Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 15.10.2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час малолітні. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, протягом останніх років стосунки між ними поступово погіршувалися, між ними виникали постійні суперечки та непорозуміння. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності їхніх дітей, що в подальшому може суттєво вплинути на їх психіку. Вони неодноразово намагалися зберегти сім'ю, однак результатів це не дало. Вони спільно вирішили розірвати шлюб. На даний час вона проживає окремо, відповідач не провідує ні її, ні їхніх дітей, матеріально не забезпечує, не приймає участі у вихованні дітей. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити, малолітніх дітей залишити їй на виховання та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення, просив справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про шлюб, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2011 року (а.с. 21). У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час малолітні (а.с. 22, 23). Сімейне життя у сторін не склалося, вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, що призвело до постійних непорозумінь, конфліктів та сварок, протягом останнього часу разом не проживають. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання дітей визначити її місце проживання, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд, вважає, що місцем проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері - [PERSON] При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачки. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved