Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, та просить суд: встановити факт володіння до дня смерті [PERSON], померлою 23.09.2000 року, житловим будинком під № 1, що розташований в с. Широка Балка, Біляївського району, Одеської області, по вул. Садова та земельною ділянкою, площею 3,10 гектарів, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, масив № 10 (десять), ділянка № 68; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 1, загальною площею 61,0 кв.м. та житловою площею 41,2 кв.м., що розташований в с.Широка Балка, Біляївського району, Одеської області, по вул. Садова, разом із надвірними спорудами: погребом; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3,10 гектарів, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, масив № 10 (десять), ділянка № 68, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 456637, виданого Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області 14 серпня 2003 року. Позивачка в судове засідання не зявилася, але на адресу суду надіслала заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити, та розглянути справу без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, та просив слухати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2000 року померла мати позивачки [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №231954, виданого [PERSON] сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №29. [PERSON]С, до дня смерті проживала за адресою: [INFO]. Померлій, на підставі запису в погосподарській книзі № 19 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № 1051, належав житловий будинок під № 1, що знаходиться в с. Широка Балка, Біляївського району, Одеської області, по вул. Садова, що підтверджується відповідною довідкою [PERSON] сільської ради Біляївського району за № 265 від 30 травня 2017 року. Також померлій належала земельна ділянка площею 3,10 гектарів, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, масив № 10 (десять), ділянка № 68, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 456637, виданого Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області 14 серпня 2003 року, що підтверджується листом- відповіддю від Держгеокадастру. Після смерті [PERSON], [PERSON] фактично прийняла спадщину, так як проживала разом із нею у вищевказаному будинку, підтвердженням чого є прописка в паспорті позивачки. За заявою позивачки у 2017 році Біляївською районною державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа до майна померлої. До цього майна входять вищезазначені житловий будинок та земельна ділянка. Проте державний нотаріус листом № 3614/02-14 від 15.09.2017 відмовив позивачки у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що нею не було надано правовстановлюючих документів на вищезазначений житловий будинок та у звязку з тим, що державний акт на право власності на землю було видано вже після смерті [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, особисто подає до нотаріальної контори відповідну заяву. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після, його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець зобовязаний отримати свідоцтво про право на спадщину, якщо в складі спадкового майна є обєкти нерухомості. Постановою Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив у оформленні права на спадкування. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ щодо визнання права власності в порядку спадкування суди мають брати до уваги той факт, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved