Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2500 грн. щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, покликається на те, що 25.11.2014 року уклала шлюб з відповідачем в якому у них 15.05.2015 року народилась донька Вікторія. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу таку надавати, оскільки працює неофіційно. Позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Доповнили, що розмір аліментів, який заявлений у позові, зумовлений значними витратами на дитину, оскільки така з народження хворіє і на даний час у неї встановлено діагноз: G 93.1 Наслідки перинатального пораження ЦНС. Виражена затримка стато-кінетичного розвитку. Гіпотонічно-атактичний синдром. Стан після закриття ВВС-ВАП. Дитина народилась недоношеною, довгий час перебувала у реанімації. На даний час проходить курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації у Міжнародній клініці відновного лікування м.Трускавця, що також потребує значних коштів. Вона, позивачка, ніде не працює, оскільки змушена перебувати з дитиною та займатись її лікуванням, а тому вважає, що аліменти в розмірі 2500 грн. будуть відповідати потребам дитини. Відповідач займається виготовленням кованих виробів, працює неофіційно і має змогу надавати дитині вказані кошти. На даний час вона проживає в м.Дрогобич, оскільки їй легше добиратись з дитиною до м.Трускавця на лікування, що також несе додаткові витрати. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на неповнолітню доньку [PERSON]. Він ніде не працює, проживає в будинку матері, а тому не має змоги сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі. Крім цього, протягом двох років він допомагав дитині матеріально, займався виготовлення документів на ортопедичне взуття. Пів року тому дружина разом з дитиною переїхали в м.Дрогобич і він перестав їм допомагати, оскільки заперечував проти цього. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що в шлюбі [PERSON] та [PERSON] 15.05.2015 року народилась донька [PERSON] (свідоцтво про народження Серія І-СГ № 446093). Відповідно до заключення ЛКК №1 при Долинській дитячій поліклініці від 13.01.2017 року, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку при Долинській дитячій поліклініці і їй встановлено діагноз: змішаний тетрапарез з відсутністю функції самостійної ходи. Інвалід дитинства. Рекомендовано ортопедичне взуття. Як вбачається з виписки хвороби [PERSON], остання проходила 2-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації у Міжнародній клініці відновного лікування м.Трускавця з діагнозом: G 93.1 Наслідки перинатального пораження ЦНС. Виражена затримка стато-кінетичного розвитку. Гіпотонічно-атактичний синдром. Стан після закриття ВВС-ВАП. Відповідно до Огляду лікаря невролога реабілітаціного центру «Еліта» від 17.08.2016 року, у [PERSON], виявлено виражену затримку стато-кінетичного розвитку. Гіпотонічний синдром. Як вбачається з Лікувальної путівки №585, виданої ТзОВ Реабілітаційним центром «Еліта» [PERSON], її вартість становить 7980 грн. З Медичного висновку №89 про дитину-інваліда віком до 18 років від 03.11.2016 року вбачається, що опікуном [PERSON] є її мати [PERSON], і наявне у неї захворювання відповідає розділу І п.2 п.п.2.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 18 років. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка здійснює догляд за хворою дитиною, однак самостійно не може повноцінно її утримувати, оскільки несе інші витрати повязані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою працездатного віку, однак не працює, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Витвицької сільської ради обєднаної територіальної громади від 06.11.2017 р. № 1202), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх у розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум, визначений державою. Разом з цим, суд вважає за необхідне розяснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved