Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 57/400 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки правовстановлюючі документи на будинок пошкоджені, що унеможливлює їх прийняття. Просила визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на 57/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, заявою просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. За відсутності заперечень з боку позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ч. 1-2 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З договору купівлі-продажу від 20.08.1982 року , який посвідчений державним нотаріусом Скадовської нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що [PERSON] набув право власності на 57/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS]. На вказаному договорі нотаріусом зроблено напис про те, що по даному документу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 57/400 частин домоволодіння 20.06.1989 року №520. З актового запису народження Скадовського райвідділу ЗАГС Херсонської області № 282 від 21.11.1981 року вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.1989 року, яке посвідчене державним нотаріусом Голопристанської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 520, вбачається. що після смерті [PERSON] спадкоємцями в рівних частках є [PERSON] та [PERSON] по 57/400 частин. З актового запису про одруження Скадовського райвідділу реєстрації актів громадянського стану Херсонської області № 126 від 23.10.1999 року вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Як вбачається з заповіту від 11.09.2006 року, який посвідчений державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Куліш Л.Г., зареєстрований в реєстрі № 2848, [PERSON] заповів [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. З актового запису про смерть Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції у Херсонській області № 318 від 07.11.2013 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36658882 від 18.02.2014 року вбачається, що приватним нотаріусом Власенко І.І. зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON]. З відповіді приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу Власенко І.І. № 49/02-14 від 17.05.2014 року вбачається, що документи, які надала позивачка не відповідають вимога законодавства, тому не може бути видано свідоцтво про право на спадщину. З відповіді Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області № 237/0116 від 07.07.2014 року вбачається, що заповіт від імені [PERSON] від 11.09.2006 року за р. № 2848 не скасовувався і не змінювався. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 1-2 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи наявність в матеріалах справи відомостей про батьків позивачки, доказів того, що позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» та свідоцтво про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а також напис нотаріуса на договору купівлі-продажу на ім'я [PERSON] суд приходить до висновку, що останній набув право власності на 1/2 частину спірної частини домоволодіння (57/200 часи) як частку у спільному майні подружжя, а також 1/2 від 1/2 частини вказаного ж об'єкту нерухомого майна (57/400 частин) в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] На інші 1/2 від 1/2 частини вказаного ж об'єкту нерухомого майна (57/400 частин) в порядку спадкування за законом набула право власності позивачка [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було заведено спадкову справу, але нотаріус не може видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки подані нею правовстановлюючі документи не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, як після смерті матері [PERSON] в розмірі 57/400 частин, так і після смерті батька [PERSON] в розмірі 57/300 частин, але не зареєструвала право власності на частку у спірній часині домоволодіння успадковану після смерті матері, суд вбачає підстави для задоволення позову та вважає можливим визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в цілому, тобто на 57/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] у складі житлового будинку літ. «А», кухні літ. «Б», сараїв літ. «В» та літ. «Ж», душу літ. «З», туалету літ. «Л», водопроводу № 1, 2, огорожі № 3 - № 6, вимощення літ. «І». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved