Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про надання дозволу на виїзд її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за межі України, в тому числі на тимчасово окуповану територію, без згоди та супроводу відповідача до досягнення дитиною шістнадцяти років. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, мешкають окремо, дитина разом із нею взята на облік як переселенець та проживає у місті Маріуполі. Відповідач на її прохання щодо надання дозволу на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон, в тому числі на тимчасово окуповану територію, а саме до с.Безіменне Новоазовського району Донецької області через необхідність відвідати будинок, де вони раніше проживали, батьків та родичів, не реагує. Позивачка має намір виїхати з сином за кордон з метою відпочинку, оздоровлення дитини та його розвитку, тому просить суд задовольнити вказаний позов. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності та на розсуд суду, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який фактично проживає разом із матірю [PERSON], за адресою: місто Маріуполь, вулиця 60 років СРСР, 22-116. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], (серія 1-НО №421794), виданим Відділом РАЦС Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 05 листопада 2004 року, актовий запис №869 від 05 листопада 2004 року, в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]; - довідкою УСЗН Жовтневого району Маріупольської міської ради № 14110302620 від 11.12.2015 року про взяття а облік внутрішньо переміщеної особи, виданою [PERSON] про те, що вона прибула разом із неповнолітнім [PERSON], [INFO]. Зареєстрованим місцем проживання вказано: будинок №68 по вулиця Побєди с. Безіменне Новоазовського району Донецької області. Фактичне місце проживання: [INFO]. Згідно зі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно зі ст.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки виїзд дитини за кордон відповідає інтересам та бажанням дитини, ненадання відповідачем нотаріальної згоди на оформлення проїзних документів та дозволу на виїзд дитини за кордон, з огляду на дані правовідносин порушує права та інтереси дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі Сімейного кодексу України,

Outcome: approved