Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16.09.1999 року її прийнято на посаду головного бухгалтера в ТОВ «СКІФ» згідно з наказом №2К від 16.09.1999 року. 30.09.2013 року позивачка звільнилась з роботи за згодою сторін відповідно до ч.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення відповідач нарахував їй заробітну плату за період з 01.09.2012 року по 30.07.2013 року в сумі 29 057 гривень 46 копійок, але не виплатив її. Також відповідач не виплатив позивачці грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 120 днів з 2008 по 2013 роки у розмірі 11 558 гривень 52 копійки. [PERSON] вважає, що порушені її права, передбачені ч.1 ст.116 КЗпП України. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заробітну плату в розмірі 29 057 гривень 46 копійок, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 11 558 гривень 52 копійки, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 гривень. Ухвалою суду від 23.01.2014 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку залишено без розгляду. В судове засідання позивачка та її представник не з»явились. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив позов про стягнення заробітної плати задовольнити, справу розглядати за його відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, про причини неявки не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності та постановити по справі заочне рішення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] працювала на посаді головного бухгалтера в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СКіФ» з 16.09.1999 року, що підтверджується копією наказу №2К від 16.09.1999 року (а.с. 5) Наказом директора ТОВ «СКіФ» за №9К від 30.09.2013 року [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера ТОВ «СКіФ» з 30.09.2013 року за згодою сторін (а.с.6 - копія наказу). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Позивачка в позові стверджує, що в день звільнення з нею розрахунок проведений не був, а заборгованість по зарплаті за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року включно становить 29 057 гривень 46 копійок. Відповідачем на неодноразові запити суду відомості про розмір заборгованості по зарплаті перед [PERSON] не надані. Письмові пояснення щодо позову відповідачем також не надані, представник відповідача до суду не з'явився. Згідно з відомостями ДПІ у Подільському районі м. Києва від 11.01.2014 року за №31/Б/26-56-18-05-43 заробітна плата [PERSON] за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року включно становить 38 300 гривень. Позивачка у позові зазначає, що відповідачем їй не було виплачено за вказаний період заборгованість по зарплаті в розмірі 29 057 гривень 46 копійок. Суд вважає, що оскільки відповідач про нараховані суми, належні позивачці при звільненні, письмово не повідомив, а [PERSON] стверджує про наявність заборгованості по зарплаті в розмірі 29 057 гривень 46 копійок, саме ця сума має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, адже відповідачем вона не спростована. Стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 гривень, оскільки вони нею понесені, що підтверджується квитанцією №411914 від 22.10.2013 року. З огляду на викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягає також судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст. 47, 116 КЗпП України,

Outcome: approved