Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. Посилається у позові на те, що 18.10.2014 сторони уклали шлюб. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя між ними не склалося, з часом почуття любові зникло, відносини стали псуватися, почалися сварки, стало неможливо дійти спільної думки у вирішенні важливих питань, потягу до спільного сімейного життя немає. Позивачка зазначає, що протягом певного періоду сторони намагалися відновити нормальні стосунки, зберегти сім`ю, однак зрозуміли, що вони різні люди, з різними поглядами на життя, які співіснувати не можуть. Позивачка вказує, що шлюбно-сімейні відносини між ними вже більше року фактично припиненні, а шлюб носить суто формальний характер, адже вони не проживають разом. Даний шлюб перешкоджає створенню нової сім`ї. Ухвалою судді від 15.06.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи у її відсутність, позов просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суд до відома не ставив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано 18.10.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2899. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду. Сторони спільного господарства не ведуть, не спілкуються, будь-яких спільних інтересів не мають, проживають окремо. Все це вказує, що шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припиненні, а шлюб носить суто формальний характер. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі; відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категорична позиція позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved