overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в домоволодінні [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилалась на те, що 31/50 частин домоволодіння [ADDRESS] належить їй на праві власності. У належному позивачці домоволодінні зареєстровані її батько - [PERSON] та її брат - [PERSON] , які з 1986-1988 року в домоволодінні не проживають. Речі відповідачів в домоволодінні відсутні, перепон в проживанні їм ніхто не чинив, їх особистих речей в домоволодінні не має, місце фактичного проживання відповідачів не відоме. Позивачка в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с.5). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.38,39,40), причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність не надходило, відзив на позов не подавали. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності учасників справи, про що не заперечувала позивачка (а.с.5). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] є власницею 31/50 частин домоволодіння [ADDRESS] на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9). Відповідач [PERSON] є батьком позивачки, а відповідач [PERSON] є її братом, та мають зареєстроване місце свого проживання в зазначеному домоволодінні з 1987 р. та 1986 р. відповідно, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 23.11.2020р (а.с.6). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 1986-1988 року в домоволодінні не проживають, речі відповідачів в домоволодінні відсутні, перепон в проживанні їм ніхто не чинив, їх особистих речей в домоволодінні не має. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд вважає, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , втратили право користування житловим приміщенням в домоволодінні [ADDRESS] у зв`язку з не проживанням в домоволодінні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в домоволодінні [ADDRESS] є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в кв. № 30,31, в буд. № 123 «А», по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі. В обґрунтування вимог, посилалась на те, що є наймачем зазначеної квартири. Членами її сімї були [PERSON] матір та брат [PERSON], які мають зареєстроване місце проживання в квартирі з 1988 року. В лютому 2014 року [PERSON] та [PERSON], добровільно залишили місце проживання, перешкод в проживанні їм ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті не несуть, їх особистих речей в кімнатах не має, місце фактичного проживання відповідачів не відоме. Відповідачі та третя особа про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомляли, заява про розгляд справи за їх відсутності не надходили. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України про що не заперечувала позивачка. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що кв. № 30,31, в буд. № 123 «А», по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі належить місцевій раді. [PERSON] є наймачем та має зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі, членами її сімї є [PERSON] та неповнолітня [PERSON]. Також встановлено, що в зазначеній квартирі мають зареєстроване місце проживання матір позивачки [PERSON] та її брат [PERSON]. З 2014р., відповідачі добровільно залишили місце проживання, перешкод в проживанні їм ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідачі не несуть, їх особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], втратили право користування жилим приміщенням в кв. № 30,31, в буд. № 123 «А», по вул. Чорноморського козацтва в м. Одесі, у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилалась на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності. У належній позивачці квартирі зареєстровані її сестра - [PERSON] та племінник - [PERSON] , які з 2008 року в квартирі не проживає. Речі відповідачів в квартирі відсутні, перепон в проживанні їм ніхто не чинив, їх особистих речей в квартирі не має, місце фактичного проживання відповідачів не відоме. Позивачка в судове засідання не з`явилась, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с.30). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.32-33, 34-35), причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність не надходило, відзив на позов не подавали. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності учасників справи, про що не заперечувала позивачка (а.с.30). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] є власницею квартирі [ADDRESS] на праві приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9). Відповідач [PERSON] є сестрою позивачки, а відповідач [PERSON] є її племінником, та мають зареєстроване місце свого проживання в зазначеній квартирі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 11.02.2021р (а.с.5). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] з 2008 року в квартирі не проживають, речі відповідачів в квартирі відсутні, перепон в проживанні їм ніхто не чинив, їх особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином суд вважає, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] у зв`язку з не проживанням в домоволодінні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати відповідачку та її онуків такими, що втратили право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS]. В обґрунтування вимог посилалась на те, що вона є наймачем зазначеної квартири. Її донька з 2001 року та онуки з 2017 року мають зареєстроване місце проживання в даній квартирі, однак ніколи там не проживали, перешкод в проживанні їм ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідачка не несе, їх особистих речей в кімнаті не має, відповідачки та її діти фактично проживають в [ADDRESS] у бабусі. Від позивачки заява про розгляд справи з повідомленням сторін не надходила. Відповідачка про розгляд справи повідомлялась належним чином та надала заяву в якій визнала позовні вимоги (а.с. 23). Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що кв. [ADDRESS] належить місцевій раді. [PERSON] є наймачем та має зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі. В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання донька позивачки [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON]. Відповідачка добровільно залишила місце проживання, перешкод в проживанні їй ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідачка не несе, її особистих речей та речей її дітей в квартирі не має. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON], [INFO] та її неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]р.н., втратили право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про [PERSON], [INFO] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]р.н., такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Враховуючи те, що позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору (інвалід 2 групи а.с. 5) то в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилалась на те, що вона є наймачем зазначеної квартири. Її матір має зареєстроване місце проживання в квартирі з 1995 року. З лютого 2017 року [PERSON] , добровільно залишила місце проживання, перешкод в проживанні їй ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті не несе, її особистих речей в квартирі не має, місце фактичного проживання відповідачки не відоме. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки (а.с.26). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.23), причини неявки не повідомляла, відзив на позов не подавала, заява про розгляд справи у її відсутність не надходила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України за відсутності учасників справи, про що не заперечувала представник позивачки (а.с. 26).\~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що кв. [ADDRESS] належить місцевій раді. [PERSON] є наймачем та має зареєстроване місце проживання в зазначеній квартирі. В зазначеній квартирі має зареєстроване місце проживання матір позивачки [PERSON] . З лютого 2017 року відповідачка добровільно залишила місце проживання, перешкод в проживанні їй ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідачка не несе, її особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , втратила право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в кімнаті площею 9,4 кв.м. в буд. [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилалась на те, що вона є наймачем зазначеної квартири. Колишня дружина її батька, який був основним наймачем та помер [INFO] , має зареєстроване місце проживання в квартирі з 21.06.1995 року. З квітня 2018 року [PERSON] , добровільно залишила місце проживання, перешкод в проживанні їй ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті не несе, її особистих речей в кімнаті не має, місце фактичного проживання відповідача не відоме. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.37). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с.36), причини неявки не повідомляла, заява про розгляд справи у її відсутність не надходила, відзив на позов не подавала. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності учасників справи, про що не заперечувала позивачка (а.с.37).\~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що кімната площею 9,4 кв.м. в буд. [ADDRESS] належить місцевій раді. [PERSON] є наймачем та має зареєстроване місце проживання в зазначеній кімнаті. В зазначеній кімнаті має зареєстроване місце проживання колишня дружина її батька, який був основним наймачем та помер [INFO] , [PERSON] . З квітня 2018 року відповідачка добровільно залишила місце проживання, перешкод в проживанні їй ніхто не чинив, витрат по комунальних послугах та квартплаті відповідачка не несе, її особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , втратила право користування жилим приміщенням в кімнаті площею 9,4 кв.м. в буд. [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. На підставі ч. 1 ст.71, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 127\~934,00 грн. В обґрунтування вимог посилалась на те, що 09.09.2015р., між ним та відповідачкою укладено договір позики згідно до якого, відповідачка отримала кошти в сумі 4 700,00 дол.США., що еквівалентно 127\~934,00 грн. На підтвердження укладання договору позики відповідачкою було складено розписку про отримання зазначеної суми коштів. Порядок, строки повернення, обумовлені в розписці. Разом з тим відповідачка, у встановлений договором час, а саме до 09.10.2015р., кошти не повернула, що стало підставою для звернення до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 24). Відповідачка в судове засідання не зявилася про місце та час його проведення повідомлялася належним чином (а.с. 23), причини неявки не повідомляла, заява про розгляд справи за її відсутності не надходила. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності\~учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між [PERSON], як позикодавцем з одного боку та [PERSON], як позичальником з іншого боку, 09.09.2015р., було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON], передала а [PERSON], отримала позику в розмірі 4 700,00 дол.США, та зобовязалася повернути кошти в зазначеному розмірі в строк до 09.10.2015р. На підтвердження отримання коштів за договором позики, [PERSON], було особисто складено відповідну розписку. В строк визначений договором позики, позичальник кошти не повернув. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сума боргу в розмірі 127\~934,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі ст. 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 60\~000,00 грн. В обґрунтування вимог посилалась на те, що 06.06.2019р., між нею та відповідачем укладено договір позики згідно до якого, відповідач отримав кошти в сумі 60\~000,00 грн. На підтвердження укладання договору позики відповідачем було складено розписку про отримання зазначеної суми коштів. Порядок, строки повернення, обумовлені в розписці. Разом з тим відповідач, у встановлений договором час, а саме до 07.07.2019р., кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 8). Відповідач в судове засідання не з`явився про місце та час його проведення повідомлявся належним чином (а.с. 30), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила, відзив на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності\~учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка (а.с. 8). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між [PERSON] , як позикодавцем з одного боку та [PERSON] , як позичальником з іншого боку, 06.06.2019р., було укладено договір позики відповідно до якого [PERSON] , передала, а [PERSON] , отримав позику в розмірі 60\~000,00 грн., та зобов`язався повернути кошти в зазначеному розмірі в строк до 07.07.2019р. На підтвердження отримання коштів за договором позики, [PERSON] , було особисто складено відповідну розписку. В строк визначений договором позики, позичальник кошти не повернув. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума боргу в розмірі 60\~000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі ст. 1047, 1048 ЦК України,

Outcome: approved