Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування якого посилалась на те, що на виконанні в Лівобережному ВДВС у місті Маріуполі перебуває виконавчий лист № 265/679/15ц, виданий 30 квітня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач не виконує покладенні на нього судом зобов`язання, не надаючи позивачці матеріальної допомоги на утримання такої дитини, внаслідок чого станом на 28 вересня 2020 року утворилась заборгованість з виплати аліментів у сумі 65938,60 грн. Оскільки за ст. 296 СК України пеня на заборгованість по аліментам не може перевищувати розміру такого боргу, то розмір пені відповідача складає 65938,60 грн. На підставі ст. 196 СК України просила суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 65938,60 грн. Позивачка, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити поданий нею позов за її відсутності, задовольнивши заявлені позовні вимоги. Не погоджуючись із заявленими вимогами, відповідач подав суду письмовий відзив, за яким вказував, що заборгованість у довідці від 28 вересня 2020 року, виданої Лівобережним ВДВС у м. Маріуполі, розрахована не вірно. Так державним виконавцем не враховано: - за червень 2018 року до сплати 2479,50 грн., а ним було сплачено протягом червня 2018 року 5000 грн., тобто не була врахована додаткова оплата в сумі 2500 грн.; - \~ \~ \~ \~за вересень 2019 року до сплати 3584 грн., а ним сплачено 5000 грн., тобто переплата в сумі 1416 грн. державним виконавцем знову не врахована; - \~ \~ \~ \~за жовтень 2019 року до сплати 3584 грн., а ним сплачено 5000 грн., тобто переплата в сумі 1416 грн. державним виконавцем також не врахована; - оскільки він отримував дохід з січня 2020 року по травень 2020 року в ККП ММР «Маріупольтепломережа», то додаткове нарахування аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості за січень 2020 року в сумі 2852,67 грн. та за травень 2020 р. в сумі 1529,13 грн. не законне; - оскільки за місцем роботи в ККП ММР «Маріупольтепломережа» з нього стягнуто аліменти в лютому 2020 року в сумі 3565,14 грн., в березні 2020 року 5426,47 грн., в квітні 2020 року 4623,12 грн., в травні 2020 року 3125,61 грн., у тому числі заборгованість по аліментам за минулі місяці у сумі 7156,14 грн., що не було враховано державним виконавцем; - у лютому 2020 року він добровільно сплатив в рахунок боргу також 3000 грн., що знову не було враховано; - оскільки він в червні та липні 2020 року працював в ПАТ «Маріупольгаз», де він зарплату отримав за червень 2020 р. в сумі 6284,25 грн., то аліменти у розмірі 1/4 складали 1571,06 грн., зарплату отримав за липень 2020 р. в сумі 2025,20 грн., то аліменти у розмірі 1/4 складали, враховуючи 50% прожиткового мінімуму для дитини, 1159 грн., а державний виконавець нарахував заборгованість за червень та липень 2020 року, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, не врахувавши фактичний його дохід; - оскільки з вересня 2020 року він працює в ПАТ «СП «Укренергочормет», де він зарплату отримав за вересень 2020 р. в сумі 10312,89 грн., то аліменти у розмірі 1/4 складали 2578,22 грн., а не 3810,75 грн. як вказав державний виконавець у довідці. Таким чином заборгованість зі сплати аліментів з серпня 2017 року по вересень 2020 року складає загалом 42665,69 грн., на підставі чого вважав, що слід відмовити у позові [PERSON] . Відповідач, [PERSON] , до судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи при цьому доводи, викладені ним у відзиві на позов [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що за свідоцтвом про народження, виданим 26 квітня 2013 року Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 313, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). З рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 березня 2015 року вбачається, що з [PERSON] на\~користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2015 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 3). За інформацією Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі вбачається, що на виконанні вказаної виконавчої служби перебуває виконавчий лист на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 березня 2015 року про стягнення з [PERSON] на\~користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. При цьому заборгованість по аліментам боржника, обрахована на підставі ст. 195 СК України, становить з 1 серпня 2017 року по 1 жовтня 2020 року 65938,60 грн. (а. с. 6-8). Суд зазначає, що за ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 (одного) відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 (ста) відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. На підставі переліченого суд бере до уваги наданий позивачкою розрахунок, який повною мірою відповідає наведеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, та відповідно до якого сума заборгованості з пені у [PERSON] перед [PERSON] за прострочення сплати аліментів, визначених рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 березня 2015 року, становить на 21 жовтня 2020 року загальний розмір 351300,93 грн. Суд не приймає при цьому до уваги доводи [PERSON] з приводу неправильності наведеного у довідці державного виконавця від 28 вересня 2020 року інформації щодо розміру його заборгованості зі сплати аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки у передбаченому законом порядку дії державного виконавця щодо обрахунку боргу зі сплати аліменти він не оскаржував, документів для перерахунку такого боргу державному виконавцю не надавав, а предметом позову [PERSON] є не розмір заборгованості [PERSON] перед позивачкою зі сплати аліментів, а пеня за прострочення оплати ним аліментів на утримання малолітньої доньки, [PERSON] . Також відповідач не надав суду доказів для застосування положень ч. 2 ст. 196 СК України для зменшення розміру неустойки. Натомість, суд зазначає, що, виходячи з положень ч. 1 ст. 196 СК України, розмір пені не може перевищувати 100 % від заборгованості боржника зі сплати аліментів. Суд на підставі цього вказує, що предметом спору за даним позовом є розмір пені, який не може перевищувати 100 % від заборгованості боржника зі сплати аліментів, тому суд у даному випадку повинен перевірити доводи [PERSON] з приводу реального розміру його аліментних зобов`язань перед позивачкою за спірний період для їх врахування при винесенні рішення по суті справи. З огляду на надані [PERSON] докази суд зазначає, що доводи відповідача в цій частині є частково слушними відповідно до наступного вмотивування. Так суд встановив, що держаним виконавцем не було враховано при обрахунку боргу відповідача зі сплати аліментів на утримання малолітньої [PERSON] те, що ним було проведено двічі оплату аліментних платежів за червень 2018 року, що підтверджується відповідними платіжними переказами від 1 червня 2018 року та від 29 червня 2018 року, внаслідок чого слушним є врахування суми в розмірі 2500 грн. для визначення загального боргу [PERSON] з пені перед позивачкою. Також слушними є доводи відповідача щодо неврахування державним виконавцем сум переплат по 1416 грн. (загалом 2832 грн.) в рахунок оплати ним боргу з аліментних платежів за вересень 2019 року та за жовтень 2019 року, що підтверджується платіжними дорученнями від 21 вересня 2019 року на суму 5000 грн. та від 22 жовтня 2019 року на суму 5000 грн. Натомість, суд не приймає доводи [PERSON] щодо неправомірного нарахування державним виконавцем 1/4 частки від доходу боржника, виходячи з із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, за частину січня 2020 року та за частину травня 2020 року, оскільки працював боржник у ККП «Маріупольтепломережа» саме з 21 січня 2020 року по 19 травня 2020 року, тобто неповні місяці, за які й було здійснено державним виконавцем таке нарахування боргу. Так за ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Також суд не приймає доводи відповідача щодо неврахування державним виконавцем проведену відповідачем оплату в сумі 3000 грн. 1 лютого 2020 року, оскільки така оплата була повною мірою врахована в рахунок оплати аліментів боржника за січень 2020 року. Суд крім того не приймає доводи відповідача щодо врахування сум проведених ним оплат за час роботи в ККП «Маріупольтепломережа» в рахунок погашення боргу зі сплати аліментів, оскільки з інформації ККП «Маріупольтепломережа» від 4 вересня 2020 року не вбачається скільки було стягнуто з [PERSON] в рахунок саме погашення боргу зі сплати аліментів, а лише вказано загальну суму відрахувань з оплати боржником аліментних зобов`язань за відповідний місяць, тому [PERSON] перед судом не було доведено погашення ним суми в розмірі 7156,14 грн. в рахунок боргу зі сплати аліментів за період його роботи в ККП «Маріупольтепломережа», який, зокрема, й не враховувався державним виконавцем при обрахунку боргу відповідача перед позивачкою в рамках такого виконавчого провадження. Натомість, суд вказує, що за змістом ч. 1. ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із зарплати боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Суду відповідачем було надано докази його працевлаштування в ПАТ Маріупольгаз» у за період з 1 червня 2020 року по 14 липня 2020 року, де отримана відповідачем зарплата не була врахована державним виконавцем при визначенні розміру загального боргу зі сплати [PERSON] аліментів. Враховуючи, що сума доходу [PERSON] за червень 2020 року становила після утримання податків та зборів 6284,25 грн., то 1/4 частка відповідно такого доходу дорівнювала 1571,06 грн., а не вказана державним виконавцем сума 3950,25 грн., через що зайво було нараховано борг відповідачу за червень 2020 року в сумі 2379,19 грн. (3950,25 1571,06 = 2379,19). Також враховуючи, що сума доходу [PERSON] за липень 2020 року становила після утримання податків та зборів 2025,20 грн., то 1/4 частка такого доходу відповідно дорівнювала 506,30 грн. При цьому зважаючи на те, що відповідач відпрацював лише половину липня 2020 року у ПАТ Маріупольгаз», то інша половина місяця повинна бути обрахована, виходячи з із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, внаслідок чого 1/4 частка аліментів від доходу відповідача за цю половину місяця дорівнює 1975,12 грн. (3950,25 / 2 = 1975,12). Таким чином державним виконавцем було зайво нараховано борг відповідачу зі сплати аліментів за липень 2020 року в сумі 1468,83 грн. (3950,25 (506,30 + 1975,12) = 1468,83). Також враховуючи, що [PERSON] довів його працевлаштування з 14 вересня 2020 року в ПАТ «СП «Укренергочормет» на підставі інформації такого роботодавця, де відповідачу була обрахована до виплати зарплата після утримання податків та зборів за півмісяці вересня 2020 року в сумі 10312,89 грн., то 1/4 частка такого доходу відповідно дорівнювала 2578,22 грн. При цьому зважаючи на те, що відповідач відпрацював лише половину вересня 2020 року в ПАТ «СП «Укренергочормет», то інша половина місяця повинна бути обрахована, виходячи з із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, внаслідок чого 1/4 частка аліментів від доходу відповідача за цю половину місяця дорівнює 1908,38 грн. (3810,75 / 2 = 1905,38). Таким чином державним виконавцем, навпаки, було не враховано борг відповідача зі сплати аліментів за вересень 2020 року в сумі 672,85 грн. (2578,22 + 1905,38 3810,75 = 675,85). На підставі переліченого обгрунтування, внаслідок наявності у [PERSON] боргу у встановленому судом розмірі зі сплати аліментів на утримання дитини на користь позивачки, суд дійшов висновку, що сума пені відповідача перед [PERSON] підлягає визначенню саме в розмірі 57431,43 грн. (65938,60 2500 2832 2379,19 1468,83 + 672,85 = 57431,43). Таким чином, враховуючи, що у [PERSON] перед [PERSON] мається у встановленому судом розмірі заборгованість зі сплати аліментів за рішенням суду в сумі 57431,43 грн., що перевищує борг зі встановленого судом розміру пені в сумі 351300,93 грн., то у такому разі з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня в розмірі саме 57431,43 грн. за прострочення сплати аліментів, внаслідок чого заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави слід також стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial