Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання доньки [PERSON], [INFO] з матір'ю. Мотивує вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, який не забезпечує свою сім'ю і байдуже стачиться до сімейних обов'язків. Шлюбні відносини між ними припиненні з січня 2013 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поді л майна, що є нашою спільною сумісною власністю немає. Між ними досягнена згода про утримання дитини. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла письмова заява про розгляд справи за ії відсутністю в заочному порядку. Надає згоду на розірвання шлюбу, оскільки з січня 2013 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, загальне господарство не ведуть. Примирення між ними не можливо. Спору про поділ спільного майна немає. Дитина залишиться проживати з матір'ю. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглянута в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення за розірванням шлюбу та інші обставини життя подружжя, вживши заходи щодо примирення подружжя, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2006 року, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним центром розвитку сім`ї зроблений актовий запис за № 3129. [INFO] народилась донька - [PERSON], яка проживає з матір'ю. В сім'ї склалися ненормальні стосунки, сторони з січня 2013 року по теперішній час шлюбні відносини не підтримують, загальне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивачка просить шлюб розірвати, вважаючи збереження сім'ї неможливим та таким, що суперечить іх інтересам, оскільки втратили один до одного відчуття любові і пошани. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб сторін сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. За відсутністю заперечень батька, донька залишиться проживати з матір'ю.

Outcome: approved