Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, зазначивши в позові, що її дід [PERSON] та її бабка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. За життя мали у спільній сумісній власності житловий будинок за адресою по вул. Лермонтова, 35-а, в м. Тальне Черкаської області. 05.04.1974 року [PERSON] та [PERSON] склали кожен окремо від свого імені заповіти, за якими належні їм частки (по 1/2) житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в м. Тальне по вул. Лермонтова, 35-а, заповіли своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] померла 23.03.1986 року, а [PERSON] помер 28.05.1993 року. Після смерті діда [PERSON] та баби [PERSON] спадщину ніхто не оформив. 25.01.2001 року [PERSON] (її тітка) померла. Оскільки даним будинком позивачка володіє більше 11 років, ставиться до нього як до власного, вживаючи необхідні заходи для утримання його в належному стані та користується ним на власний розсуд, а тому за таких обставин змушена звертатись до суду з даним позовом. Просить постановити рішення, яким визнати за нею, право власності за набувальною давністю на житловий будинок № 35-а по вул. Лермонтова в м. Тальне Черкаської області. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача міський голова Тальнівської міської ради Черкаської області не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує. В судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що в 60 роках в м. Тальне роздавали по вулиці Лермонтова земельні ділянки під забудову. Її будинок та будинок позиачки розташовані поруч. Позивачку знає з дитинства, підтвердила, що позивачка проживала з дідом та бабою по вул. Лермонтова, 35-а в м. Тальне. Після їх смерті постійно доглядає за будинком, обробляє город, кожні вихідні приїздить сюди. Інші люди, які б доглядали будинок, відсутні. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що добре знає сім'ю [PERSON], так як проживає по сусідству. Підтвердила, що позивачка проживала з дідом та бабою по вул. Лермонтова, 35-а в м. Тальне, позивачка разом із своєю матір'ю [PERSON] доглядали діда та бабу, а після їх смерті позивачка продовжувала доглядати за будинком, постійно працює біля будинку, обрізає бур'яни, утримує його в належному стані. Інших господарів даного будинку крім позивачки вона не знає. Суд, вислухавши представника позивачки, свідків, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи в сукупності з іншими доказами, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо визнання права власності за набувальною давністю. [PERSON] народилася 12.07.1972 року в м. Тальне Черкаської області, що підтверджується паспортом та свідоцтвом про народження. Її батьками записані батько - [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 5, 6). Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22.08.1975 року [PERSON] є власником житлового будинку за адресою по вул. Лермонтова, 35-а, в м. Тальне Черкаської області (а.с. 7-9). Згідно заповітів від 05.04.1974 року [PERSON] та [PERSON] склали кожен окремо від свого імені заповіти, за якими належні їм частки (по 1/2) житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться в м. Тальне по вул. Лермонтова, 35-а, заповіли своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с. 10-11). [PERSON] померла 23.03.1986 року в с. Плоске Смілянського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12). [PERSON] помер 28.05.1993 року в м. Тальне Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13). [PERSON] померла 25.01.2001 року в с. Плоске Смілянського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14). [PERSON] померла 10.05.2008 року в м. Сміла Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 15). Згідно наданої інформації Тальнівської державної нотаріальної контори за № 1783/01-16 від 26.11.2015 року спадкова справа після [PERSON], яка померла 23.03.1986 року не заводилась. Спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 28.05.1993 року заведена за заявою його дочки [PERSON]. Згідно наданої інформації Тальнівського відділку Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації за № 45 від 02.11.2015 року житловий будинок в м. Тальне по вул. Лермонтова, 35-а, Черкаської області зареєстровано за [PERSON] згідно свідоцтва про право власності виданого Тальнівським комбінатом комунальних підприємств від 22.08.1975 року. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змсту наведеної норми Закону при вирішенні спору, пов'язаного із набуттям права власності за набувальною давністю, суд повинен враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачкою у суді доведений факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, доглядає за будинком та постійно підтримує його в належному стані, крім того, ніхто ніяких претензій щодо будинку не заявляв та на будинок не претендував. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачкою.

Outcome: approved