Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 20.07.2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділі РАГС Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис № 730. Вказує, що від цього шлюбу є донька [PERSON] [INFO] . З 2014 року сімейні стосунки між нею та відповідачем погіршились внаслідок постійних конфліктів через різні погляди на життя. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження родини є неможливим, а тому звернувся з даним позовом до суду та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала в частині розірвання шлюбу та просила розірвати його. В частині вимог щодо стягнення аліментів з відповідача відмовилась від позову. В судовому засіданні відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України -позивач може відмовитися від позову, а відповідач\~ визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.\~ Суд приймає до уваги відмову позивачки від позову в частині стягнення аліментів та визнання позову відповідачем щодо розірвання шлюбу , оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч.ч.1,4 ст.174 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що 20.07.2001 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у міському відділі РАГС Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис № 730. (а/с 5). 04.10.2002 року народилась [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження якої, батьками являються сторони по справі. (а.с. 8) Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною 3 ст. 109 цього ж Кодексу передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.\~ Враховуючи обставини справи, суд вважає, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved