Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем з тих підстав, що сімейні відносини між сторонами не склалися, у них різні характери, виховання та погляди на подружнє життя. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. На даний час шлюбні стосунки між сторонами остаточно були припинені, а за таких обставин позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання даного шлюбу та звернулася до суду. Примирення між ними не можливе і позивачка проти цього категорично заперечує, оскільки втратила до відповідача будь-які почуття любові та поваги. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомив. Суд у зв'язку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 12.01.2001 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 17. Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2011 року, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на побутові питання, а також різні життєві позиції. На примирення позивачка не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Після розірвання шлюбу позивачка просить суд залишити прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved