Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідачка по справі є її донькою, яка була зареєстрована в її будинку [ADDRESS] з 1989 року. Понад три роки назад позивачка продала ділянку землі і придбала відповідачці квартиру [ADDRESS]. Після цього [PERSON] добровільно забрала всі свої речи, пішла проживати до своєї квартири і більше не поверталась. Ключі від її власного будинку у відповідачки були і вона могла скористатись ними для проживання. Сварок та конфліктів у сторін перед уходом відповідачки не було. Відповідачка ніколи особисто квартирної плати та плати за комунальні послуги за спірне житло не вносила. За весь цей час позивачка замків вхідних дверей в будинку не міняла, відповідачці не перешкоджала у проживанні в спірному будинку, тому просить її визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, поскільки він понад 1 рік не проживає в спірному житлі без поважних підстав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином за останніми відомими місцями проживання (а.с.25-26), але у направлених запереченнях до суду позов не визнала, пояснивши, що її мати, позивачка по справі дуже часто влаштовувала з нею сварки, а після народження нею двох дітей, боячись за їх моральний стан, вона змушена була переїхати з дітьми та чоловіком на квартиру, так як позивачка почала безпідставно викликати міліцію. Однак, не дивлячись на складні відносини з матір'ю вона досить часто приходить до спірного житла, допомагає батькам, привозить продукти, ліки, допомагає по господарству (а.с.36-37). 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Заслухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. За змістом ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як наголошує ч.1, ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 1, частини 2 цієї ж статті зазначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Як передбачено ч.1, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 9.10.1992 року, виданого Харківською районною державною адміністрацією м. Києва (а.с.7; 18). Спірний будинок є цілісним, ізольованим, приватизованим, в якому зареєстровані на день розгляду справи сторони: [PERSON] - позивачка по справі, відповідачка [PERSON] та 3-тя особа [PERSON] (а.с.5; 20). Згідно ч.2, ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка [PERSON] протягом останнього року з будь-якими заявами до житлового органу або міліції за місцем своєї реєстрації про неможливість проживання не зверталась (а.с.33-34), за медичною допомогою також не зверталась (а.с.31), періодичних видань та кореспонденції не отримувала. За змістом акту від 10.10.2013 року [PERSON] в будинку [ADDRESS] фактично не проживає з 2010 року (а.с.6; 19). Вказане підтвердили у судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснила, що постійно ходять до оселі позивачки, допомагають по господарству, ходять за продуктами та ліками, яких дуже потребує позивачка, а відповідачку не бачили в будинку з 2010 року, після того як мати купила їй квартиру, жодного разу за 3 роки вона до неї не приходила, житлом не цікавилась. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що поскільки відповідачка [PERSON] добровільно вибула із спірного житлового приміщення, не цікавиться ним, мала ключі від будинку і ніхто з мешканців не перешкоджав їй користуватись ним, тому відповідачка була відсутня в спірному будинку понад 1 рік без поважних підстав і її необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS], задовольнивши вказаний позов. Як вказує ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Ствердження відповідачки [PERSON], викладені у її запереченнях, суд не може покласти в основу рішення, поскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і спростовуються описаними вище доказами по справі. У відповідності до ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд задовольняє позов в повному обсязі, тому з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути 229 грн. 40 коп. судового збору, які сплатила остання при зверненні до суду, і підтверджені документально (а.с.1).

Outcome: approved