Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, який обґрунтовує наступним. Наприкінці липня 2021 року за місцем її роботи, а саме, до ПАТ «Запорізький хлібозавод № 3» надійшла для виконання постанова приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева А. А, від 09.07.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, шляхом відрахування із заробітної плати. Боржником в зазначеній постанові зазначено - [PERSON] , стягувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», код ЄДРПОУ 41697872, 03150, м.Київ, вул.Федорова Івана, буд.64/16, офіс 311 - відповідача Сума боргу, зазначена в постанові, складає 11813,79 грн. При зверненні до приватного виконавця Чубарева О.О. ЇЙ стало відомо, що виконавче провадження № 65888901 відкрито ним 24.06.2021 року на підставі виконавчого напису № 89826, виданого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною. Зі змісту даного виконавчого напису вбачається, що з [PERSON] стягується заборгованість за кредитним договором 510189 від 12 листопада 2019 року укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші», ідентифікаційний код юридичної особи 41697872, строк платежу за яким настав, і боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 січня 2020 року по 23 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 11 813,79 грн., в тому числі: Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 025,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 5 868, 72 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1920,07 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту, за комісією за несплаченими відсотками, штрафами і пенями визначена як 0. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із Стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, що підлягає стягненню -11 813,79 грн. Після ознайомлення з наявними у виконавчому провадженні виконавчим написом та документами, що стосуються виконавчого напису, позивач вважає, що зазначений виконавчий напис є незаконним та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Зазначила, що вона ніколи не укладала кредитних договорів з відповідачем. Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусом не перевірена безспірність заборгованості, зазначена у виконавчому написі, тому просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного позивач просила визнати вищевказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову, а також витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2021 р. відкрито провадження по даній справі, призначений роозгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2021 р. за заявою позивача, забезпечено даний позов шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним позивачем виконавчим написом приватного нотаріуса, до розгляду цієї справи. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, на задоволення позовних вимог наполягає. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся, надав відзив на позов, в якому заперечує відносно задоволення позовних вимог, вважає, їх необґрунтованими. Зазначив, що 12.11.2019 р. між сторонами укладений Договір про надання коштів у у позику №00-510189, внаслідок невиконання позивачкою своїх кредитних зобов`язань, в останньої виникла икредитна заборголваність на суму 11813,79 грн. Оскільки позивач погасила дану заборгованість, відповідач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису. Відповідач вважає, що даний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом відповідно до вимог законодавства. Заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу вважає завищеним та необгрнутованим. В зв`язку з вищевказаним, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлялись. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-510189 від 12 листопада 2019 року, він укладений між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] (позивачем по справі). Згідно запису, під прізвищем, іменем та по-батькові позичальника « [PERSON] », даний договір підписаний елетронним підписом позичальника, щляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Належне підтвердження, що це договір підписаний шляхом використанням Позичальником одноразового ідентифікатору, в матеріалах справи відсутнє. За умовами договору, ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» зобов`язався надати позичальнику кошти у розмірі 4025,00 грн., а позичальник повинен повернути ці кошти та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 612% та комісію у розмірі 525,00 грн. Належні докази того, що ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» надало фактично позивачці вищевказані грошові кошти, в матеріалах справи відсутні. 05.04.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, вчинено виконавчий напис № 89826, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Качай гроші», ідентифікаційний код юридичної особи 41697872, суми заборгованості за вищевказаним договором №510189 від 12 листопада 2019 року. Строк платежу за Кредитним договором 510189 від 12 листопада 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 січня 2020 року по 23 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 11 813,79 (Одинадцять тисяч вісімсот тринадцять гривень 79 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 025,00 (Чотири тисячі двадцять п`ять гривень 00 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 5 868,72 (П`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 72 копійки); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1 920.07 (Одна тисяча дев`ятсот двадцять гривень 07 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом. Відповідно до письмової відповіді Міністерства юстиції України від 25.06.2021 р., наданої за адвокатський запит Мухіної Л.С. , яка діяла в інтересах позивача по цій справі, Наказом Міністерства юстиції України від 19.04.2021 № 1424/5 відповідно до piшення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 № 3 на підставі підпункту «і»» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), а саме, у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджене Міністерством юстиції України, видане Міністерством юстиції України 28.07.2008 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, на ім`я [PERSON] , анульовано. На момент розгляду цього запиту документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Головкіної Я.В., на зберігання до Архіву останньою не передані. .Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. здійснюється примусове виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса (ВП № 65888901). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Приватним нотаріусом Головкіною Я.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано наступне. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент вчинення виконавчого напису діяв наступній в редакції «….Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, опублікована на офіційному сайті Верховної ради України. В Постанові Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та в Постанові КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», які містяться на офіційному сайті Верховної ради України, є посилання на вищевказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, та ухвалу Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 р., якою дана постанова залишена без змін. З аналізу вищевказаних судових рішень, вбачається, що після 01.11.2017 р. (дата набрання законної сили Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), нотаріуси не мають право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріальні, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Головкіною Я.В. 05.04.2021 р., після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-510189 від 12 листопада 2019 року , який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. З огляду на вищевказне, приватним нотаріусом Головкіною Я.В. недотримані умови вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому наявні підстави для визнання цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про визнання оскаржуваного виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору за пред`явлення позову у розмірі 908,00 грн., та заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд враховує наступне. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. З доданих до позову документів, вбачається, що між позивачем та адвокатом Мухіною Людмилою Сергіївною (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №316 від 20.04.2000 р.), 02.09.2021 р. укладений договір про надання правової допомоги та додаткову угоду до цього договору, за якими правова допомога, яка надається [PERSON] полягає у підготовці та складанні позовної заяви до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме: складанні запиту до приватного виконавця, збору документів щодо приватного нотаріуса, складанні позовної заяви та заяви про забезпечення позову. В розрахунку витрат на правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 02.09.2021 р., зазначені опис правових послуг, дата їх надання та вартість цих послуг, а саме: 02.09.2021 року - консультація з приводу оспорювання виконавчого напису нотаріуса 200 грн. 03.09.2021 року - запит до приватного виконавця Чубарева О.О. 200 грн. 07.09.2021 року - складання позовної заяви 2000 грн. 07.09.2021 року - складання заяви про забезпечення позову 600 грн. Згідно з копією квитанції до прибуткового ордеру №1 від 02.09.2021 р., [PERSON] оплачені послуги адвоката у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідач у відзиві на позов вважає розмір витрат на правову допомогу, заявлених позивачем, з урахуванням складності справи та наданих по ній правових послуг, завищеним. В наданому позивачем розрахунку витрат на правову допомогу не зазначені відомості про здійснення адвокатом витрати часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги. Дана справа є малозначною і не відноситься до категорії складних справ. З огляду на вищевказане, суд вважає, що розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката Мухіної Л.С. не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. З огляду на вищезазначене, з урахуванням суті отриманих позивачем правових послуг, їх необхідності, розумності розміру їх оплати, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1600,00 грн. (з розрахунку: 200,00 грн. консультація з правових питань з приводу оспорювання виконавчого напису; 200,00 грн. - складання запиту до приватного виконавця; 1000,00 грн. за складання даного позову, 200,00 грн. - складання заяви про забезпечення цього). В іншій частині заявлені позивачем вимоги про стягнення витрат на правовоу допомогу - залишити без задоволення..

Outcome: approved