Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, непрацездатної дружини та додаткових витрат на дитину. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 26 грудня 2015 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, під час якого народився 27 травня 2016 року їх спільний син, [PERSON]. У теперішній час вона спільно не мешкає із відповідачем, бо сімейні відносини із відповідачем були припинені. Таким чином син перебуває на її повному утриманні. Натомість відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина, [PERSON]. На підставі переліченого просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина на її користь в розмірі 1/4 частини від доходів до повноліття сина. В уточнених позовних вимогах позивачка просила також суд стягнути з відповідача на її утримання та на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини від доходів останнього щомісячно, посилаючись на те, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому не має жодного доходу. При цьому у неї на утримані перебуває немовля, якому лише три місяці. За обєднаними позовними вимогами позивачка також просила суд з відповідача стягнути на її користь понесені нею додаткові витрати на лікування дитини в сумі 3338,90 грн. разом із судовими витратами. В обґрунтування таких вимог вказувала, що спільний із відповідачем син має низку захворювань, що обумовлює його відповідне лікування та проходження обстеження. Так дитина перебувала у пеританальному центрі після народження, після чого дитина була переведена до КЗ «Маріупольське територіальне медичне обєднання здоровя дитини та жінки». Також син знаходився у відділенні патології новонароджених та відвідував з позивачкою невролога. Вона вважає, що вказані обставини є особливими, що зумовлює їх відмежування від аліментних платежів. У судовому засіданні [PERSON] на задоволенні заявлених нею позовних вимог наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила суд задовольнити позов повністю. Представник позивачки, яка діє на підставі договору, [PERSON], у судовому засіданні, підтримуючи позицію [PERSON], зазначала, що [PERSON] змушена була внаслідок хвороби сина витрачати усі свої кошти на його лікування, також їй допомагала грошима її мати. Оскільки відповідач ухиляється від добровільної сплати витрат на лікування малолітнього [PERSON], то позивачка змушена вимагати від останнього сплати доведених документально витрат позивачки на лікування сина. Зазначала, що витрати на лікування сина [PERSON] буде нести й у подальшому, оскільки треба лікувати [PERSON], який все ще має низку захворювань. Також просила врахувати суд, що у позивачки мається старша малолітня дитина, яка також перебуває на утриманні [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] визнав у повному обсязі заявлені до нього вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на її користь на утримання сина, [PERSON], в розмірі 1/4 частки від доходів, а також на її утримання в розмірі 1/6 частки від свого заробітку. Додавав, що він має щомісячний заробіток близька 4000 4500 грн. Зазначав однак, що він не згоден на стягнення з нього аліментів з моменту подання позову, оскільки він вже за серпень 2016 року надавав гроші позивачці на утримання сина. Натомість щодо вимог про стягнення з нього додаткових витрат на лікування сина в сумі 3338,90 грн., то в цій частині позовні вимоги він не визнав повністю. При цьому вказував, що усі надані позивачкою квитанції та чеки до справи були сплачені за його рахунок або ним особисто. Оскільки позивачка не має самостійного доходу, то витрати у розмірі 3338,90 грн. він поніс самостійно. Таким чином просив в цій частині позов [PERSON] відхилити. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Суд встановив, що за свідоцтвом про шлюб, виданим 26 грудня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 645 від 26 грудня 2015 року, вбачається, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] одружились. Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 31 травня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 428 від 31 травня 2016 року, вбачається, що [PERSON] народився 27 травня 2016 року, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON]. На підставі довідки від 8 серпня 2016 року ЖКП «Азовжитлокомплекс» вбачається, що разом із [PERSON] по бул. Морському 60 кв. 76 в м. Маріуполі мешкає донька позивачки, [PERSON], 11 липня 2007 р. н., та син позивачки, [PERSON], 27 травня 2016 р. н. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч. 2 ст. 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст. 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 79 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання такої позовної заяви. На підставі того, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на наведене, суд дійшов того, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини до досягнення [PERSON] трьох років підлягають задоволенню, тобто стягненню в розмірі 1/6 частки від доходів відповідача щомісячно. Відповідно до ст. 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно із дослідженими у судовому засіданні доказами вбачається, що малолітній [PERSON] має низку захворювань одразу після народження: ателектатична пневмонія ДН2, недоношеність 32 тижні, пренатальна гіпоксично-ішемічна енцефалопатія, ДВС синдром 2 стадії, внаслідок чого дитина перебувала з народження до 2 червня 2016 року у відділені патології новонароджених, що доводиться випискою медичної установи. У подальшому малолітній [PERSON] регулярно відвідував невролога внаслідок захворювання на пренатальну енцефалопатію, що підтверджується медичною карткою дитини. Придбання лікарських засобів на лікування малолітнього [PERSON] підтверджується дослідженими у судовому засіданні лікарськими призначеннями та квитанціями на придбання таких ліків. Так позивачкою суду було надано докази на придбання ліків та медикаментів на загальну суму 3338,90 грн. Суд при цьому відхиляє посилання відповідача на проведення ним оплати аліментів на користь позивачки в серпні 2016 року, що не підтверджується жодними доказами. Також суд відхиляє доводи [PERSON], що ним було придбано ліки на малолітнього [PERSON] згідно наданих позивачкою квитанцій, оскільки відповідач не зміг довести, що це саме він сплачував придбання таких ліків, та не довів, яким чином чеки опинилися у [PERSON] Натомість суд відхиляє посилання як позивачки, так й відповідача що ними неслись інші додаткові витрати на спільного сина, [PERSON], що також не було доведено ними в суді. Таким чином, враховуючи, що обовязок утримувати дитину в рівній мірі несуть обидва з батьків, на підставі встановлених обставин справи суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини з відповідача частково, тобто в сумі 1669,45 грн. (3338,90 / 2 = 1669,45). На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки внаслідок часткового задоволення її вимог про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають стягненню її витрати по сплаті судового збору в розмірі 275,60 грн. Також з відповідача за ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовом [PERSON] про стягнення аліментів, від сплати якого вона при подані такого позову звільнена за законом.

Outcome: partial