Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів. Свої уточнені вимоги мотивує тим, що від шлюбу із [PERSON] у них [INFO] року народилася дочка [PERSON]. На підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду від 06 липня 2004 року, відповідач є платником аліментів на користь позивачки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття починаючи з 02 липня 2004 року. Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дочки і згідно розрахунку державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, заборгованість [PERSON] по аліментам, станом на 30 вересня 2014 року становить 27 959,48 грн. Оскільки, з вини відповідача виникла заборгованість по аліментам, то у відповідності до ст.196 СК України, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на її користь, а тому і просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 342 839,10 грн. із загальної суми несплачених аліментів, станом на 30 вересня 2014 року, та судові витрати в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] заявлені уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та проти стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не заперечував, але просив суд при визначенні розміру пені врахувати, що дійсно регулярно не має можливості сплачувати аліменти на дочку, оскільки до 03 лютого 2012 року перебував в місцях позбавлення волі, після звільнення не має постійного заробітку. В зв»язку з захворюванням легень перебуває на обліку в Прилуцькому тубдиспансері та змушений періодично проходити медичне лікування. При наявності коштів намагається сплачувати аліменти. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, в судовому засіданні щодо вирішення даного спору поклався на розсуд суду, та пояснив, що дійсно на виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на дочку [PERSON]. Боржник несвоєчасно сплачує аліменти та має заборгованість станом на 30 вересня 2014 року в розмірі 27959,48 грн. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2004 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [ADDRESS]; [ADDRESS], працюючого в Прилуцькому управлінні газового господарства, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, починаючи з 02 липня 2004 року (а.с.5). Відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17 травня 2005 року, позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Згідно Розрахунку заборгованості по аліментам, обчисленого державним виконавцем Прилуцького міськрайонного управління юстиції, заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання дочки [PERSON], станом на 30 вересня 2014 року становить 27 959,48 грн., який сторонами не оскаржено, і саме такий суд вважає належним і допустимим доказом для розрахунку пені (а.с.46). Статтею 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно розрахунку неустойки (пені) наданого позивачкою, за період з 2006 по 05 листопада 2014 року розмір пені за прострочення сплати аліментів [PERSON] становить 342 839,10 грн. (а.с.44-45). Відповідно до п.22 постанови Пленума Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За таких обставин, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач дійсно несвоєчасно сплачує аліменти на неповнолітню дочку [PERSON], але оцінюючи можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки, суд врахувавши його стан здоров»я та матеріальний стан, вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача пеню в розмірі 6000 грн. на користь позивачки за прострочення сплати аліментів на утримання дочки. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі ст.ст. 195, 196 СК України,

Outcome: partial