Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про зняття його з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником даного житлового будинку, а відповідач, перебуваючи зареєстрованим за вказаною адресою, створює позивачці перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та інтересів власника, оформлення субсидії, також на неї, як на власника, покладено обов`язок оплати комунальних послуг. Відповідач не є співвласником даного житлового будинку, членом родини позивачки, самостійно не бажає проводити перереєстрацію свого місця проживання. Позивачка та її представник позивачки адвоката Златі Н.С. (ордер серії ОД № 436832 від 21.02.2020 р.) у судове засідання не з`явились, представник позивачки направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за їх відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти заочного розгляду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову просив справу розглянути у його відсутності, позицію відносно позовних вимог не висловив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не надходив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власник житлового будинку по [ADDRESS] [PERSON] ; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] , власник - [PERSON] ; копія домової книги; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище позивачки після розірвання шлюбу - « [PERSON] ». Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У житловому будинку зареєстрований [PERSON] , який є відповідачем по справі, однак він у даному будинку не мешкає, самостійно не бажає проводити перереєстрацію свого місця проживання. Відповідач не є співвласником нерухомого майна за зазначеною адресою, не є членом родини позивачки, на даний час не мешкає у будинку, таким чином, будь - які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за зазначеною адресою у відповідача відсутні. Перебуванням відповідача на реєстраційному обліку за вказаною адресою створює позивачці перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та інтересів власника, в неї виникають труднощі пов`язані із нерегулярним отриманням та збиранням документів для оформлення субсидій, укладенням договорів з комунальними організаціями та оплатою комунальних послуг. Позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності позивачки на житловий будинок по [ADDRESS] , підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи.. Відповідач зареєстрований у належному позивачці будинку, однак фактично не проживає в ньому. За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ПВСУ від 01.03.2016 р. № 825/1335/13-а відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв`язку із вищевикладеним, суд вбачає всі правові підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку, шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він не є власником (співвласником) вказаного житлового будинку, фактично не проживає в ньому, своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за вказаною адресою, відповідач створює позивачці перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та інтересів як власника житлового будинку. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved