Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про зміну прізвища доньки [PERSON] , [INFO] , на Цукор, посилаючись на те, що 12.05.2017 р. Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області укладено шлюб між нею та відповідачем, від шлюбу мають 2 дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою, та перебувають на її утриманні. Вже довгий час відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто зовсім не звертає уваги на існування своєї доньки. У зв`язку із залишенням свого прізвища позивачка бажає змінити прізвище і доньки. На даний час місцезнаходження відповідача їй невідомо. В судовому засіданні позивачка свої вимоги, викладені у позові підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Ухвалою суду від 16.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.06.2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у відповідності до ст. 178 ЦПК України своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 18.05.2018 р. З довідки ГУ Держпродспоживслужби в Харківській обасті № 9.1-057/2/4074-20 від 01.04.2020 р. убачається, що позивачка з 02.01.2019 по теперішній час працює на посаді головного спеціаліста відділу організації розслідування спалахів управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства в м. Харкові, згідно наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (наказ від 26.06.2018 № 274-в) перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 30.06.2018 по [INFO] включно. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 р. встановлено для подружжя [PERSON] , [INFO] , уродженця Республіки Білорусь, Гомельської області, міста Річиця, громадянина Республіки Білорусь, та [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Харкова, громадянки України, шлюб між якими зареєстровано 12.05.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 904, режим окремого проживання строком на 3 роки, з дня набрання рішенням законної сили. Згідно акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 23.04.2020 р. обстежено умови проживання за адресою [ADDRESS] , та які є задовільними. Згідно зі ч. 9, 10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статті 141, 142 СК України встановлюють, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Підстави зміни прізвища дитини батьками передбачені ст. 148 СК України. Так, у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Відповідно до ст. 8 Конвенції про права дитини держави-учасниці обов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Разом з тим, відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Підстави для звільнення позивача від доказування, передбачені ст.82 ЦПК України, відсутні. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того, нею залишено своє прізвище при укладенні шлюбу, тому вона бажає змінити прізвище і доньки. Але зазначені обставини позивачки, на які вона посилається в обґрунтування позову, не підтверджено матеріалами справи. Будь-яких доказів щодо невиконання своїх батьківських обов`язків відповідачем щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , суду не надано. При цьому рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 р. встановлено для сторін режим окремого проживання строком на 3 роки, з дня набрання рішенням законної сили. Суд також не приймає до уваги як підставу для задоволення позову посилання позивачки на те, що нею залишено прізвище при укладенні шлюбу, тому вона бажає змінити прізвище і доньки, оскільки як визначено ст. 148 СК України прізвище дитини змінюється у разі зміни прізвища батьків. В зв`язку з тим, що сторони мають різні прізвища, прізвище дитини визначено за їхньою згодою відповідно до ст. 145 СК України. Частини 1, 2, ст. 155 СК України передбачають, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В матеріалах справи відсутні будь-докази того, що без зміни прізвища будуть порушені права дитини та відбудуться зміни, які можуть вплинути на якість її життя. В зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки, оскільки нею не доведено обставин, на які вона посилалась в обґрунтування позову.

Outcome: dismissed