Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2444, 45 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову на час продовження нею навчання до 01.07.2021, посилаючись на те, що вона на даний час є повнолітньою навчається у Комунальному закладі «Мелітопольський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради, на денній формі навчання та не має можливості працевлаштуватися. Строк навчання становить три роки. За перший навчальний рік вона сплатила 15 000 грн., за другий 17000 грн та згідно з договором про надання освітніх послуг №16 від 08.08.2018 за третій рік навчання (10 місяців) вона повинна сплатили 22000 грн - щомісячно по 2444 грн 45 коп. Позивачка в судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день слухання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки, від нього до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в позові відмовити, посилаючись на тяжке матеріальне становище. На даний час він ні де не працює, заробляє випадковим заробітком. Крім того має аліментні зобов`язання з утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, що на даний час становить 2036 грн. У зв`язку з неможливістю сплачувати аліменти в повному обсязі на обох дітей, за останні роки станом на серпень 2020 року нього утворилася заборгованість в розмірі 17881,21 грн, яку необхідно погашати. Крім того він проживає з непрацездатними батьками пенсійного віку, які також знаходяться на його утриманні. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] та її батьком є [PERSON] . (а.с. 7-10) [PERSON] навчається за контрактом у Комунальному закладі «Мелітопольський медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста. Форма навчання денна. Термін навчання з 01.09.2018 по 01.07.2021. (а.с. 6) Отже, позивачка навчається в навчальному закладі на денному відділенні, що є єдиним її заняттям. Наведені обставини свідчать про те, що позивачка потребує матеріальної допомоги. Досягнення повноліття не знімає з батьків обов`язку з надання матеріальної допомоги для забезпечення можливості здобути освіту. Обов`язок утримувати повнолітнього сина, дочку, які продовжують навчання, поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, умовою визначення аліментів на час навчання є та обставина, що працездатна дочка, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги. Щодо встановлення розміру стягуваних аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Отже, як зазначено у ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Та обставина, що відповідач не працює і не має постійного заробітку, не може розцінюватися сама по собі як неможливість сплачувати аліменти. [PERSON] є працездатною особою як за віком так і за станом здоров`я. [PERSON] медичних протипоказань чи висновків відповідних медичних лікарських комісій заборони щодо працевлаштування не має, проте він не працює, на обліку в центрі зайнятості в пошуках роботи не перебуває, доказів про його матеріальну нужденність не надав. Отже, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення батька від участі у витратах на дочку, яка продовжує навчання. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи те, що позивачка продовжує навчання, що є єдиним її заняттям, потребує матеріальної допомоги, але з урахуванням наявності у відповідача на утриманні ще й малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , та непрацездатних батьків пенсійного віку, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки в розмірі 600 грн. щомісячно, а тому вважає, що розмір аліментів на її утримання слід визначити саме у такому розмірі, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання, тобто до 01.07.2021. Оскільки, позивачка при звернені до суду, звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial