Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання права на ідеальну частку квартири, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.12.2013 р. Від перебування у шлюбі в них народилось двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Відповідно до рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради, відповідач перебуваючи з нею у зареєстрованому шлюбі, оформив право власності на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. 23.09.2009 р. [PERSON] подарував 8/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і належною до нього частиною земельної ділянки їх дочці та синові з якими було укладено договір конкретного користування приміщенням житлового будинку з господарськими будівлями. Відтак, на даний час, за ним зареєстровано 2/10 частини вказаного житлового будинку. Через відсутність постійної роботи вона змушена періодично виїжджати за межі України на заробітки. У спірному житловому приміщенні залишаються її особисті речі та речі спільно нажиті за час подружнього життя. Відповідач категорично відмовляється в добровільному порядку здійснити поділ будинку, а тому змушена звернутись з відповідним позовом до суду. З огляду на наведені обставини просить задовольнити позовні вимоги та визнати за нею право власності на 1/10 ідеальної частки будинку по [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, зіслалась на обставини аналогічні викладеним в позові. Додала, що сторони мають рівні права в користуванні майном, яке не перебуває в заставі чи іпотеці. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні, позов не визнав, пояснив, що частину будинку подарував дітям. Спільне проживання з позивачкою є неможливим так як вона бажає вигнати його з будинку. Крім того, [PERSON] не здійснює оплату комунальних послуг за користування спірним житлом. Вважає позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. Пояснення відповідача підтримав і його представник [PERSON] Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.1978 р., такий було розірвано 26.12.2013 року, що вбачається з рішення Червоноградського міського суду Львівської області. Від перебування в шлюбі у сторін народилось двоє дітей, які є повнолітніми. З представленого витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22072803 від 5.03.2009 р. вбачається, що будинок [ADDRESS] Львівської області належав [PERSON] на підставі рішення Червоноградської міської ради № 48 від 27.02.2009 р. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності та поділ. У разі виділу частки із майна, поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Як вбачається з договору дарування 8/10 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та земельної ділянки від 23.09.2009 р., [PERSON] подарував 8/10 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і належною до нього частиною земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] Згідно технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS], власниками вказаного будинку являються [PERSON] (2/10 частки), [PERSON] (4/10 частки) та [PERSON] (4/10 частки). На підставі договору конкретного користування приміщеннями житлового будинку з господарськими будівлями від 5.10.2009 р. такий був укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] з визначенням конкретного користування приміщеннями вище вказаного житлового будинку з господарськими будівлями. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як визначено ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ч.2 ст. 71 Сімейного кодексу України, регламентовано, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з огляду на законодавчо встановлені норми, суд приходить до переконання, що позов щодо визнання за позивачкою права власності на 1/10 частини будинку [ADDRESS] Львівської області є підставним та підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Outcome: approved