Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем з тих підстав, що шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2008 року. приводом до їх припинення послужило те, що відповідач не приділяє увагу дітям, та позивачці. Відповідач часто вживає пиво, що негативно позначається на його психічному стані. Своєю поведінкою відповідач негативно впливає на стан здоров'я дітей. Більш того, відповідач матеріально не допомагає, а одній важко матеріально утримувати себе, дітей але і відповідача. Спільно нажитого майна немає. Примирення між ними не можливе і позивачка проти цього категорично заперечує. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу сторони дітей мають двох дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вислухавши сторони суд установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 21 січня 1995 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька. Актовий запис №38. Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Шлюбні відносини сторони не підтримують,, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин це та п'янство та те що відповідач не приділяє увагу дітям, та позивачці . На примирення позивачка не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі жінки і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved