Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.06.2008 року. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 647. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Позивачка з дітьми проживає у чоловіка, але вже рік, як вони з чоловіком не проживають, як чоловік та дружина. Декілька років відповідач не має постійної роботи та заробляє мінливими заробітками. Чоловік постійно зраджує позивачку та має звичку грати в азартні ігри. Через це всі гроші сімї йдуть або на гру, або на погашення боргів чоловіка. Ці обставини роблять неможливим подальше нормальне сімейне життя та ставлять під сумнів здорове виховання та розвиток дітей. Тому позивачка змушена звернутися до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. До початку судового засідання від відповідача надійшла заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 21.06.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 033138, виданим 21.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 647. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП № 072985, виданим 11.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 2783; дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП № 145811, виданим 25.01.2013 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 122; сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП № 184154, виданим 10.04.2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 380. Батьками дітей записані: батько - [PERSON], мати [PERSON]. Позивачка з дітьми проживає у чоловіка, але вже рік, як вони з чоловіком не проживають, як чоловік та дружина. Відповідач зраджує позивачку та має звичку грати в азартні ігри. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння та повага. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. З урахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення, а також враховуючи категоричне небажання позивачки на збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому подальше збереження сімї неможливе, а шлюб підлягає розірванню відповідно до ст. 112 СК України. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати такі обставини, як стан здоровя і матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливих дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Отже, враховуючи те, що відповідач не має постійної, офіційної роботи, а заробляє на життя мінливими заробітками, не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved