Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.07.2017 року звернулась до нотаріуса з приводу договору дарування 3/4 частини будинку, який знаходиться за адресою: вул. Томилівська, 38, м. Біла Церква, Київської області. Дана частина будинку належить позивачці на підставі договору дарування № 5-1170 від 07.04.2000 р. посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою. З'ясувалося, що на вказане майно накладено арешт на підставі повідомлення Білоцерківського будбанку від 11.08.1980 року у зв'язку з позикою громадянину [PERSON]. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про зняття арешту однак їй було відмовлено та роз'яснено, що станом на 17.08.2017 року повідомлення від Білоцерківського будбанку або рішення суду про зняття заборони на відчучення вище вказаного майна Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області не отримувала. Враховуючи те що відділення Будбанку СРСР та й самого Будбанку СРСР не існує, позивачка просила суд припинити обтяження на нерухоме майно: 3/4 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Томилівська, 38, м. Біла Церква Київської області та земельну ділянку для будівниицтва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0383 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3210300000:05:008:0162 та вилучити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження 68808. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, представник позивачки подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача надіслав письмово викладені заперечення проти позову. Вважає, що Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області є неналежним відповідачем у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. По справі встановлено, що Позивачка являється власником 3/4 частини будинку, який знаходиться за адресою: вул. Томилівська, 38, м. Біла Церква, Київської області. Дана частина будинку належить позивачці на підставі договору дарування № 5-1170 серія АВК № 167000 від 07.04.2000 р. посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга № 88, реєстровий № 10276). На вказане майно накладено арешт на підставі повідомлення підставі повідомлення Білоцерківського будбанку від 11.08.1980 року у зв'язку з позикою громадянину [PERSON]. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про зняття арешту однак їй було відмовлено, що підтверджується довідкою № 2757/01-16 від 17.08.2017 року. Вирішуючи спір по суті суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України Про нотаріат, нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, ншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 74 Закону України Про нотаріат, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. При цьому, згідно з п.78 зазначеного Порядку, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Таким чином, заборона відчуження майна, яке належить на праві приватної власності позивачці, порушує її права та законні інтереси, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном. Враховуючи те, що Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивачки заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна, позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту , спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved