overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.11.2011 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, від спільного життя у них народилося двоє дітей, син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Позивачка в даний час не працює, здійснює догляд за дитиною віком до 3 років. Поскільки відповідач не надає коштів на утримання дітей та самої позивачки , вона просила в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітку до повноліття дитини та кошти на своє особисте утримання в розмірі 1\\6 частини доходу до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з»явилася про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, підтримала свої вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності,позов визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року, від якого мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], діти перебувають на утримання матері, відповідач добровільно грошових коштів на їх утримання не надає. Встановлено, що сторони проживають окремо, позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною, потребує матеріальної допомоги, кошти на утримання дружини на період її догляду за дитиною віком до 3 років відповідач не надає, хоча має таку можливість, інших утриманців не має. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку \\ доходу\\ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.84 СК україни дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 21.01.2016 р. і до повноліття дитини, а також кошти на її особисте утримання в розмірі 1\\6 частини доходу, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу до досягнення дитиною трирічного віку [INFO]. Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути 551,20 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 грудня 2008 року помер її чоловік [PERSON], який проживав в [INFO]. Після смерті чоловіка, позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом і так-як на час відкриття спадщини постійно проживала з спадкодавцем, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України являється такою, що прийняла спадщину. При зверненні до нотаріальної контори нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове домоволодіння із-за відсутності правоустановчих документів, тому вона змушена звернутися до суду, та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з мотивів вказаних в позовній заяві. В судовому засіданні відповідачі доньки позивачки [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову, мотивуючи це тим, що це його покійна бабуся побудувала вказаний будинок, а після її смерті він його добудовував, тому вона йому обіцяла цей будинок. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по слідуючих обставинах : Згідно свідоцтва про смерть І-АМ № 221950 [PERSON] помер 26 грудня 2008 року. Як вбачається з технічного паспорту на будинок розташований в с. Тартак, Чечельницького району Вінницької області по вул. Шевченка,103 від 21.12.2011 року правовстановлювальні документи відсутні. Згідно довідки Тартацької сільської ради спадкоємцем до майна померлого [PERSON] залишилася його дружина [PERSON], яка на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, фактично вступила в управління спадковим майном, спільно проживала разом з покійним, вела разом з ним спільне господарство. Ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст. 1261-1265 ЦК Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка [PERSON] відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив відмову від неї. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість згідно з вимогами ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. Враховуючи те, що позивачка правомірно набула право власності на домоволодіння розташоване в с. Тартак, Чечельницького району Вінницької області по вул. Шевченка,103, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.05.2016 вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. З червня 2016 року спільно не проживають. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 03.06.2019 по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 06-07). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала клопотання з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 4, 13). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що між сторонами 27.05.2016 зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 27.05.2016 серії [NUMBER] , актовий запис № 126 (а.с. 3). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.07.2008 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, від спільного життя у них народилося двоє дітей, донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Поскільки відповідач не надає коштів на утримання дітей та на її особисте утримання, вона просила в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно до повноліття дітей та кошти на своє особисте утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не з»явилася про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву в якій уточнила свої позовні вимоги, просила суд стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та кошти на особисте утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку щомісяця з дня подання позову до суду і до досягнення доньки [PERSON] [INFO] року народження, трьох років, а також просила справу розглядати у її відсутності, Відповідач в судове засідання не з»явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, уточнений позов визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 липня 2008 року, від якого мають двох дітей, доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 21.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано, діти перебувають на утримання матері. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку \\ доходу\\ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.84 СК україни дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] р.н в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 03.10.2016 р. і до досягнення старшою дитиною повноліття , а також кошти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, з 03.10.2016 року до [INFO] року. Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути 551,20 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 жовтня 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинено з 2005 року. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 27 березня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 15-16). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій висловлено прохання розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 28 жовтня 2004 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про одруження, виданого 02 листопада 2004 серії [NUMBER] , актовий запис № 133 (а.с. 4). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за подання до суду позовної заяви сплачено 840,80 грн. судового збору (а.с. 1), сума якого підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 1992 року вона уклала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 12-13). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій висловлено прохання розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 15). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом спрямування судових повісток за місцем проживання. Оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 28 листопада 1992 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 28 листопада 1992 року серії [NUMBER] , актовий запис № 25 (а.с. 6). Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за подання до суду позовної заяви сплачено 840,80 грн. судового збору (а.с. 1), сума якого підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 березня 2016 року померла її мати [PERSON], після якої залишилося спадкове майно квартира [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги по закону після смерті матері є позивачка та її рідна сестра [PERSON], але зазначене майно померла заповідала позивачці [PERSON] Через юридичну необізнаність позивачка вчасно не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття спадщини, просила суд надати її додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка та її представник в судове засідання не з»явилися про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача направив до суду заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду направив лист, в якому просив справу розглядати без його представника на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст.1270 ЦК України обумовлено строк для прийняття спадщини - шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою \\ ст.1220 ЦК України \\. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що 29 березня 2016 року померла [PERSON] , після якої залишилося спадкове майно. Позивачка є рідною донькою померлої і відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем по закону першої черги, крім того на її ім»я був складений заповіт. Встановлено, що приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] в зв»язку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини. З постанови нотаріуса вбачається, що спадкова справа до майна померлої 29.03.2016 р. [PERSON] не заводилася. Судом було встановлено, що позивачка через юридичну необізнаність не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вважаючи достатнім фактичне прийняття нею спадщини. Враховуючи, що на день розгляду справи до нотаріальної контори ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги та за заповітом, суд вважає за необхідне визнати поважною причину пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини та надати її додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 липня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, які на час подачі позову є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, її представником подано заяву, в якій висловлено прохання розглядати справу без участі позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, залишив телефонограму, в якій висловив позицію про визнання позову, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що між сторонами 29 липня 1994 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу від 29 липня 1994 року, актовий запис № 663 (а.с. 10). Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved