Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.10.1993 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина, який є повнолітнім. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сімї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 30.11.2018 по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 7-8). Ухвалою суду від 12.12.2018 по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 12-13). В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву, в якій висловила прохання про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем проживання, про що свідчить поштове повідомлення про отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної зави з додатками та судових повісток (а.с. 17, 20). Про причини неявки до суду не повідомив. Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що між сторонами 16.10.1993 зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 16.10.1993 серії ІІ-КГ № 283355, актовий запис № 684 (а.с. 5). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за подання до суду позовної заяви сплачено 704,80 грн. судового збору (а.с. 1), сума якого підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved