Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дочки [PERSON] [INFO], до досягнення дочкою повноліття. Свій позов обґрунтовувала тим, що рішенням суду від 20 жовтня 2014 року стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, такого розміру аліментів позивачці недостатньо, вона несе додаткові витрати на дитину які викликані частими захворюваннями дочки. З метою захисту від захворювань дочка займається у вокальній школі. Всі додаткові витрати на утримання дочки становлять 795 грн. в місяць, тому відповідач повинен щомісяця відшкодовувати половину цих витрат в розмірі 397 грн. 50 коп. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві. Суду пояснила, що рішення суду про стягнення аліментів до примусового виконання не звертала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він на даний час роботи не має, не працює. У випадку якщо він отримає роботу, офіційну чи не офіційну, то буде давати позивачці кошти на утримання дитини. Крім того, судом вирішення стягувати з нього аліменти в розмірі 1000 грн., що є великою сумою для нього. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення додаткових витрат на утримання дочки. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою позивачки та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Як вбачається із копії рішення суду від 20 жовтня 2014 року, позов [PERSON] задоволено та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а..с13). Як вказала сама позивачка рішення суду до виконання вона не звертала та вважає, що аліментів їй не вистачить для утримання дочки, а тому просить стягувати з відповідача додаткові витрати. Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України (надалі СК України), той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Однак, слід зазначити, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Позивачкою на підтвердження витрат які вона несе у зв'язку із частими хворобами дочки жодних квитанцій, рахунків, медичних довідок про вартість медичних процедур не надано. Позивачкою надано довідку лікаря Приходько І.П. в якій вказано, що дитина хворіє частими простудними захворюваннями (а.с.10), що не може вважатись доказом того, що дитина потребує якогось спеціального лікування чи догляду. На підтвердження того, що дитина навчається ДМШ № 2 позивачкою надано довідку № 31 (а.с.11). Також дочка позивачки та відповідачки окрім дитячої музичної школи № 2 займається у вокальній школі Ірини Шабан (а.с.12). Однак, позивачкою не додано жодної квитанції чи рахунку про вартість навчання в музичній школі та вокальній школі Ірини Шабан. Відповідно до ст. 60 ЦК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60 ЦПК України,

Outcome: dismissed