Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO], у розмірі 800 грн., щомісяця, до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що 09.10.1999р. між нею і відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. Оскільки спільне життя с відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні відносини декілька років потому, подальше збереження шлюбу не можливе, просить розірвати шлюб між ними. Через відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача вона знаходиться у скрутному становищі, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Гусаренко» та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, відповідача позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання сина, а оскільки він працює електрозварювальником КП «Харківські теплові мережі» та отримує заробітну плату у розмірі 2400- 2600 грн., то розмір аліментів просить визначити у розмірі ? частини з усіх видів заробітку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 09 жовтня 1999 року [PERSON] до [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу [PERSON] до [PERSON] мають сина [PERSON],[INFO]. Судовим засіданням встановлено, що сімейні відношення припиненні, подружнього господарства не ведуть, проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги, шлюб існує формально, збереження сім'ї не можливо. При таких обставинах, суд вважає, що підстави, на які посилається позивачка, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що має істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомив, що він працює електрозварювальником КП «Харківські теплові мережі» має заробітну плату у розмірі 2400-2600 грн. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, а також позицію відповідача, що він має постійний заробіток, суд задовольняє частково позовні вимоги позивачки та вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.12.2013 року до досягнення сином повноліття. Суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, згідно якої якщо сторону, на користь якої увалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов удоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивачки [PERSON] слід стягнути понесені позивачкою судові витрати.

Outcome: partial