Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 липня 2011 року рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] та з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] для утримання позивачки до досягнення нею повноліття. 01 вересня 2017 року наказом Дніпропетровського індустріального коледжу №234-с від 31 липня 2017 року, позивачка була зарахована на навчання на період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року для здобуття освіти. 14 березня 2019 року [PERSON] досягла повноліття, у зв`язку з чим аліменти визначені рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2011 року не стягуються. Позивачка навчається на денній формі навчання у Дніпропетровському індустріального коледжі та знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки будь-яких самостійних матеріальних доходів не має, а відповідач будь-якої матеріальної допомоги їй не надає. Мати позивачки [PERSON] , постійно надає позивачці матеріальну допомогу, як коштами так і продуктами харчування, але даної допомоги не вистачає, а надавати більшу допомогу на утримання позивачки не має можливості, у зв`язку з утриманням малолітнього брата [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Фактично всі наданні [PERSON] кошти витрачаються на купівлю медичних препаратів для поліпшення здоров`я позивачки, оскільки має фізичні вади, а саме - відсутність однієї нирки, що тягне за собою значні витрати для фізичного її існування, специфічного харчування на яке потрібні додаткові кошти, а при відсутності медичних препаратів можуть наступити непередбачені для неї наслідки. Крім того, враховуючи, що для здійснення навчання позивачка вимушена їздити в м. Дніпро та купувати канцелярське приладдя, харчуватися в період денного навчання з урахуванням стану її здоров`я, купувати одяг, взуття та предмети першої необхідності, нести витрати на придбання медичних препаратів, періодично проходити лікування та огляди в медичних закладах охорони здоров`я. Позивачка зазначає, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання в період навчання не надає. З посиланням на ст.ст. 183, 200 СК України, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь в розмірі 1/3 частині від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, підтримав відповідь на відзив позивачки згідно якого відзив на позовну заяву не визнав, доводи відповідача про знаходження на його утриманні його матері не можуть братися судом до уваги, оскільки вона є пенсіонер та знаходиться на забезпечені держави а не відповідача. Що стосується доводів відповідача, що на його утримання знаходиться його неповнолітня дитина це не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідач є працездатною та працюючою особою. Доводи відповідача, що на його утриманні знаходиться його дружина [PERSON] є не належними та не можуть братися до уваги судом, так як відповідачем жодних доказів, що [PERSON] не перебуває на утриманні держави та є особою, яка не може працювати, що давало б підстави для її утримання [PERSON] не надано, у зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.76-80). Відповідач в судовому засідання заперечував проти задоволення позову в повному обсязі та підтримав відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначив, що його донька навчається на бюджетній формі навчання. Також, на його утриманні знаходиться його неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] та мати пенсійного віку [PERSON] . Крім того, відповідач є одним годувальником в родині, оскільки його дружина не працює, а малолітня донька часто хворіє (а.с. 59-61). Суд, заслухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст. 201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 березня 2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно довідки №68115-н/г від 23 жовтня 2019 року виданої Дніпропетровським індустріальним коледжем, [PERSON] є студенткою ІІІ курсу денного відділення на бюджетній основі, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2020 року ( а.с. 19). Відповідно до акту обстеження від 12 вересня 2019 року складеного депутатом Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , навчається в Дніпропетровському індустріальному коледжі, знаходиться на повному забезпечені матері [PERSON] , батько [PERSON] участі в виховані дитини не приймає, аліменти не сплачує (а.с. 21). Як вбачається з довідки КНП «Солонянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря з приводу агенезії правої нирки (а.с. 26). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 січня 2010 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 65). Згідно довідок про заробітку плату та інші доходи, ПДФО ПАТ «Комбінат «Придніпровський» 2018 та 2019 роки, [PERSON] працює водієм авт.зас-експ в ПАТ «Комбінат «Придніпровський», має постійний дохід (а.с. 71, 72). В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання позивачки на період навчання не надає, і те, що відповідач має можливість надавати таке утримання, оскільки є фізично здоровим, працездатним, працюючим та отримуючи заробітну плату, але не робить цього в добровільному порядку. Тому суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утриманні є обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує не визнання позову відповідачем, матеріальне становище платника аліментів, який працює водієм авт.зас-експ в ПАТ «Комбінат «Придніпровський» та отримує заробітну плату, а також з урахуванням стану здоров`я як повнолітньої доньки, так і платника аліментів та знаходження на утриманні відповідача його малолітньої дитини - доньки [PERSON] , вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки на період навчання в розмірі 1/6 частини від усіх його доходів (заробітку). Суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і тому задоволенню не підлягають. Що стосується вимоги позивачки про встановлення мінімального розміру аліментів, а саме 50% прожиткового мінімуму, то суд вважає, що дані вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки вказаний мінімальний поріг аліментів встановлений законодавцем для дитини відповідного віку, враховуючи, що позивачка є повнолітньою особою, вказані гарантії, щодо мінімального розміру аліментів на неї не розповсюджуються. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, часткове задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 183, 198 199-201 СК України,

Outcome: partial