Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом в обґрунтування якого, вказала, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Спадкоємцем першої черги після смерті баби могла бути мати позивачки, однак остання померла в 1977 році. Інших спадкоємців першої черги чи спадкоємців за заповітом немає. Вона являється спадкоємцем по праву представлення після смерті баби. Заяви про прийняття спадщини після смерті баби вона не писала, оскільки не знала про наявність спадкового майна. Спадкова справа після смерті баби не заводилась. Зазначає, що лише нещодавно вона знайшла державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий на ім`я її баби. В серпні 2021 року вона звернулась до нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу для прийняття спадщини, де їй було відмовлено та роз`яснено про те, що вона пропустила строк на прийняття спадщини, тому вона змушена звернутись до суду. Оскільки про наявність спадкового майна дізналась лише у липні 2021, то не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, просить вказану причину визнати поважною. У судове засідання позивачка не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просила розглянути позов у її відсутність. Відповідач, в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просять позов задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом установлено, що на підставі розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації № 153 від 25.04.2003 [PERSON] видано сертифікат на земельну частку (пай) серія ЧН № 146458, площею 1,83 в умовних кадастрових гектарах, у землі, що розташована у [ADDRESS] (а.с.4). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7) Родинні зв`язки позивачки з померлими підтверджуються свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу (а.с.10). З довідки, виданої Шняківським старостинським округом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області №129/2/02-24 від 26.07.2021 вбачається, що померла [INFO] [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований. (а.с.6). 04.08.2021 [PERSON] звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але державним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину та заведенні спадкової справи, оскільки вона пропустила встановлений строк подання заяви про прийняття спадщини (а.с.5). Відповідно до відповіді нотаріуса спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.26-27). Дані обставини і призвели до пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк. Судом достовірно встановлено, що позивач на час відкриття спадщини постійно не проживала із спадкодавцями, а отже фактично спадщину не прийняла та заяву про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, не подала, а отже є такою, що її не прийняла (довідка а.с.6). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вище вказаних норм права суд зазначає, що судом не можуть бути визнані поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, з яким погодився і Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №465/3093/16-ц. Підсумовуючи все вище вказане, суд приходить до висновку, що вказані позивачем причини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Крім того, суд зауважує, що з дня відкриття спадщини, після померлої [PERSON] , сплинуло близько 14 років. Позивачка в заяві про розгляд справи без її участі від 26.10.2021, яка надійшла на електронну адресу суду 27.10.2021, вказує, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки на день смерті баби був спадкоємець за заповітом син останньої. Крім того, про наявність спадкового майна вона дізналась лише у липні 2021 року, тому вона не подавала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Крім того, разом з вказаною заявою додані фотокопії заповіту від 30.06.1995, свідоцтва про смерть [PERSON] , витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 24.06.2008. Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. З огляду на наведене, суд не приймає до розгляду додані до заяви від 26.10.2021 докази. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні позову слід відмовити з наведених підстав.

Outcome: dismissed