Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка посилається на те, що, про смерть її матері їй ніхто не повідомив. Про те, що, її матір померла [INFO] року, їй стало відомо лише 13.12.2013 року від подруги матері - [PERSON] Так як їй випадково стало відомо про смерть матері, просить суд визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини - поважною, та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері. В судовому засіданні позивач та її представник (кожен) підтримали позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що, вона особисто повідомила позивачці про смерть матері [INFO] року. Крім того, після поховання позивачка приїжджала до чоловіка матері, і вони разом їздили на кладовище. Вважає, що, строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем не з поважних причин. Свідок [PERSON] суду пояснила, що, особисто ні з позивачем, ні з відповідачем вона не знайома. Біля трьох років вона була знайома з матір'ю позивача та відповідача - померлою [PERSON], яка мешкала разом із чоловіком. 13.10.2013 року вона подзвонила позивачці і повідомила, що матір позивача померла. До цього часу вона не була знайома з позивачем. Свідок [PERSON] суду пояснила, що, в день смерті матері відповідача, відповідач звернулась до неї з проханням забрати її доньку. Коли ввечері вона прийшла додому до відповідачки, вона чула, як в телефонній розмові відповідач сказала «[PERSON], мама померла». Свідок [PERSON] суду пояснив, що, він знайомий як з позивачем, так і з відповідачкою. З відповідачкою вони проживають разом як чоловік та жінка з 2010 року. Йому відомо, що, весною 2013 року позивач приїжджала до батька - чоловіка померлої, і вони разом їздили на кладовище. Зі слів відповідачки йому відомо, що вона дзвонила позивачці, та повідомила останній, що їх матір померла. Поховання матері організовувала відповідач разом із батьком. Свідок [PERSON] суду пояснила, що, позивачка є її рідною племінницею. Навесні у 2013 році вітчим позивачки подзвонив їй та повідомив, що хворіє, та 3 роки назад поховав дружину. При цьому він попросив її, щоб вона нічого не казала позивачці про смерть її матері. Їй також відомо, що, позивач з чоловіком померлої ходили на кладовище до матері позивачки. Вислухавши пояснення сторін, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що, згідно Свідоцтва про смерть, виданого 25.10.2013р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 432, [INFO] померла [PERSON]. Згідно: свідоцтва про народження, виданого 26.02.1961 року Стрийським міським бюро ЗАГС; свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 12.01.1987 року Юксієвською сільрадою Б-Муртінського району Красноярського краю; Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON]. Звернувшись після смерті матері до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала Постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2013р., в якій нотаріус зазначив позивачці, що, видати їй свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] є неможливим у зв'язку із пропуском позивачкою строку подання заяви про прийняття спадщини, на підставі чого рекомендував останній звернутися до суду. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері через три роки та вісім місяців після відкриття спадщини. Як зазначає позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, причиною пропуску строку для прийняття нею спадщини після смерті матері є та обставина, що їй не було відомо про смерть матері. Разом з цим, дослідивши матеріали справи, та, оцінивши в сукупності письмові докази та пояснення свідків, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б свідчили про причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, як то: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо, і, які б фактично заважали спадкоємцю - позивачці [PERSON] звернутися у визначений законом строком до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, із встановлених по справі фактичних обставин не вбачається поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті матері, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1272 ЦК України щодо надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд,

Outcome: dismissed