Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 1996 р. по 2007 р. перебувала в шлюбі з відповідачем. 13.07.2007 року шлюб між ними було розірвано. Від цього шлюбу у сторін народилася спільна дитина, син, [PERSON], [INFO] Зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем відповідно до рішення Мостиського районного суду Львівської області відповідач оплачував аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.04.2007 р. і до досягнення дитиною повноліття. Син [PERSON] досягнув повноліття з 05.02.2916 р., і виплата аліментів одразу ж припинилася. Крім цього зазначає, що з 01.09.2016 р. син розпочав навчання на 1-му курсі інституту дерево оброблювальних технологій і дизайну (денна форма навчання) Національного лісотехнічного університету України IV рівня акредитації. Програма навчання триватиме до 30.06.2020 р. Вказує, що син проходить навчання в Національному лісотехнічному університеті на платній основі. Вартість року (курсу) навчання становить 10 950,00 грн. (десять тисяч дев'ятсот п'ятдесят гривень 00 коп.). Загальна вартість освітньої послуги становить 43800,00грн. (сорок три тисячі вісімсот гривень 00 коп.). Крім того, позивачу доводиться оплачувати його проживання в гуртожитку в сумі 4 740,00 грн. (чотири тисячі сімсот сорок гривень 00 коп.) в рік. Крім цього вказує, що на сьогоднішній день являється тимчасово непрацюючою особою, стан здоров'я також залишає бажати кращого. Відповідно позивачу важко самій утримувати дитину, яка навчається. У зв'язку з чим вона звернулась до суду та просить стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 50 % від усіх щомісячних видів заробітку та доходів, також просить стягнути з відповідача оплату половини вартості навчання сина у вузі, що становить 21 900,00 грн. (двадцять одну тисячу дев'ятсот гривень 00 коп.) та половину вартості проживання сина в гуртожитку на період навчання, що становить 9 480,00 грн. (дев'ять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 коп.) Позивач в судове засідання не з»явилась, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності. Позов визнає частково, згідний сплачувати 1 500 грн. щомісячно на дитину. Крім того, подав суду письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи в яких просить відмовити в решта позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі. 13.07.2007 року шлюб між ними було розірвано. З копії свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], серії I-СГ № 160916, вбачається, що позивачка є матірю дитини, а відповідач його батьком. Відповідно до копії довідки виданої Національним лісотехнічним університетом України № 4354 від 27.12.2016 року виданої [PERSON] в тому, що він є студентом 1 курсу інституту деревооброблювальних технологій і дизайну (денна форма навчання) Національного лісотехнічного університету IV рівня акредетації (термін навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року). Відповідно до вимог ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка не хворіє, майна у власності 2-ох кімнатну квартиру, навчається в інституті деревооброблювальних технологій і дизайну (денна форма навчання) Національного лісотехнічного університету IV рівня акредетації, - стан здоровя та матеріальне становище його матері позивачки по справі, яка не хворіє, тимчасово не працює, - стан здоровя та матеріальне становище його батька відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, перебуває на військовій службі за контрактом у військовй частині А 1869 смт. Лиманське Одеської області з 16.06.2016 року по теперішній час, має на утриманні дружину та трьох неповнолітніх дітей, надає допомогу своїм непрацездатним батькам, які являються пенсіонерами та які часто хворіють, будь-яких інших доходів не отримує, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» урегульовано, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням всіх вивчених судом обставин, суд вважає, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на користь дружини на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 25% від усіх щомісячних видів заробітку та доходів, починаючи з 24.02.2017 року по 30.06.2020 року. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача оплати половини вартості навчання сина у вузі, що становить 21 900,00 грн. (двадцять одну тисячу дев'ятсот гривень 00 коп.) та половини вартості проживання сина в гуртожитку на період навчання, що становить 9 480,00 грн. (дев'ять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 коп.), то такі не підлягають до задоволення у зв»язку з наступним. У відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України (2947-14) участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, але в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові, розмір яких повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. За наведених обставин вбачається, що у позовних вимогах, які предявлені позивачем, відсутнє обґрунтування наявності особливих обставин (повязані з розвитком музичних, спортивних тощо здібностей дитини, її хворобою чи каліцтвом тощо), що спричинили додаткові витрати на дитину та не надано відповідних доказів, що підтверджують їх наявність. Відповідно до п. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Загальний розмір аліментів, який хоче стягнути позивач з відповідача на свою користь на утримання сина, буде перевищувати більше половини заробітної плати відповідача, що не відповідає нормам чинного законодавства. Таким чином, суд приходить до переконання, що стягнення з відповідача наперед (за 4 роки) коштів на оплату половини вартості навчання у вузі та половини вартості проживання сина в гуртожитку на період навчання є передчасними, а тому не підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved