Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до державного акту на право власності на землю від 29.03.2001 року виготовленого на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 03.10.2000 року №738/19 позивачці передано у власність земельну ділянку розташовану по [ADDRESS] . На підставі рішення 10 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 28.07.2001 року №215, відповідно до договору оренди землі №7351 від 05.09.2001 року, додаткового договору №1/7351 до договору оренди землі від 10.11.2016 року, акту прийому-передачі земельної ділянки на місцевості в оренду від 05.09.2011року позивачка отримала у довгострокове користування земельну ділянку, загальною площею 0,0013 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З метою поліпшення житлово-побутових умов проживання її сім`ї нею було самочинно здійснено реконструкцію квартири з добудовою гаражу. У 2018 році на її замовлення було ФОП [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , відповідно до якого зазначена квартира після проведення реконструкції та добудови гаражу складається з 6 кімнат житловою площею 80,40 кв.м., коридору площею 13,00 кв.м., коридору площею 10,70 кв.м., санвузла площею 3,80 кв.м., комори площею 1,70 кв.м., гаража площею 18,10 кв.м., кухні площею 10,10 кв.м., передпокою площею 27,10 кв.м., санвузла площею 4,40 кв.м.. Загальна площа квартири складає 164,30 кв.м.. Відповідно до виготовленого на замовлення позивача технічного висновку про відповідність державним стандартам, будівельним нормам та правилам, нормативним актам з пожежної безпеки і санітарному законодавству реконструкція квартири з добудовою та надбудовою по [ADDRESS] не має ушкоджень та деформацій несумісних з їх подальшою експлуатацією, приміщення квартири знаходяться у задовільному технічному стані і забезпечують необхідну міцність і несучу здатність в цілому. Квартира не зазнала фізичного та морального зносу по причині виконаної реконструкції по ремонту; інженерні мережі знаходяться у доброму стані; перепланування квартири не вплинуло на несучу здатність будинку та на будинок в цілому і було виконане для покращення житлових умов; квартира відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарному законодавству; квартира придатна до подальшої експлуатації в якості житла. У серпні 2018 року позивачка отримала відповідь на своє звернення, відповідно до якого їй повідомлено, що органами місцевого самоврядування об`єкти самочинного будівництва не узаконюються, механізму та умов прийняття в експлуатацію об`єктів, збудованих самочинно, чинним законодавством не передбачено. З посиланням на норми матеріального та процесуального права просила суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме квартиру №4 з добудовою та надбудовою по [ADDRESS] , загальною площею 164,30 кв.м.. За клопотанням позивача до участі у розгляді справи судом були залучені треті особи які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого Чернівецька міська рада заперечує проти задоволення позову, оскільки об`єкт самочинного будівництва побудований на земельній ділянці, яка перебуває у власності співвласників будинку та орендованій земельній ділянці, а до участі у справі не залучені інші співвласники земельної ділянки та житлового будинку. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ., [PERSON]., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували, реконструкцією квартири їхні права та інтереси не порушені (а.с. 112-122). Представник третьої особи - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, в судове засідання не з`явився. Начальником інспекції надано клопотання про розгляд справи без участі представника Інспекції. Розгляд справи залишили на розсуд суду. Суд заслухавши присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступного. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до копії Державного Акту позивачка є власником земельної ділянки площею 0,0070 га по [ADDRESS] та співвласником земельної ділянки площею 0,0759 га за вказаною адресою (а.с. 26). Крім того [PERSON] передано в оренду на строк до 13.10.2021 року земельну ділянку, площею 0,0013 га яка знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується копіями договорів Оренди землі №7351 від 05.09.2011 року, Додаткового договору №1/7351 від 10.11.2016 року та Актом прийому - передачі земельної ділянки від 05.09.2011 року (а.с. 27-29). З метою покращення житлово-побутових умов проживання позивачкою було здійснено реконструкцію квартири [ADDRESS] та добудовано гараж. Відповідно до технічного паспорта виготовленого ФОП [PERSON] на замовлення позивачки, квартира після проведення реконструкції та добудови гаражу складається з 6 кімнат житловою площею 80,40 кв.м., коридору площею 13,00 кв.м., коридору площею 10,70 кв.м., санвузла площею 3,80 кв.м., комори площею 1,70 кв.м., гаража площею 18,10 кв.м., кухні площею 10,10 кв.м., передпокою площею 27,10 кв.м., санвузла площею 4,40 кв.м.. Загальна площа квартири складає 164,30 кв.м. (а.с. 7-11). 15.08.2018 року позивачка звернулася до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю із заявою про прийняття в експлуатацію квартири [ADDRESS] , на що отримала 17.08.2018 року відмову оскільки на даний час механізму та умов прийняття в експлуатацію об`єктів збудованих самочинно, чинним законодавством не передбачено (а.с. 25). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема - визнання права. Згідно ст.392 ЦК України зазначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За загальними правилами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Поняття «будівництво» включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об`єктів будівництва (частина третя статті 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», стаття 4 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Відповідано до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Для визнання будівництва самочинним воно має бути пов`язане з об`єктом нерухомості й порушувати одне з положень статті 376 ЦК України. За змістом частини першої статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Прицьому ч.3 ст. 376 ЦК України визначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Зазначена норма поширюється на випадки, коли самочинне будівництво здійснено на ділянці, що не була відведена для цієї мети (для будівництва відповідного об`єкта) незалежно від того, хто є власником цієї земельної ділянки (особа, яка здійснила самочинне будівництво, чи інша особа). Згідно із ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Із матеріалів цивільної справи встановлено, що реконструкцію квартири і добудову було виконано на земельній ділянці, яка належить позивачці на праві приватної власності, частина знаходиться у її спільному користуванні з іншими мешканцями будинку [ADDRESS] та частина перебуває в оренді. Усі співвласники частини земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0759 га не заперечували проти задоволення позову, а отже їхні права не порушені. Заперечення представника відповідача полягали у тому, що відсутня згода співвласників земельної ділянки та житлового будинку, однак ці доводи спростовуються заявами даних співвласників. Інших доводів щодо відмови у задоволенні позову представником відповідача не надано. Відповідно до технічного висновку про відповідність державним стандартам, будівельним нормам та правилам, нормативним актам з пожежної безпеки і санітарному законодавству реконструкція квартири з добудовою та надбудовою по [ADDRESS] не має ушкоджень та деформацій несумісних з їх подальшою експлуатацією, приміщення квартири знаходяться у задовільному технічному стані і забезпечують необхідну міцність і несучу здатність в цілому. Квартира не зазнала фізичного та морального зносу по причині виконаної реконструкції по ремонту; інженерні мережі знаходяться у доброму стані; перепланування квартири не вплинуло на несучу здатність будинку та на будинок в цілому і було виконане для покращення житлових умов; квартира відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки, санітарному законодавству; квартира придатна до подальшої експлуатації в якості житла (15-24). Таким чином, вказана реконструкція квартири відповідає встановленим будівельним, санітарним, пожежним нормам та правилам. Також судом встановлено, що здійснена позивачами реконструкція не порушує права інших співвласників будинку та земельної ділянки, оскільки вони не заперечували проти задоволення позову. Інших обставин, що можуть свідчити про порушення прав третіх осіб, внаслідок самочинного будівництва (реконструкції) здійсненого позивачкою судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши у їх сукупності докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому він підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного так

Outcome: approved