Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій зазначає, що 25.09.2015р. між нею і відповідачем був укладений шлюб. Вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Оскільки спільне життя с відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні відносини з 30 липня 2019 року, проживають окремо, подальше збереження шлюбу не можливе, просить розірвати шлюб між ними, також просить стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правничу допомогу. У підготовчому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник проти розірвання шлюбу не заперечували, просять зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 500,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В підготовчому засіданні встановлено, що 25.09.2015 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні відношення припиненні, подружнього господарства не ведуть, проживають окремо, між ними немає взаєморозуміння, збереження сім`ї не можливо. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави, на які посилається позивачка, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, тому позов підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина третя статті 137 ЦПК України). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно детального опису робіт(послуг) виконаних адвокатом Жепко О.В. вартість послуг за складання позовної заяви про розірвання шлюбу, збір доказів та підготовка документів(додатків) до позовної заяви, подання позовної заяви складає 1000 грн., оплата за представництво інтересів [PERSON] кизи під час розгляду справи за період з 11.12.2019р. по 11.12.2019р. складає 5250 грн. Тобто, оплата послуг адвоката за представництво інтересів позивачки в суді нарахована та сплачена у розмірі 5250,00 грн., фактично за представництво адвокатом Жепко О.В. позивачки в одному підготовчому засіданні 11.12.2019р., яке, згідно протоколу судового засідання відбувалося 10 хвилин, в якому відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, просив відкласти підготовче засідання, для надання йому часу отримати юридичну допомогу, оскільки він не погоджується з розміром витрат на оплату правничої допомоги. Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу не є співмірною та необґрунтовано завищеною, справа про розірвання шлюбу не є складною, відповідач визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позовних вимог, тому суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 1500 грн., що складається з витрати на складання позовної заяви у розмірі 1000 грн., представництво інтересів позивачки під час розгляду справи у розмірі 500 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір.

Outcome: approved