Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 вересня 2013 року належить на праві власності автомобіль ВАЗ 21112, легковий універсал-В, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Зазначене майно до визнання на нього права власності за [PERSON] раніше було зареєстровано за [PERSON] На цей час виявилося, що зазначений автомобіль перебуває під обтяженням: під арештом і забороною на проведення реєстраційних операцій. Вказані обтяження були накладені УМВС України в Сумській області відділом ДАІ на підставі постанови старшого слідчого ОВС СУ УМВС України в Сумській області Скребця С.В. про накладення арешту на майно від 04 липня 2007 року по кримінальній справі № 07280402 по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст. 307 КК України. Оскільки [PERSON] на цей час є власником зазначеного автомобіля на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, вже після накладення арешту і заборони на відчуження, позивач не має жодного відношення до цих обтяжень та кримінальної справи [PERSON], яка вже розглянута. Посилаючись на те, що позивачка на цей час є повноправним власником автомобіля, отже її майно (власність) на цей час безпідставно перебуває під обтяженням, позивачка просить усунути перешкоди у здійсненні права власності та зняти арешт та заборону (обмеження) на проведення реєстраційних операцій щодо автомобіля ВАЗ 21112, легковий універсал-В, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача УМВС України в Сумській області Дахно В.П. в судовому засіданні при вирішенні позову покладався на розсуд суду, посилаючись на те, що арешт накладався в рамках матеріалів кримінальної справи, яка не перебуває у провадженні СУ УМВС України в Сумській області, а тому останнє не має повноважень на зняття арешту. Представник відповідача ДПІ в м. Сумах Шемет Г.А. в судовому засіданні при вирішенні позову поклалася на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки. Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №1-30/10 за обвинуваченням [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - кримінальна справа № 1-30/10), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно вироку Зарічного районного суду м. Суми від 23 липня 2010 року, який залишено без змін згідно ухвали Апеляційного суду Сумської області від 03 березня 2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 315 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років два місяці з конфіскацією всього особистого майна, окрім житла (т. 10 а.с. 280-315, т. 12 а.с. 78-87 кримінальної справи № 1-30/10) Відповідно до постанови про накладення арешту на майно від 04 липня 2007 року, яка винесена старшим слідчим в ОВС СУ УМВС України в Сумській області Скребець С.В., накладено арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого [PERSON] (т. 7 а.с. 95 кримінальної справи). Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 17 вересня 2013 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та поділ майна, позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з березня 2006 року до 18 травня 2013 року. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль ВАЗ 21112, легковий універсал-В, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] вартістю 46 500 грн. (а.с. 31). Зазначені обставини не підлягають доказуванню у вказаній справі. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Згідно зі ст. ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом. За вказаних обставин, суд вважає, що право позивача необхідно захистити, вимога позивача про зняття накладеного арешту із автомобіля, є правомірною, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved