Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила, на підставі ст. ст. 110, 112 СК України розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 17 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей. У судове засідання надійшла заява позивачки, в якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, про поважність причин неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами був зареєстрований шлюб 17 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 73. Сторони подружніх та сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Родина розпалася, відновлена бути не може. Від шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яки після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. Майнових суперечок не має. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 112 ЦПК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач ухиляється від покладеного на нього відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати своїх дітей, у зв'язку з чим суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON], та [PERSON], у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову, і до досягнення [PERSON], повноліття, тобто до [INFO], а з [INFO] стягувати аліменти на утримання [PERSON], у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, і до досягнення [PERSON], повноліття. Крім того, з урахуванням положень ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Outcome: approved