Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу вони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають. Діти залишаються проживати з матір`ю. У зв`язку з цим позивачка просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Але у судовому засіданні [PERSON] , уточнила свої позовні вимоги і просила стягувати з [PERSON] , аліменти у розмірі у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивачка надала заяву, якою повідомила суд, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в наданій заяві не заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] , справу також просив розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов`язані з сімейними правовідносинами і підлягають до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01.12.2007 [PERSON] та [PERSON] одружилися. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що сторони разом не фактично не проживають, а діти залишаються мешкати з матір`ю, остання бажає стягувати з відповідача аліменти на їх утримання. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, приймає до уваги обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх спільних дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, на кожну дитину, щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Аліменти підлягають стягненню починаючи з дня пред`явлення до суду позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Також суд вважає необхідним при ухваленні рішення стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати при зверненні до суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved