Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 17 липня 2010 року помер її чоловік [PERSON], якому на праві власності належали земельні ділянкі, розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області на підставі державних актів серії ОД № 048459; серії ЯА № 273428; серії ЯА № 273432, видані розпорядженням голови Саратської районної державної адміністрації № 266/А-04 від 28 квітня 2004 року, № 571/А-04 від 30 листопада 2004 року та № 574/А-04 від 30 листопада 2005 року. Заповіт на спадкове майно чоловік не залишив. Після його смерті нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на майно. Позивачка просила визнати за нею право власності у порядку спадкування на спадкове майно покійного чоловіка: земельну ділянку № 69, масив № 70, розміром 0,5500 га, на 1/55 частку земельної ділянки площею 133,9125 га, масив № 8/3; на 1/302 частку земельної ділянки площею 50,6168 га, масив № 50-52, які розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У дане судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Представник Зорянської сільської ради Саратського району, Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1261, 1268, 1269 ЦК України визначено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва укладення шлюбу (а.с. 6). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 17 липня 2010 року в с. Зоря Саратського району Одеської області (а.с. 7). Довідкою Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області підтверджено, що [PERSON] на день смерті чоловіка [PERSON], яка настала 17 липня 2010 року постійно проживала зі спадкодавцем, вели спільне господарство (а.с.17). Земельна ділянка площею 0,5500 га, яка розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та ризначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт серії ОД № 048459) належала [PERSON] - матері померлого [PERSON] (а.с. 8) Відповідно до копій державних актів на право власності на земельні ділянки: серії ЯА № 273432, серії ЯА № 273428, виданих на ім'я [PERSON], [PERSON] була співвласником 1/55 частки земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 133,9125, масив 8/3 та 1/302 частки земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 50,6168 масив 50-52, які розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11-13). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 26 грудня 2005 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування на вказані земельні ділянки (а.с. 16-17). Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась (а.с.38). \~\~ Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно покійного [PERSON]\~ (а.с. 19). \~\~ Судом встановлено, що позивачка як спадкоємець за законом першої черги не відмовлялась від прийняття спадщини після смерті чоловіка. На момент смерті спадкодавця постійно проживала з чоловіком, після його смерті фактично прийняла спадщину. Не отримала свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, які належали спадкодавцю у нотаріуса з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved