Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом в обгрунтування якого зазначає, що наказом директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 1 від 02.01. 2002 року вона була призначена на посаду головного спеціаліста вказаної дирекції і перебувала на вказаній посаді до часу звільнення, тобто по 24.12. 2015 року. Наказом директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 24-к від 24.12.2015 року « Про розірвання трудового договору з [PERSON].» її було звільнено з роботи за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України 24 грудня 2015 року. В мотивувально-описовій частині наказу без номера та дати винесення « Про розірвання трудового договору з [PERSON]» та в наказі № 24-к від 24.12.2015 року « Про розірвання трудового договору з [PERSON]» зазначено, що вона 7 грудня 2015 року з 15 до 16 години вживала спиртні напої на робочому місці, на вимогу директора негайно припинити ці незаконні дії не відреагувала та вжиття спиртних напоїв не припинила, при цьому її поведінка була неадекватною, вона ввімкнула голосно музику і почала танцювати, що мали місце всі зовнішні ознаки її нетверезого стану, а саме : відмічалися вади мови, порушення координації рухів, відчувався сильний запах спиртних напоїв при диханні. Відомості, які вказані у вищевказаних наказах не відповідають дійсності і є надуманими з боку директора дирекції Фонду [PERSON] з якою у неї склалися неприязні відносини в 2015 році, коли вирішувалося питання про призначення саме її директором Володарсько-Волинської дирекції Фонду. В результаті на вказану посаду була призначена не вона, а [PERSON], яка стала упереджено до неї ставитись. 07.12.2015 року [PERSON] безпідставно звинуватила її та [PERSON] у вживанні спиртних напоїв на робочому місці. - 2 - 07.12.2015 року близько 15 години, до їх з [PERSON] кабінету, на прийом приходили [PERSON], [PERSON], бувший директор дирекції [PERSON]. Вказаним особам вони запропонували каву, чай. В цей час в кабінет заглянула директор [PERSON] та покликала до себе [PERSON], яка повернувшись від директора повідомила, що директор вважає, що вони розпивають спиртні напої і вимагає всім розійтися. До дверей кабінету знову прийшла директор і сказала всім розійтися на що вона пояснила [PERSON] , що вони спиртні напої не вживають. Вона вийшла на вулицю провести відвідувачів і в цей час побачила, що у приміщення Фонду заходять чоловік директора дирекції з працівником поліції, [PERSON]. Директор завела працівника поліції до їхнього кабінету, але так як вони були тверезими то працівник поліції на них протокол за ст. 179 КУАП не складав, пояснень не брав, факту вживання ними спиртних напоїв не виявив. Вони працювали до закінчення робочого часу і їх бачили відвідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які бачили в якому стані перебувала вона з [PERSON]. Так як вони вимагали від директора дирекції на проведені освідування на предмет алкогольного сп'яніння, яке ні директор, ні працівник поліції не провели то після закінчення робочого часу вони звернулись в лікарню де її та [PERSON] лікар освідував на стан алкогольного сп'яніння. Таким чином факт перебування її в нетверезому стані на робочому місці встановлений не був. Директор дирекції не вимагала від неї та [PERSON] дачі письмових пояснень, ніяких актів про порушення трудової дисципліни не складала на них і в їх присутності, не відсторонювала від роботи. 10 грудня 2015 року близько 15 години директор [PERSON] закликала її та [PERSON] до свого кабінету, де оголосила наказ № 22 від 10.12.2015 року « Про застосування дисциплінарного стягнення» - догани [PERSON] та наказ № 23-к від 10.12.2015 року « Про застосування дисциплінарного стягнення» - оголосила догану їй та сказала розписатися про ознайомлення з вказаними наказами, але вони розписуватись відмовились, хоча текс наказів прослухали. Тут же вони дізналися, що складений акт від 7.12.2015 року про засвідчення факту вживання ними спиртних напоїв на робочому місці разом із бувшим директором дирекції [PERSON] та сторонніми особами у кабінеті № 1 о 15 годині 10 хвилин, який був підписаний головним бухгалтером [PERSON], провідним спеціалістом [PERSON], які є підлеглими директора [PERSON] і які не заходячи до кабінету № 1, не бачачи, що відбулося в кабінеті, засвідчили в даному акті факт розпивання спиртних напоїв. Також вони довідались про існування інших актів від 08.12.2015 року, а саме про відмову від дачі пояснень, про відмову від підпису про ознайомлення з наказом № 18 від 08.12. 2015 року « Про надання пояснень» 18.12. 2015 року вона звернулась з письмовою заявою до директора [PERSON] з проханням надати їй копію наказу про оголошення їй догани № 23-к від 10.12.2015 року на що отримала відповідь, що станом на 21.12.2015 року такого наказу не існує. 24.12. 2015 року близько 17 год.30 хв. директор закликала її та [PERSON] до свого кабінету, де оголосила наказ без номера та дати» Про розірвання трудового договору з [PERSON]» про звільнення її з роботи за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України. Вона ознайомилася із наказом про своє звільнення і отримала його копію без номера та дати його винесення. При отриманні трудової книжки вона дізналася, що вона звільнена з роботи на підставі наказу директора № 24-к від 24.12.2015 року, який їй не оголошувався і з яким вона під розписку не ознайомлювалася. -3- 30.12. 2015 року по Інтернету вона дізналася, що існує вже інший акт, що засвідчував факт не тільки вживання нею та [PERSON] спиртних напоїв на робочому місці, , а і перебування її на робочому місці у нетверезому стані із зазначенням зовнішніх ознак які вказували на нетверезий стан. Вона стверджує, що вказаний акт також в її присутності не складався, з ними її не ознайомлювали. Цей акт появився після того, як 29.12. 20125 року звернулась із письмовою заявою до директора [PERSON], про надання їй копії акту від 07.12. 2015 року, якого вона до цього часу не отримала. Вона вважає, що особи, які складали та підписували вищевказані акти не є спеціалістами в галузі медицини і не можуть кваліфіковано та правильно оцінити стан людини і що в їх компетенцію не входить визначати нетверезий стан, а тому вказані акти не є належними доказами. Працівник міліції, якого викликала директор не встановив, що вона з [PERSON] вживали спиртні напої на робочому місці і перебували у нетверезому стані. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала і дала пояснення по їх суті. Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду даної справи свого представника в судове засідання не направив надіславши до суду клопотання про розгляд цивільної справи у відсутності представника відповідача, що позов визнає щодо поновлення позивачки на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 02 червня 2016 року, тобто до часу призначення [PERSON] в.о директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції. Моральну шкоду просить стягнути з винної особи, тобто з [PERSON]. Третя особа, директор Володарсько-Волинської виконавчої дирекції Житомирського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності будучи неодноразово належним чином повідомленою про місце та час розгляду справи в судове засідання жодного разу не прибула, свого представника не направила, що свідчить про зловживання нею своїми процесуальними правами. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. -4- Відповідно до ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. - згідно висновку Володарсько-Волинського ВП Коростишівського ВП УНП в Житомирській області 11.12. 2015 року до чергової частини надійшло повідомлення директора дирекції Фонду соціального страхування [PERSON] про факт вживання спиртних напоїв на робочому місці, 07.12.2015 року, працівниками Фонду [PERSON], [PERSON] . Під час проведення перевірки факт вживання спиртних напоїв працівниками фонду та перебування їх у нетверезому стані не встановлений. ( а.с. 69-76). Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює в одному кабінеті з [PERSON]. 07.12.2015 року вони працювали в звичайному режимі. Приблизно о 15 годині в почергово в кабінет заходили [PERSON], [PERSON], бувший директор дирекції [PERSON]. Кожний із них приходив отримати інформацію по своїх питаннях. Всі вказані особи їм добре знайомі, а тому вони запропонували їм каву та чай. Директору [PERSON] чомусь не сподобалось перебування відвідувачів в їхньому кабінеті, а тому вона наказала розійтися та стала звинувачувати їх в тому, що вони розпивали спиртні напої. Спиртних напоїв вони не вживали про що впевнився працівник поліції, якого викликала [PERSON]. Від роботи їх не відсторонили і до кінця робочого часу їх бачили відвідувачі, які можуть підтвердити, що вони були тверезими. В кінці робочого часу вони вирішили перестрахуватись та звернулись до лікарні де їх освідували на предмет вживання спиртних напоїв. Без сумніву вони були тверезими. Вона перебувала в дружніх стосунках з [PERSON], але після того як її призначили директором дирекції Фонду вона змінилась та намагалась звести рахунки з [PERSON], яка була претендентом на призначення її директором дирекції. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що приблизно о 15 год. 15 хв. вони знаходились в кабінеті № 1 Володарсько-Волинської дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Кожний із них зайшов у вказаний кабінет, де працюють [PERSON], [PERSON], в різні часи, окремо, по своїх питаннях. Працівники кабінету запропонували їм каву, чай. Під час їхнього перебування хтось привідкрив двері після чого [PERSON] вийшла із кабінету, а коли повернулась то повідомила, що керівник дирекції Фонду підозрює, що вони в кабінеті розпивають спиртні напої та наказала розійтися. Згодом в кабінет влетіла директор [PERSON] та стала кричати, що тут робиться. Спиртних напоїв вони не вживали. Вони вийшли на вулицю та побачили, що до приміщення фонду наближається чоловік директора дирекції Фонду та міліціонер. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював дільничним інспектором міліції. 07.12.2015 року оперативний черговий райвідділу міліції направив його до Володарсько-Волинської дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності де з повідомлення директора працівники вживають спиртні напої. У вказане приміщення його провів чоловік директора дирекції Фонду. Директор вказала на [PERSON], [PERSON], як на осіб, які вживали спиртні напої. По обстановці в кабінеті він не виявив ознак, які б свідчили, що щойно в кабінеті вживали спиртні напої. По зовнішньому вигляду [PERSON], [PERSON] він не встановив, що вони мають ознаки алкогольного сп'яніння. Директор [PERSON] не наполягала на проведенні освідування на предмет вживання спиртними напоями працівниками дирекції [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 07.12.2015 року приблизно о 16 годині , як багатодітна мати, заходила в кабінет № 1 Володарсько-Волинської дирекції Фонду соціального страхування з нещасних випадків де працюють [PERSON], [PERSON] по питанню новорічних подарунків. Крім [PERSON] та [PERSON], які працювали на своїх робочих місцях, в -5- кабінеті нікого не було. Через декілька хвилин в кабінет зайшла працівник Реєстраційної служби [PERSON]. Вона стверджує, що ознак алкогольного сп'яніння [PERSON] та [PERSON] вона не виявила. Свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що 07.12. 2015 року приблизно о 17 год. 15 хв. вони зайшли в кабінет № 1 Володарсько-Волинської дирекції ФССТВП, щоб з'ясувати чи [PERSON] буде йти на аеробіку. Вони бачили [PERSON], [PERSON] і стверджують, що вони були тверезими. Їй розповіли про подію, яка відбулася дном і що директор підозрювала їх у вживання спиртних напоїв. Вона вважала, що то був жарт. Свідок [PERSON] суду показав, що він працює наркологом в Володарсько-Волинській ЦРЛ, а тому 07 грудня 2015 року до нього звернулись громадяни [PERSON], [PERSON], які попросили його провести їм освідування на предмет вживання спиртних напоїв. Він провів вказане тестування на алкотестері « Драгер», який показав, що вказані особи були тверезими. Так як у нього не було відповідних бланків то довідки про тестування він видав їм наступного дня. - довідкою Володарсько-Волинської ЦРЛ про проведення тестування на алкотестері « Драгер» із якого слідує, що 07.12. 2015 року о 18 год.15 хв. [PERSON] була твереза. ( а.с.84). - трудовою книжкою на ім'я [PERSON] із змісту якої слідує, що наказом № 24-к від 24.12.20215 року вона звільнена з роботи у зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України.( а.с.28). - наказом без номера та дати видачі « Про розірвання трудового договору з [PERSON], який підписаний директором [PERSON] із якого слідує, що [PERSON] звільнено за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п.7 ст.40 КЗпП України. В якому [PERSON] при ознайомленні вказала, що директор Пантус відмовилась ознайомити її із актом від 07.12.2015 року, що з текстом наказу вона ознайомлена, але з фактами викладеними в наказу не згідна. ( а.с.15). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона не може представити оригінал наказу та актів так як [PERSON] невідомо де зберігає, а належним чином завірених копій їй не видала. Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази суд вважає, що факт перебування [PERSON] 07 грудня 2015 року на робочому місці не було встановлено , а тому у директора Володарсько-Волинської міжрайонної дирекції ФССТВП не було підстав звільняти позивачку на підставі п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до наказу № 9-5 від 02.06.2016 року [PERSON] була призначена на посаду в.о. директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції ФССТВП, а тому суд вважає, що середню заробітну плату за час вимушеного прогулу належить рахувати до 02.06.2016 року. Вирішуючи питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить із того, що [PERSON] соціальної політики України № 10196/0/14-14/13 про кількість робочих днів на 1015 рік та листа 10846/о/14-15/13 про кількість робочих днів на 2016 рік із яких слідує, що з 25.12.2015 року до 02.06. 2016 року було 108 робочих днів. Відповідно до довідки Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції середньоденна заробітна плата [PERSON] на час звільнення становила 198, 78 грн.. ( а.с.166). За вищевказаних обставин середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] буде становити 21468 (двадцять одна тисяча чотириста шістдесят вісім) гривень 24 копійки.( 198,78 грн. середньоденний заробіток х 108 днів вимушеного прогулу). Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди суд виходить із наступного: Відповідно до ст. 137-1 КЗпП України Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. -6- При визначення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди суд виходить із того, що дії відповідача по звільненню позивачки не відповідали вимогами чинного трудового законодавства, тривалості вимушеного прогулу, що беззаперечно призвело до моральних страждань позивачки, погіршення матеріального становища, стану здоров'я позивачки та вважає, що з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральних страждань належить стягнути 5000 (п'ять тисяч) гривень. Вимога яку ставить відповідач щодо вирішення питання про відшкодування йому сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які належить йому сплатити позивачці, з [PERSON] не підлягають розгляду в даному цивільному провадженні.

Outcome: partial