінницької області від 04.02.2014 року у кримінальному провадженні № 1-кп/151/6/14, 25 липня 2013 року біля 23 години [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння з кімнати будинку [PERSON], розташованого по [ADDRESS], таємно, шляхом вільного доступу, викрав жіночу сумку, яка належала [PERSON] вартістю 369 грн., а також грошових коштів, які знаходилися в ній , а саме 175000 (сто сімдесят п'ять тисяч) російських рублів (що складає станом на 26 липня 2013 року згідно довідки про офіційний курс іноземної валюти - російський рубль до гривні, 43050 гривень) і 900 гривень. Винність [PERSON] у вчиненні вказаного злочину встановлена судом. Загальна сума завданої злочином матеріальної шкоди складає 43950 гривень. Завдана матеріальна шкода [PERSON] не відшкодована. Представник позивачки [PERSON] також зазначає, що, крім вказаної матеріальної шкоди, позивачці злочином завдано також моральну шкоду. Моральну шкоду позивачка оцінила в 10000 гривень, та вважає, що завдана шкода знайшла своє вираження в тих моральних стражданнях, які позивачка понесла внаслідок того, що в один день втратила все те, що було нею зароблене за кілька місяців роботи в умовах крайньої півночі. Також погіршився стан здоров'я позивачка через постійне перенапруження, зірвану літню відпустку, спілкування з првоохоронними органами, що забрало багато часу та здоров'я. Представник позивача [PERSON] просить позов задоволити повністю. У судовому засіданні відповідач визнав позов частково, а саме: він згоден з сумою матеріальних збитків, проте не згоден з сумою моральної шкоди, завданих позивачці. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. З відповідача в користь позивачки необхідно стягнути 43950 гривень матеріальної та 2000 гривень моральної шкоди по слідуючим підставам. З вироку Чечельницького районного суду від 04.02.2014 року (а.с.2-3) вбачається, що відповідач [PERSON] своїми злочинними діями завдав позивачці [PERSON] 43950 гривень матеріальної шкоди. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦК України, вирок, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок. Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 2000 гривень, суд, відповідно до вимог ст.23 ЦК України, враховує душевні страждання, яких зазнала позивачка у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, вік та матеріальний стан відповідача, вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування різниці між нанесеним матеріальним збитком та відшкодуванням страховика в розмірі 47 577 грн. 06 коп., 20 000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати в розмір 675 грн. 77 коп. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 01.04.2016р. приблизно о 09 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] на вул. Кільцева дорога в м. Києві, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, при цьому виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів та [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.05.2016р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.Відповідно до Звіту № 2004 від 20.05.2016р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] складає 97 577 грн. 06 коп. На підставі п.36.4, ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «Скайд» зобов'язана здійснити виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в сумі 50 000 грн. Зважаючи, що розмір страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. не покриває матеріальний збиток, то решта матеріальних збитків в сумі 47 577 грн. 06 коп. підлягає відшкодуванню винною особою. Також, окрім матеріальної шкоди, внаслідок значного пошкодження відповідачем майна позивачки і невідшкодованої завданої шкоди до цього часу [PERSON] завдана і моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку зі знищенням належного їй автомобіля. Моральна шкода полягає і в тому, що незадоволення законних вимог позбавило її можливості реалізації звичок і бажань, вимагає додаткових зусиль для організації життя, що також завдає моральних страждань. Внаслідок ДТП порушено її звичний спосіб життя. Позивачка [PERSON] вагітна, а наслідки після ДТП впливають не тільки на неї, а й на дитину. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про день та слухання справи. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Під час розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи залучено КП « Керуюча компанія житлового фонду Оболонського району м. Києва». З викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2016 року , ухваленого у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди та в позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовдено повністю. Як вбачається з письмових матеріалів справи, що при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення судових витрати в сумі 275грн.60коп., які сплачені по квитанції 02.12.2015р.(арк.спр.82) з позивачки на користь відповідачки за заяву про забезпечення доказів по справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] не заперечував проти винесення додаткового рішення ,з приводу якого в судовому засідання сторони надавали пояснення ,а саме в частині відшкодування судових витрат в сумі 275грн.60коп.,які сплачені по квитанції. В судове засіданні преставник відповідачки адвокат [PERSON] та відповідачка [PERSON] не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, хоч і були, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача за довіреністю [PERSON], перевіривши письмові матеріали справи, приходить до наступного. У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з письмових матеріалів справи, що при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення судових витрат в сумі 275грн.60коп. , які сплачені по квитанції 02.12.2015р.(арк.спр.82) з позивачки [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] за заяву про забезпечення доказів по справі. А тому суд вважає за доцільне винести додаткове рішення по даній справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розмірів аліментів. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 16.09.2009 року з відповідача були присуджені аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 300 грн. щомісяця, але не меньше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліментні платежі позивач сплачував сумлінно, але у зв'язку погіршення матеріального становища та збільшення витрат на дитину даних коштів не вистачає. У зв'язку з цим позивачка просить змінити розмір аліментів. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений телефонограммою, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно врішення Троїцького районного суду Луганської області від 16.09.2009 року з відповідача були присуджені аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 300 грн. щомісяця, але не меньше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.4) Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно зі ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. За таких підстав, суд вважає змінити розмір аліментів . На підставі викладеного та

Outcome: approved