Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.02.2005 року по 23.05.2008 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач періодично надсилає грошову допомогу на утримання дитини, проте категорично відмовляється надати дозвіл на виїзд доньки за межі України без свого супроводу. Позивач та її дитина мають близьких родичів в Російській Федерації, бажають відвідувати їх. Крім того, позивач бажає виїздити разом з дитиною за кордон на відпочинок та оздоровлення, з метою інтелектуального розвитку. Оскільки позивач не має наміру виїздити за межі України на постійне місце мешкання, та вважає, що відповідач безпідставно порушує своїми діями права дитини на спілкування з близькими родичами, на свободу пересування та зловживає своїми батьківськими правами, то просить суд надати дозвіл на оформлення проїзного документу - закордонного паспорту, та виїзд за межі України громадянці України [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу її батька - [PERSON], [INFO]. Позивачка надала суду заяву в якій підтримала свої позовні вимоги, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - Краснолуцького міського відділу управління ДМС України в Луганській області в судове засідання не з'являвся, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідач неодноразово в судове засідання не з'являвся, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, як підтверджений матеріалами справи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.05.2008 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 197, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 23.05.2008 року Відділом РАЦС Краснолуцького МУЮ Луганської області (а.с. 9). Батьківство відповідача відносно [PERSON], [INFO] підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 03.08.2005 року Відділом РАЦС Краснолуцького МУЮ Луганської області, серія [NUMBER], актовий запис № 490 (а.с. 10). Довідкою про склад родини № 55, виданою 20.01.2014 року ОСББ «УЮТ» [PERSON], [INFO], підтверджується, що вона дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та її сім'я складає 5 чоловік: донька - [PERSON], [INFO], матір - [PERSON], [INFO], сестра - [PERSON], [INFO], племінниця - [PERSON], [INFO]. Письмовими поясненнями сестри позивача - [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], підтверджується, що сторони з 2005 по 2008 роки перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - [PERSON]. У 2008 році, після розірвання шлюбу, відповідач покинув місце свого проживання та переїхав до м. Одеса. У зв'язку з тим, що ще одна сестра позивача - [PERSON] проживає зі своєю сім'єю у Російській Федерації, їм необхідно регулярно виїжджати для підтримки родинних зв'язків на територію Російської Федерації. Незважаючи на неодноразові звернення позивача до [PERSON] з проханням оформити у нотаріуса дозвіл на виїзд дитини за межі України, відповідач, користуючись своїм правом дозволяти чи ні, жодного разу не вирішив питання на користь інтересів дитини. Як наслідок, [PERSON] не змогла поїхати в гості до двоюрідної сестри, а [PERSON], яка мешкає в м. Москва, була позбавлена можливості спілкуватись з племінницею. Були зірвані дві поїздки. Ці події негативно відобразились на психіці дитини, сформували почуття ненависті до батька. Крім того племінниця постійно висловлює скарги з приводу того, що, незважаючи на неодноразові прохання під час спілкування по телефону, батько категорично та безпідставно відмовляє їй надати свій дозвіл на її виїзд до м. Москва для спілкування з двоюрідною сестрою та тіткою.(а.с.18). Квитанцією про сплату поштового відправлення та копією опису вкладення цінного листа підтверджується, що позивачем 09.12.2013 року направлявся цінний лист за місцем проживання відповідача на головний поштамт в м. Одеса з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за межі України (а.с.12). Ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Належним чином повідомлений відповідач не надав суду жодного заперечення чи доказу, який би вказував на неможливість надання дозволу на виїзд за кордон позивача з дитиною. Згідно ст. 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулюються цим кодексом, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Питання надання дозволу на виїзди за кордон дитини сторонами не врегульовано. Відповідно до ст. 313 ЦК України, ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII (зі змінами та доповненнями) оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Ч.7,8 ст. 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою ВРУ № 798 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі вживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає за можливе надати дозвіл на оформлення проїзного документу - закордонного паспорту, та виїзд за межі України громадянці України [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу її батька - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved