Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 08.09.2001 року по 31.10.2012 року перебувала в шлюбі з [PERSON] За час шлюбу вони придбали житловий будинок загальною площею 78,6 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вул. Польовика, 23 в с. Свидовець, Бобровицького району, Чернігівської області, вартість якого становить 160523 гривні. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.06.2010 року вищезазначений будинок зареєстрований за [PERSON] Земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3754 га, які розташовані в с. Свидовець по вул.. Польовика,23, згідно Державних актів належать на праві власності відповідачу. Розлучаючись з останнім, вона не змогла вирішити питання в добровільному порядку про розподіл вищезазначеного спільного майна, а тому звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельні ділянки, що розташовані в с. Свидовець, по вул. Польовика, 23. Визнати за нею право власності на ? частину вищевказаного житлового будинку та земельних ділянок. Поділити вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, виділивши їй в натурі згідно технічного паспорту: житлову кімнату 2-2 площею 17,2 кв. м., кухню 2-1 площею 12,0 кв.м., ? частину веранди 1-3, що відповідає площі 9,9 кв.м., ? частину ганку а1, сарай Б, погріб П, огорожу № 1, ворота з хвірткою № 3, а іншу частину будинку виділити відповідачу : кухню 1-1 площею 18,3 кв.м., житлову кімнату 1-2 площею 11,3 кв.м., ? частину веранди 1-3, що відповідає площі 9,9 кв.м., ? частину ганку а1, сарай В, погріб П1, огорожу та ворота № 2. Виділити їй ? частину земельної ділянки, що відповідає площі 0,1250 га., цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку і споруд; ? частину земельної ділянки, що відповідає площі 0,1877 га., цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за вищевказаною адресою. В судовому засіданні [PERSON], та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, виділивши позивачці згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, як першому співвласнику, ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с. Свидовець по вул. Польовика, 23 та ? частину земельних ділянок площею 0,2500 га та 0,3754 га. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, але не заперечував щодо розподілу спільного майна подружжя та просив також згідно другого варіанту експертизи виділити йому, як першому співвласнику ? частину вищезазначеного житлового будинку та ? частину земельних ділянок. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, суд приходить до наступного висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що з 08.09.2001 року по 31.10.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.(а.с.7). За час шлюбу придбали житловий будинок № 23 по вул. Польовика в с. Свидовець Бобровицького району. Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 31.03.2010 року за [PERSON] визнано право власності на даний житловий будинок з надвірними будівлями. (а.с.36). Згідно Державних актів виданих 08.10.2009 року [PERSON], на праві приватної власності йому належить за вищезазначеною адресою земельна ділянка площею 0,2500 га виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку і споруд та земельна ділянка площею 0,3754 га для ведення особистого селянського господарства. (а.с.13, 14). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Так як, вищезазначений житловий будинок був придбаний відповідачем 05.02.2007 року, в період шлюбу з позивачкою, і рішенням суду за [PERSON], було визнано на нього право власності, то суд вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Польовика, 23 в с. Свидовець є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між сторонами, згідно з другим варіантом судової будівельно - технічної експертизи № 1142-1144/15-24 від 11.08.2015 року ( а.с. 74-97, 100) висновок якої був погоджений рішенням сесії Свидовецької сільської ради від 18.11.2015 року № 47 (а.с.126). Сторони погодились на розподіл будинку, згідно даного варіанту, але кожен просив виділити йому частину будинку, як першому співвласнику. Тому, суд, заслухавши їх доводи, та враховуючи те, що відповідач є інвалідом першої групи, постійно проживає в спірному будинку, так як іншого житла не має, за власні кошти здійснив газифікацію, що не заперечувалось позивачкою, а остання має у власності частину квартири в м. Києві, тривалий час не проживає в вищезазначеному будинку, та є інвалідом другої групи, вважає, що [PERSON] слід виділити частину будинку, як першому співвласнику та виплатити [PERSON] компенсацію за отримання надлишку при розподілі житлового будинку з надвірними будівлями в сумі 12641 грн. Позивачці виділити частину даного будинку з надвірними будівлями та спорудами, як другому співвласнику, та виконати у цій частині роботи по улаштуванню тамбуру входу чи веранди. Визнати за кожним із сторін право власності на ? частину вищезазначеного житлового будинку. Статтею 61 СК України ( у редакції, чинній до Законом № 2913-VІ) було встановлено, що об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об»єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш,які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять( музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. 9 лютого 2011 року набрав чинності Закон № 2913-VІ, яким ст.61 СК України доповнено частиною п»ятою такого змісту: об»єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Дана норма Закону діяла до 17.05.2012 року, тобто до прийняття Закону України № 4766-VІ« Про внесення змін до Сімейного Кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» яким з ст.. 61 СК України було виключено частину 5, і приватизоване майно знову стало особистою приватною власністю. В пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказано, що відповідно до положень статей 81,116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК , 377 ЦК. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок ( крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Земельна ділянка площею 0,2500га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,3754 га., цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Свидовець по вул. Польовика, 23 отримані у власність [PERSON] в 2009 року, що підтверджується відповідними Державними актами на право приватної власності на землю. Враховуючи вищезазначені правові норми, роз»яснення викладені в Постанові № 7 Пленуму ВСУ, та те, що житловий будинок, який підлягає розподілу між сторонами по 1/2 частині кожному, розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, суд вважає, що дана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя і також підлягає розподілу в рівних частках, відповідно до другого варіанту( додаток 2 ), вищевказаної будівельно - технічної експертизи ( а.с. 74-96, 101). [PERSON] як другому співвласнику виділити ? частину даної земельної ділянки площею 1250 кв.м., що має форму неправильного багатокутника, визнавши на неї право власності. [PERSON], як першому співвласнику,також виділити ? частину даної земельної ділянки площею 1250 кв.м., що має форму неправильного багатокутника, визнавши на неї право власності. Встановити постійний безоплатний земельний сервітут в інтересах першого співвласника [PERSON] для підходу до колодязя доріжку шириною 0,75 см, співвласника № 1 ділянка площею 6,0 кв.м. що має форму прямоугольника. Що стосується іншої земельної ділянки площею 0,3754 га., для ведення особистого селянського господарства, то суд вважає, що вона поділу не підлягає, оскільки є особистою приватною власністю відповідача, відповідно до вимог ст. 61 СК України, яка діяла на час отримання земельної ділянки [PERSON] у власність, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачка та відповідач згідно з вимогами п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, тому він компенсується за рахунок держави, а витрати за проведення експертизи підлягають розподілу пропорційно, з урахуванням вартості майна визначеного експертизою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial