Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17.08.2006 року було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Після закінчення школи, дочка позивачки та відповідача [PERSON] вступила на денне відділення в ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище», де навчається з 1 вересня 2013 року по 30 червня 2016 року та знаходиться на неповному державному утриманні. У звязку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], оскільки самостійно забезпечити дочку не може. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) відповідача, до закінчення навчання останньої. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Заслухавши позивачку, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON], підлягає до задоволення з наступних підстав. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Як встановлено у судовому засіданні, позивачка та відповідач мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.7). Дочці відповідача [PERSON], - [PERSON], 25.10.2015 року виповнилося 18 років, що стверджено копією свідоцтва про народження, виданого на імя [PERSON], (а.с.7). З 01 вересня 2013 року дочка позивачки та відповідача, [PERSON] вступила до ДНЗ «Житомирське вище професійне технологічне училище», на денну форму навчання (а.с.8). Навчання у вказаному учбовому закладі здійснюється на неповному державному утриманні. Мати дочки [PERSON], - [PERSON], не може матеріально забезпечити належним чином в повній мірі дитину та утримувати себе. Відповідач матеріально дочці не допомагає, відповідачка неодноразово зверталась до відповідача за допомогою, однак добровільно відповідач не бажає допомагати відповідачці. Згідно зі ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту ст.198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обовязку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Тобто, крім родинного звязку батьків і дітей, продовження повнолітніми навчання, потреби повнолітніх дітей у звязку із продовженням навчання в матеріальній допомозі, необхідно перевіряти і здатність батьків таку допомогу надавати. При відсутності хоча б одного із наведених фактів, аліментне зобовязання, повязане із утриманням батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не виникає. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоровя та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В даному випадку суд вважає, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], в звязку з навчанням останньої, а відповідач відмовляє в наданні такої допомоги, будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обовязку утримувати повнолітню дочку яка продовжує навчання до закінчення навчання. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, оскільки відповідач ухиляється від обовязку, як батько допомогти повнолітній дитині, яка потребує допомоги закінчити навчальний заклад і здобути професію, а тому кошти на утримання дочки [PERSON] до закінчення її навчання у навчальному закладі слід стягнути в примусовому порядку та у розміри передбаченому ст.182 СК України, щомісячно, але без урахування часу на канікули. Крім того, відповідно до ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.ст.3,10,11,60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд забезпечив сторонам змагальність процесу, створивши їм умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обовязків. За таких обставин, суд вважає вимоги позивачки підлягають задоволенню за наведених вище обставин.

Outcome: approved