Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона є донькою відповідача. Після розірвання шлюбу між батьками вона залишилася проживати з мамою, а батько виплачував аліменти на її утримання до досягнення повноліття. 20.09.2013 року вона досягла повноліття і виплата аліментів продовжилася згідно особистої заяви її батька, поданої в бухгалтерію КЗОЗ Сумського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф. Вона продовжує навчатися у вищому навчальному закладі Сумського державного педагогічного університету ім. А.С.Макаренка. Термін навчання мав бути з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 р., але 29.08.2016 року вона взяла академічну відпустку на рік, тому термін навчання продовжився до 30.06.2018 р. По причині академічної відпустки з 29.08.2016 року виплата аліментів по ініціативі її батька була припинена. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 25 % всіх видів доходів щомісячно на період навчання до 30.06.2018 року. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, заявлені вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, заявлені вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 11 ч. 2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.

Outcome: approved