Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому зазначила, що вона та відповідач перебували у шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано, з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини. З 2011 р. відповідач життям сина не цікавиться, не приймає участь у його вихованні, ухиляється від сплати аліментів. Просила позбавити [PERSON], [INFO], громадянина України, батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просила розглянути справу в її відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], підтримав та просив винести рішення на розсуд суду. У судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування Селидівської міської ради - за довіреністю Сузіна Л.О. позовні вимоги позивача підтримала, пояснила, що відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 04.08.2015 року, виконавчий комітет Селидівської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, думку прокурора, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського управління юстиції у Дніпропетровській області 19.11.2013 року, [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно інформації Селидівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, [PERSON] навчається у школі два з половиною роки. Протягом цього часу його батько [PERSON] безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, не приділяє ніякої уваги до сина. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 04.08.2015 року, виконавчий комітет Селидівської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки понад 3-х років батько участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його долею та станом здоров'я, не надає матеріальної допомоги. Як вбачається з довідки-розрахунку, станом на 01.07.2015 р. [PERSON] має заборгованість з виплати аліментів на дитину у розмірі 36121,89 грн. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, ухиляється від їх виконання у відношенні свого сина без поважних причин, не надає належної матеріальної допомоги на його утримання, не проявляє до нього батьківської турботи. З метою захисту найвищих інтересів дитини, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, а також рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved