Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору довічного утримання недійсним. Вона посилається на те, що вона згідно заповіту, посвідченого 07.02.2008 року, є спадкоємцем померлої 26.03.2008 року [PERSON] Яка за час життя 13.09.2007 року уклала з відповідачем договір довічного утримання. Оскільки на думку позивачки [PERSON] під час укладання договору довічного утримання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, позивачка просить суд визнати вказаний договір довічного утримання недійсним. Представник позивачки позов підтримала, наполягала на його задовленні. Відповідач та його представник позов не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка згідно заповіту, посвідченого 07.02.2008 року, є спадкоємцем померлої 26.03.2008 року [PERSON] [PERSON] за час життя, а саме 13.09.2007 року уклала з відповідачем договір довічного утримання. Вказані факти сторонами не заперечувались, та підтверджено, копіями заповіту, договору довічного утримання, свідоцтва про смерть. З Висновку судово-психіатричного експерта № 560 від 27.10.2015 року видно що [PERSON] під час укладання договору довічного утримання 13.09.2007 року яким-небудь хронічним стійким психічним розладом не страждала, в якому-небудь тимчасовому стані, при якому внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих виявів, тимчасово не могла усвідомлювати значення своїх дій або не могла керувати ними, не знаходилася, тому могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Суд погоджується з вказаним висновком судово-психіатричної експертизи з огляду на наступне. Так судом встановлено, що через пів року після укладення договору довічного утримання [PERSON] склала нотаріальний заповіт яким заповіла все своє майно позивачці. Нотаріуси яки посвідчували і договір і заповіт пересвідчувалися в її волевиявленні, та сумнівів щодо того чи може вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у нотаріусів при посвідченні вказаних документів не виникло. Крім того сам факт укладання договору довічного утримання, а не договору дарування чи заповіту, який передбачає оплатне його виконання з боку відповідача, а саме здійснення догляду за [PERSON], свідчить про те що вона під час укладання договору усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Крім того про це свідчить і той факт, що вказаний договір довічного утримання виконувався відповідачем на протязі тривалого часу. Це вбачається з показів свідків, а також з матеріалів цивільної справи № 2-2557/10 за позовом позивачки [PERSON] до відповідача про розірвання вказаного договору довічного утримання. При таких обставинах суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, та про те що в задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд не приймає до уваги висновки спеціалістів щодо того що [PERSON] під час укладання вказаного договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки вказані висновки суперечать експертному висновку, а також фактичним обставинам справи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed