Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок злочину. В обґрунтування позовних вимог вона зіслалася на те, що вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2013 року [PERSON] засуджено за ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.304 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначено [PERSON] остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк в 2 (два) роки. На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов'язано [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.02.2014 року вирок в частині визнання вини та призначення покарання [PERSON] - залишено без змін. Відповідно обставинам вказаного кримінального правопорушення, що доведено вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2013 року [PERSON] скоїв крадіжку в розмірі 8000,00 грн., чим спричинив позивачці матеріальні збитки. На даний час матеріальні збитки завдані внаслідок кримінального правопорушення [PERSON] - не відшкодував. Крім того, позивачка зазначила, що зазначеним кримінальним правопорушенням [PERSON] також спричинив моральну шкоду, яка полягає в моральних та психічних стражданнях, які виникли в зв'язку з розкраданням її майна. Також, в моральних та психічних переживаннях, які виникли в результаті порушення її права власності, оскільки вона не мала змоги користуватися та розпоряджатися належними її грошовими коштами. Так, позивачка вважає, що все вищенаведене на її думку є незаперечними підставами для стягнення з відповідача моральної шкоди, яку [PERSON] оцінює в 5000,00 грн. В судове засідання сторони не з'явилися, позивачка направила до суду заяви про розгляд справи у її відсутності. Відповідач повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що згідно копії вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] засуджено за ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України та на підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначено [PERSON] остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк в 2 (два) роки (а.с.29-44). Так, з матеріалів справи видно, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року, вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 8 жовтня 2013 року щодо [PERSON] - залишено без змін (а.с.6-14). У відповідності зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім завданої матеріальної шкоди, позивачка зазнала моральної шкоди, яка виразилася в моральних та психічних стражданнях, які виникли в зв'язку з розкраданням її майна; в моральних та психічних переживаннях, які виникли в результаті порушення її права власності, оскільки вона не мала змоги користуватися та розпоряджатися належними її грошовими коштами; в моральних та психічних переживаннях, пов'язаних з пошуком додаткового часу та додаткових фізичних і психологічних зусиль для збору та подачі до суду відповідних документів, з метою відшкодування завданої шкоди в порядку цивільного судочинства. Згідно статті 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до статті 23 ЦК України - розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням характеру заподіяних фізичних та моральних страждань, інших негативних наслідків. Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4» роз'яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач. Так, суд виходить з принципів розумності та справедливості і вважає, що для повного відшкодування спричиненої позивачці матеріальної і моральної шкоди, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 8000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved