Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1068. Від шлюбу у них малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Разом з тим, подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та несумісність характерів. Внаслідок цього між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного. З початку червня 2019 року вони остаточно припинили подружні стосунки, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Більше того, відповідач створив нову сім`ю. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. У зв`язку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Справа слухалась у відсутність сторін, які у підготовче судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Від позивачки [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розгляд справи провести у його відсутність. Не заперечував щодо розірвання шлюбу та просив строк на примирення не надавати. Однак вважає, що тільки половина судового збору, понесеного позивачкою за звернення до суду із вказаним позовом, підлягає стягненню з нього на користь [PERSON] . На його думку, такі витрати повинні покладатися на сторін порівну. Враховуючи те, що у підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1068 (а.с.4). Від шлюбу у сторін малолітніх та неповнолітніх дітей немає. Спільне життя позивача та відповідача не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та несумісність характерів. На даний час вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно вимог\~ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням вказаних вимог закону, а також те, що відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, суд вважає, що з нього на користь позивачки підлягає стягненню 50 % сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви до суду, що становить 384 грн. 20 коп., а інших 50% сплаченого нею судового збору слід повернути позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved