Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій сумі у розмірі 3500 грн. з урахуванням індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем проживала у незареєстрованому шлюбі з 2016 року по вересень 2017 року, від якого в них [INFO] народився син [PERSON] На момент народження сина вони вже не проживали разом, не вели спільне господарство. На даний час син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку аліменти не сплачує, іншої матеріальної допомоги не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.04.2019 вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . За інформацією з Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 25.03.2019 №12-147-0497, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстрована дитина син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001\~p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на те, що відповідачем доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров`я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, при цьому останній не заперечує проти заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої дитини в у твердій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи з 22.04.2019 та до повноліття дитини, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved