Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона з 03.04.1984 року до 23.07.2019 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Згідно наказу по підприємству № 4157/вк від 23.07.2019 року її було звільнено з роботиу зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з нею не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата. Заборгованість з заробітної плати на день звільнення складає 34353,75 грн.Тому позивачка змушена звернутись до суду і просить сягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати в розмірі 34353,75 грн. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути у її відсутність. Позов підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу № 1292/вк від 03.04.1984 року позивачку було прийнято на роботу до відповідача (а.с.5). Згідно наказу № 4157/к від 23.07.2019 року позивачку було звільнено 23.07.2019 року з роботиу зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.7). При звільнені з позивачкою не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч. 1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як вбачається з наданого позивачкою розрахункового листка ( а. с. 7) по цеху № 994, відповідач станом на 01.09.2019 року не виплатив їй заробітну плату в розмірі 34353,75 грн. Отже, на день звільнення позивачки відповідач не виплатив їй заробітну плату в розмірі 34353,75 грн. З огляду на викладене, порушене право позивачки підлягає захисту, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити, стягнувши з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 34353,75 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved