Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що 08.06.2013 року у відділі ДРАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управлвіння юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 156, уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син [PERSON] [INFO]. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини припинені у кінці 3013 року, через постійні сварки та не бажання відповідача проживати спільно. З цієї підстави позивачка вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Майнового спору немає. Позивачка та її представник [PERSON]І в судове засідання не з'явились, до суду надали заяву про слухання справи у її відсутність, позов пітримують та просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Від відповідача заяви про розгляд справи у його відсутність, заперечення проти позову не надходили, причини неявки до суду ним не повідомлені. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управлвіння юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 156, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони припинили шлюбні відносини з кінця 2013 року, через постійні сварки та не бажання відповідача проживати спільно. Сім'я розпалася остаточно та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружиниабо чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сімі не можливе.

Outcome: approved