Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом вимоги, якої обґрунтовує тим, що є власницею квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 06.04.2004 р., укладеного з відповідачем. З 22 серпня 1998 р. по 10 лютого 2006 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. З часу розірвання шлюбу по теперішній час відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. На даний час [PERSON] має нову сім'ю та постійно проживає у м. Києві. Оскільки відповідач більше шести місяців не проживає за місцем реєстрації та втратою ним з 2006 р. статусу родича, позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Згідно письмової заяви, позивачка просить суд справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надав суду заяву, відповідно якої позовні вимоги визнає та просить судовий розгляд проводити у його відсутність. Суд вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно договору дарування квартири від 06 квітня 2004 р., посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1093, [PERSON] отримала у власність квартиру [ADDRESS] /а.с.5/. Право власності [PERSON] на предмет договору підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» № 3501176 від 05.05.2004 р. /а.с.6/. 10 лютого 2006 р. Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 142 /а.с.7/. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно довідки КП «Сумижитло» СМР № 1429 від 09.04.2015 р., за адресою: м. Суми вул. (пр.-т.) Курський [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.9/. Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами склались цивільні правовідносини та відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні права як власника майна, так як більше строку встановленого в ст. 405 ЦК України, не проживає за місцем реєстрації без поважних причин. Оскільки будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим приміщенням за вказаною адресою не існує, вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користуванням квартирою № 133 в будинку № 55 по вул. Курській в м. Суми, підлягає задоволенню.

Outcome: approved