Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на легковий автомобіль марки FIAT SCUDO білого кольору, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Коломийському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області за [PERSON], виключити даний автомобіль з опису та оголошення заборони на його відчуження, прийнятої 12.02.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Панкратьєвим В.В. по виконавчому провадженню по стягненню з [PERSON] боргу. Вказуючи на те, що у вересні 2011 року вона придбала спірний автомобіль у відповідача щляхом підписання генеральної довіреності від відповідача на її ім'я. В подальшому сторони підписали простий письмовий договір про продаж позивачці автомобіля з вказанням про те,що відповідач отримав від позивачки кошти в повному обсязі. Позивачка вказує, що вона користувалась автомобілем з 2011 року, вважаючи себе власником автомобіля , однак в липні 2014 року їі стало відомо, що на даний автомобіль накладено арешт Коломийським МРУЮ згідно рішення суду, оскільки автомобіль знаходиться в розшуку. Вважає себе покупцем, який сплатив за автомобіль повну його вартість відповідачу на підставі укладеного письмового договору, відповідно є такою ,що має повне право на користування , володіння та розпорядження автомобілем на свій власний розсуд. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без поважної причини, про день, час і місце слухання справи був належним чином повідомлений. Представники третьої особи без самостійних вимог відділ ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції та ПАТ «Акцент Банк» в судове засідання не з`явились без поважної причини, про дату , час і місце слухання справи були належним чином повідомлені. Суд, заслухавши пояснення позивачки, та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні 13.09.201 року відповідач [PERSON] надав генеральну довіреність позивачці [PERSON] на керування автомобілем марки FIAT SCUDO білого кольору, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Коломийському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] 13.09.2011 року. Цього ж дня між позивачем та відповідачем було укладено простий письмовий договір купівлі-продажу автомобіля у відповідності до якого відповідач [PERSON] продав позивачці [PERSON] автомобіль марки FIAT SCUDO білого кольору, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який не був нотаріально посвідчений. В цьому ж договорі сторони погодили вартість автомобіля 40000 гривень, які відповідач отримав від позивачки і жодних претензій до позивача не має. В подальшому на спірний автомобіль було накладено арешт постановою про арешт на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.02.2014 року. Дана постанова була винесена на підставі виконавчого листа від 23.09.2013 року по справі ПАТ «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на суму 327 829 грн. 89 коп. У відповідності до ст.316,317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном,на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.ст.386,387 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст.208 ч.3 ЦК України правочини, що укладаються між фізичними особами на суму, що є більше 20 неоподатковуваних мінімумів , повинні бути укладені в письмовій формі. Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України ,якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до ст.209 ЦК України підписаний між позивачем та відповідачкою договір купівлі-продажу автомобіля підлягав нотаріальному посвідченню, однак такого нотаріального посвідчення не відбулось. У відповідності до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Як вбачається з матеріалів справи договір між позивачем та відповідачем не був нотаріально посвідчений та спірний автомобіль не було знято з обліку ДАІ. У відповідності до роз'яснення ВССУ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» , яке є обов'язковим для судів при вирішенні аналогічних справ, судами повинно бути перевірено і враховано та обставина, що в деяких випадках письмові угоди укладаються з метою уникнення відповідальності за кредитними та іншими борговими зобов'язаннями, а на підставі частини другої статті 220 ЦК України не може бути визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки відповідно до закону він не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Як вбачається з матеріалів справи, а саме пояснення позивачки нотаріально договір не було посвідчено, тому що у сторін не було часу на таке нотаріальне посвідчення, , а також в зв'язку з тим, що у відповідача були певні фінансові труднощі. Однак, позивач не довів суду обставину передбачену ч.2 ст.220 ЦК України, а саме те, що одна сторона ухилилась від виконання нотаріального посвідчення договору. Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими для виконання на всій території України. У відповідності до ст.14 ЦПК України судові рішення , що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності , встановленої діючим законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.02.2013 року (а.с.5) , виконавчий лист №346/5508/13-ц, було видано 23.09.2013 року на виконання рішення Коломийського міськрайонного суду про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Акцент Банк» 327 829 грн. 89 коп. боргу, яке вступило в законну силу і підлягає виконанню на території України. Позивачем не надано суду доказів того, що спірний автомобіль було знято з обліку в уповноваженому органі ДАІ, відповідно переходу права власності від відповідача до позивача не відбулось, не наведено причин не укладення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного автомобіля, не наведено доказів ухилення відповідачки від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу автомобіля, а сам договір купівлі-продажу автомобіля був укладений в простій письмовій формі 13.09.2011 року без нотаріального посвідчення. За таких обставин в позовних вимогах слід відмовити. На підставі наведеного та ст.124 Конституції України, ст.ст.208 ч.3, 220,316,317,319,321 ЦК України, пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», роз'яснення ВССУ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» , та

Outcome: dismissed