Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом і просить визнати за нею право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою №114 в будинку №20 по вулиці Жоліо Кюрі в місті Одесі. В обґрунтування вимог позивачка посилалась на те, що на підставі договору найму, укладеного з відповідачем, їй було надано у користування зазначену кімнату, де вона й проживає по цей час, сплачуючи комунальні послуги, однак не була зареєстрована за місцем проживання. У звязку з тим, що позивачка не зареєстрована за даною адресою, вона не взмозі оформити особовий рахунок на займану житлову площу на своє імя, виникають інші проблеми, повязані з відсутністю реєстрації, тому вимушені звернутися до суду. Сторони подали до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, при цьому позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача приватного підприємства Міські квіти в особі директора позов визнала. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні та наданих доказів, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі договору найму №114 від 26 травня 2014 року, укладеного між сторонами, позивачці було надано у користування кімнату №114 в будинку №20 по вулиці Жоліо Кюрі в місті Одесі. В зазначеному житлі позивачка безперешкодно проживає, оплачуючи за житло та комунальні послуги, однак не була зареєстрована за місцем проживання. Згідно рішення Одеської міської ради №3437-V від 09.10.2008 року гуртожиток та інженерні мережі за адресою: м.Одеса, вул.Жоліо Кюрі, 20 були передані з державної до комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 06.03.2009 року передано на баланс управління приватного підприємства Міські квіти. Згідно ст.814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. \~ Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. \~ Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. \~Згідно з ст.106 ЖК України, повнолітній член сімї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. \~ Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У відповідності зі ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 14 листопада 2001 року по справі № 1-31/2001, положення підпункту 1 пункту 4 Положення про паспортну службу органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Ураїни від 10 жовтня 1994 року № 700, щодо прописки (виписки), згідно з яким паспортна служба органів внутрішніх справ застосовує як загальне правило дозвільний порядок вибору особою місця проживання, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), тому відсутність прописки не може бути підставою для відмови у визнанні права на користування. Згідно розяснення Пленуму Верховного Суду України, в п.15 Постанови від 01 листопада 1996 року №9 Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя зазначено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням або ж для відмови їй у цьому. Таким чином суд прийшов до висновку, що позивачка у справі з 2014 року постійно проживає в зазначеній кімнаті, підтримує її в належному технічному стані та несе усі витрати, повязані з оплатою комунальних послуг, що визнано представником відповідача, тому має право користування вказаними житловими приміщеннями.

Outcome: approved