Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їм разом із відповідачами на праві власності у порядку спадкування за законом належить по 1/3 частині житлового будинку та земельної ділянки [ADDRESS]. Оскільки виділити в натурі її частину житлового будинку та земельної ділянки не можливо, просить припинити право власності на її частину та визнати право власності за відповідачами на 1/3 частину, тобто за кожною по 1/6 частині та стягнути з них компенсацію вартості по 111070,66 грн. з кожного. Позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач та їх представники возовні вимоги визнали частково, згодні з вартістю по експертизі та сплачувати компенсацію вартості частки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 1/3 частини житлового будинку та земельної ділянки [ADDRESS] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.02.2008 року, зареєстрованого в реєстрі №860). На підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.02.2008 року, позивачка отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 17.11.2008 року, кадастровий номер [NUMBER] Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.05.2015 року, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.07.2014 року скасовано та у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про поділ домоволодіння і земельної ділянки в натурі між співвласниками, у зв'язку з тим, що виділ в натурі 1/3 частину житлового буднику технічно не можливо, згідно висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2014 року. За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно частини першої статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Так, у іншого співвласника може бути відсутнє бажання набуття у власність іншого майна, крім того, у нього можуть бути відсутні кошти на компенсацію частки іншого співвласника, який бажає виділитись. При цьому, інший співвласник може зловживати своїми правами, не бажаючи компенсувати позивачу належну йому частку у спільному майні в тій ситуації, коли майно повністю перебуває у його володінні, а позивач, який бажає виділитись, не має можливості користуватись належною йому часткою у спільному майні. Також можуть мати місце і зловживання з боку позивача. А тому рішення у спірних правовідносинах повинно бути всебічно виважене та обґрунтоване, що знайшло своє відображення у правовій позиції Верховного Суду України від 19.02.2014 року справа № 6-4ц14, з якого слідує, що при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки майна, що знаходиться у спільній власності, суду слід враховувати крім спеціальних норм, також і загальні норми цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. На підставі указаної правової позиції Верховного Суду України, аналізуючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає що позивачка не зловживає своїми правами щодо отримання грошової компенсації, а її намагання вирішити спір зазначеним шляхом є логічним, щирим і юридично обґрунтованим, а реалізація цього права позивачкою не порушить прав відповідачів. Як встановлено судом, виділити їй в натурі 1/3 частину житлового будинку та земельної ділянки не є можливим. Позивач, яка бажає виділу у натурі частки із майна, що є у спільній власності, не зловживає наданим їй ч.2ст.364 ЦК України правом і реалізація нею цього права не порушує права відповідачів. Згідно висновку проведеної по справі судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи №6117/6118/6119-16 від 29.08.2017 року, ринкова вартість 1/3 частини житлового будинку складає 92 599 грн., а земельної ділянки 95 844 грн., тобто загальна вартість 1/3 частини становить 188 443 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів як компенсацію за її частку. За таких обставин, пред'явлений позов підлягає частковому задоволенню. При зверненні до суду з зазначеним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в загальній сумі 2 222 гривень. ( а.с.2). Відповідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 884,43 грн. підлягає стягненню з відповідачів пропорційно на користь позивача.

Outcome: partial