Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.09.1992 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Спільне життя між сторонами не склалось через наявність різних поглядів на створення побуту, вирішення побутових проблем, що призводило до постійних сварок та скандалів, внаслідок чого у них виникло взаємна неповага. З 2015 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, однією сім'єю не проживають, не ведуть сумісне господарство. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивачем до позовної заяви долучена заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному об'ємі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 25 вересня 1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної РАЦС по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] актовий запис №1083./а.с.4/ Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Як встановлено судом, причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, оскільки вони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, між ними припинені шлюбні відносини та вони не ведуть спільного господарства з 2015 року. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, позов може бути задоволено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини є неможливим, тому позовні вимоги позивача до відповідача про розірвання шлюбу є такими, що підлягають задоволенню

Outcome: approved