Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому зазначила, що у період із 15.03.2001 року по 03.02.2016 року перебувала у трудових відносинах з Київською філією Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», яка є структурним підрозділом Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», була звільнена не підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Оскільки під час роботи, з липня 2015 року по лютий 2016 року, їй не виплачували заробітну плату, виникла заборгованість у розмірі 11 352,25 грн.. В день звільнення з нею не було проведено остаточний розрахунок, тому позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість по заробітній платі, середню заробітну плату за час затримки розрахунку з дня звільнення по 07.04.2016 року в сумі 4 904,96 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати 277,27 грн. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 10000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди внаслідок невиплати заробітної плати. Позивачка посилається на те, що затримка виплати заробітної плати позбавляла її можливості задовольняти свої потреби на купівлю продуктів собі, членам сім»ї, що у гіршу сторону змінило їх життя, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя, змінило звичний для неї образ життя. Викладене спричиняло їй моральні страждання та переживання, оскільки заробітна плата це єдиний її дохід. У судове засідання сторони не з»явились, про час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, позивачка у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, відповідач про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що у період із 15.03.2001 року по 03.02.2016 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Київською філією Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», яка є структурним підрозділом Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», була звільнена не підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Викладене підтверджується наданими суду копіями наказів № 25-к від 15.03.2001 року, № 15-п від 03.11.2016 року ( а.с. 10,12). З липня 2015 року по лютий 2016 року позивачці не виплачували заробітну плату, тому виникла заборгованість у розмірі 11352,25 грн., що підтверджується копією довідки бухгалтерії № 44/1 від 03.02.2016 року ( а.с. 11). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В день звільнення з позивачем остаточний розрахунок в порушення ст. 116 КЗпП України проведено не було, що також свідчить з вищенаведеної довідки про заборгованість. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При таких обставинах суд вважає правильним задовольнити вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку, починаючи з дня звільнення по 07.04.2016 року, як зазначено у позовних вимогах. За даний період затримка проведення остаточного розрахунку складає 64 дня. Виходячи з розміру середнього заробітку позивача за один день 76,64 грн., середня заробітна плата за час затримки становить 4904,96 грн. (64 х 76,64). Згідно Закону України «Про працю» ( ст. 34), у разі затримки виплат роботодавець повинен виплатити працівнику компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати. Компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати здійснюється у відповідності до «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 21.02.2001 року № 159. Приймаючи до уваги відомості про величину індексу споживчих цін, які не підлягають доказуванню, розмір вказаної компенсації становить: за липень 2015 року 89,79 грн., за серпень 2015 року 82,07 грн., за вересень 2015 року 35,11 грн., за жовтень 2015 року 60,14 грн., за листопад 2015 року 8,07 грн., за грудень 2015 року - 2,09 грн., а всього 277,27 грн. Крім того, суд вважає, що внаслідок не своєчасної виплати заробітної плати змінився звичний для позивачки образ життя, позивачка не мала можливості на свій розсуд, у повному обсязі задовольняти потреби своєї сім»ї на купівлю продуктів харчування, необхідних речей, тощо, що у гіршу сторону змінило її життя та спричиняє їй моральні страждання та переживання. Але, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині частково, у межах доведеності та стягує з відповідача на користь позивачки 2000 грн. В задоволення решти позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 88,\~212 ЦПК України, ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про працю», «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 21.02.2001 року № 159, районний суд

Outcome: partial