Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, що був зареєстрований 25 серпня 2001 року відділом РАГС Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області та стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дочку [PERSON], 14 жовтня 2001 року у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що між сторонами був зареєстрований шлюбу. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З літа 2017 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть, примирення між ними не можливе, дочка залишився проживати разом із нею. Після припинення шлюбних відносин відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач є працездатним, інших дітей не має, а тому в змозі сплачувати аліменти на дочку. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в розмірі 704,80 грн. сплачені при подачі до суду позову про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не зявилась, в позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення. Відповідно до\~ п.\~1\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України,\~ днем\~вручення повістки\~є: день вручення судової повістки під розпис. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 січня 2001 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №593, про що свідчить копія свідоцтва про одруження /а.с.6/. Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.7/. З літа 2017 року шлюбні відносини сторін припинені, спільне господарство вони не ведуть, з причини різних поглядів на сімейне життя, непорозумінь, зловживання відповідачем спиртними напоями та виникаючих на цій підставі сварок та скандалів. Відповідно довідки, наданої головою ОСББ «Молодіжний-25» неповнолітня [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.19/. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому не вбачає законних підстав для надання строку на примирення сторін та вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами. Відповідно ч.8\~ст.294 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу не ставила, тому суд вважає за можливе залишити прізвище позивачки без змін. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Неповнолітня дочка проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Інших осіб, які б мали можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання немає. Позивачці, на утриманні якої знаходиться дитина, необхідно сплачувати комунальні послуги, купувати одяг та взуття собі та дитині, продукти харчування, ліки, та інше. Матеріальний стан позивачки не дозволяє їй в повній мірі та належним чином забезпечувати дитину. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки, хоча є працездатним, інших неповнолітніх дітей у нього немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на дочку в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі\~за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь позивачки сплачений нею при подачі до суду позовної заяви про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved