Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що їй на праві приватної власності належить частина нерухомого майна, яке за повідомленням державного виконавця перебуває під арештом. Посилаючись на ту обставину, що вона не є боржником у виконавчих провадженнях, позивачка просить скасувати вказаний арешт. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідачі, які отримали копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подали відзив на позов і не заперечили проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.04.2020 року вбачається, що позивачка є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яка перебуває під арештом накладеним Гребінківською державною нотаріальною конторою 07 жовтня 2004 року за повідомленням Державної виконавчої служби № 769/2 від 23.09.2003 року АА 321141 (а.с. 13 - 14). Право власності позивача на вказану частину нерухомого майна також підтверджене Свідоцтвом про право власності від 21.03.2018 року та рішенням виконавчого комітету Гребінківської селищної ради Васильківського району Київської області від 28 лютого 2018 року № 17 (а.с. 11, 12). Зокрема, вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із нормами статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник; боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. За змістом листа Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 20.06.2018 року встановлено, що виконавчі документи про стягнення з [PERSON] на виконанні не перебувають (а.с. 6). Отже, під час розгляду справи встановлено, що позивачка не є боржником у виконавчих провадженнях за стягненнями на користь інших осіб. Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи ту обставину, що позивачка не є боржником у виконавчих провадженнях за стягненнями на користь інших осіб, суд приходить до висновку, що наявність арешту частини нерухомого майна позивачки, порушує право власності останньої, а тому таке право позивачки слід захистити шляхом зняття даного арешту. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved