Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 28 серпня 2013 року вона надала відповідачці позику в сумі 14000 доларів США, яку остання мала повернути до 1 січня 2104 року. Після спливу терміну вказаного в розписці, відповідачка повернула їй лише 4000 доларів США, а залишок боргу в сумі 10 000 доларів США обіцяла повернути до 1 березня 2014 року, разом з тим, [PERSON] зобов'язання не виконано. На підставі ст.ст. 611, 625, 1046, 1049 ЦК України просила стягнути з відповідачки на її користь позику - 122000 гривень, що на час звернення до суду відповідає 10000 дол., 3% річних 451 грн. 35 коп. за період з 1 березня 2014 року по 14 квітня 2014 року, судові витрати - 1220 грн., а також 3 % річних з 15 квітня 2014 року по день ухвалення рішення. В судовому засіданні позивачка та її представник за довіреністю позов підтримали, пояснивши, що позивачка продала відповідачці нерухоме майно, остання не мала можливості сплатити всю вартістю, у зв'язку з чим, залишок несплаченої суми вони оформили у виді боргової розписки. Відповідачка ухиляється від виконання зобов'язання. Просили позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечуючи обставини за яких була складена боргова розписка та розміру боргу в доларах США, вказував, що у зв'язку з тим, що грошові кошти - долари США позивачкою безпосередньо не передавалися, а відповідачкою відповідно не отримувались, суму боргу яка остання має повернути необхідно рахувати по курсу НБУ станом на 13 січня 2014 року - складання боргової розписки, а не на день звернення до суду. Крім того, вимога про стягнення з відповідачки 3% річних є безпідставною, оскільки не передбачена сторонами при складанні боргової розписки. Просив позов задовольнити частково, з врахуванням викладених заперечень. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено і вказані обставини не заперечуються сторонами, що між позивачкою - продавцем та відповідачкою - покупцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири, разом з тим, на момент укладення вказаного договору, повний розрахунок за квартиру проведено не було, у зв'язку з чим, 28 серпня 2013 року [PERSON] склала розписку відповідно до якої зобов'язувалась повернути [PERSON] кошти в сумі 14000 дол. США до 1 січня 2014 року. Станом на 13 січня 2014 року відповідачка зобов'язання виконала частково, а саме повернула 4000 дол. США. Залишок боргу в сумі 10 000 доларів США обіцяла повернути до 1 березня 2014 року, надавши позивачці боргову розпису. Разом з тим, [PERSON] зобов'язання не виконала. Зі місту ст. 1053 ЦК України вбачається, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений борговим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію у здійснюється у формі встановленій для договору позики. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі змісту ч.1 ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідачка до обумовленого сторонами терміну - 1 березня 2014 року, позику не повернула, що змусило позивачку звернутися до суду, вимоги останньої про стягнення на її користь боргу є законними та обґрунтованими. Відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 10 квітня 2014 року, 100 дол.США становило 1261,79 грн. Враховуючи, що позивачкою заявлено вимогу про стягнення боргу з розрахунку 12,2 грн. за 1 дол. США, що є меншим від офіційного курсу НБУ, суд вважає необхідним розглянути справу в межах заявлених вимог. За таких обставини, з [PERSON] користь [PERSON] має бути стягнуто 122000 грн., що еквівалентно 10000 дол. США за курсом визначеним позивачкою Доводи представника відповідачки про те, що при визначені суми боргу в гривневому еквіваленті необхідно виходити з курсу долару на час складання боргової розписки, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки з вказаної розписки вбачається, що сторони обумовили позику саме у доларах США, у зв'язку з чим, відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, боржник мав повернути позику саме у доларах США. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення позики є законними та обґрунтованими. Згідно ч.1 ст.ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК країни. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідачка прострочила виконання зобов'язання позичаючи з 1 березня 2014 року, з останнього підлягають стягненню 3 проценти річних від простроченої суми, відповідно до позовних вимог і вказана сума складає - 732 грн. 19 коп. (122000 грн. х 3% : 100% = 3660 грн.; 3660 грн.: 365 д. = 10,03 ; 10,03 х 73 д. = 732 грн. 19 коп.) Заперечення представника відповідачки про стягнення 3 % річних у зв'язку тим, що це не передбачено умовами позики, суд вважає безпідставним, оскільки стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і така відповідальність визначена законом. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved