Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем шлюб укладено 07 лютого 2015 року та зареєстровано у виконкомі Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 11. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні та вихованні. На початку їх подружнього життя в нею з відповідачем було порозуміння та взаємна повага, в них народилася донька. Відповідач піклувався про неї та дитину. Однак , останні два роки між нею та відповідачем часто стали виникати сварки та непорозуміння, відповідач перестав рахуватися з нею, як з дружиною. На початку квітня 2018 року відповідач поїхав на заробітки до Російської Федерації і з того часу перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а згодом повідомив їй, що зустрічається з іншою жінкою, з якою має намір утворити сімю. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає недоцільним та неможливим, а тому, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак представник позивачки - адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутності, в заяві вказує, що позивачка позов підтримує повністю та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоч належним чином повідомлений за місцем його реєстрації про час та місце розгляду справи, по невідомій суду причині, а тому, суд розглянув справу у його відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Як стверджено свідоцтвом про шлюб, 07 лютого 2015 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Ганичівської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, за актовим записом №11 (а.с.5). Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~24, ст.\~25 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу\~згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому на підставі\~ст. 105 СК України\~шлюб слід розірвати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 704.80 гривень.

Outcome: approved