Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що із 28.07.1990 року позивачка із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 29.02.2016 року рішенням Жовківського районного суду Львівської області розірвано. За час подружнього життя в них народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком дітей являється відповідач, про що записано у свідоцтві про їх народження. Відповідач не бажає виконувати свого батьківського обов»язку по утриманні неповнолітнього сина [PERSON], не надає коштів на його утримання, не надає допомоги на його оздоровлення, отже він повністю знаходиться на утриманні позивачки. У зв»язку із чим позивачка звернулася до суду та просить стягнути з відповідача на її користь кошти на утриання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, а тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. На підставі ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків . Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Із копії паспорта громадянина України серії КВ 115842 вбачається, що [PERSON] В»ячеславівна, [INFO], зареєстрована за адресою [INFO]. Із копії свідоцтва про народження серії 1-СГ № 033987 вбачається, що [PERSON] народився 15 січня 2006 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Із копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29.02.2016 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із довідки виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29.06.2017 року про склад сім»ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що до складу сім»ї зареєстрованих за адресою: [INFO], входять: [PERSON], [PERSON]. Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. З позовної заяви вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Суд враховує те, що дитина проживає разом з матірю, а відтак, знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує, також вік дитини, яка в своєму віці потребує суттєвих матеріальних витрат на утримання; - стан здоровя та матеріальне становище матері дитини позивачки по справі, яка не хворіє, працює; - стан здоровя та матеріальне становище батька дитини відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, працює, інших осіб на утриманні не має. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме: сина [PERSON], [INFO], та стягувати такі в користь їх матері [PERSON], в розмірі 1/2 частини від заробітку на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] В»ячеславівни.

Outcome: approved