Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем 04.06.2005 року Новенькою селищною радою Кіровського району міста Кіровограда, актовий запис № 15 та визначити за нею місце проживання їх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки між сторонами поступового погіршувалося, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин, спільним побутом та господарством не повязані, просить суд розірвати шлюб та залишити спільних доньок проживати з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що \~відповідно \~до свідоцтва про одруження Серії № І-ОЛ № 000187 виданого 04.06.2005 року Новенькою селищною радою Кіровського району міста Кіровограда, актовий запис № 15, сторони 4 червня 2005 року зареєстрували шлюб. Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ № 015440 виданого 28.11.2005 року Обознівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, що 01.10.2005 року у сторін народилася донька [PERSON], а відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ОЛ № 083091 виданого 11.01.2012 року Обознівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області встановлено, що 03.09.2009 року у сторін народилася донька [PERSON]. Характер взаємовідносин, які склалися між сторонами, робить їх подальше спільне життя неможливим. З цих підстав суд дійшов висновку, що сім'я існує формально. Відповідно до ч. 3 ст 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до п.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з п.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу сторін не можливе, воно суперечить їх інтересам і інтересам їх дітей. Наявність позовної вимоги про визначення місця проживання дітей не є перешкодою для вирішення питання про розірвання шлюбу, оскільки він стосується особистих прав подружжя. Згідно частини 2 ст.\~114, ст.\~115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року передбачено, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що судом не встановлено підстав для визначення місця проживання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком, а тому дану частину позовних вимог слід також задовольнити та визначити місце проживання дочок сторін за позивачкою.\~ \~ Відповідно до ч.3 п.2 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір справляється за кожну вимогу немайнового характеру, тобто за вимогу про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України: з відповідача підлягає стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати позивачки в сумі 640 грн. та судовий збір в сумі 640 грн. на користь держави.

Outcome: approved