Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 10 липня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку, [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . На теперішній час фактично шлюбні стосунки між подружжям припинено. Причина розпаду сім`ї полягає у втраті взаєморозуміння, відчуженості, байдужості відповідача. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу просить змінити на дошлюбне, [PERSON] , а судовий збір, сплачений нею за подання позову, просила стягнути з відповідача. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує при цьому проти розірвання шлюбу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 450. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та жінки - [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 9 вересня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1094, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені сторони по справі. За свідоцтвом про народження, виданим 8 квітня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 371, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені сторони по справі. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалась наданим їй правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне. Ухвалюючи рішення, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 1 ст. 142 ЦПК у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Дана норма права кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». З доданої до позову квитанції вбачається, що позивачем за подання такого позову був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 гривень. До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% понесеного позивачем судового збору, що становить 420,40 гривень, а решта сплаченого позивачем судового збору (50%), що становить 420,40 гривень, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved