Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом на підставі ст. 165 Сімейного кодексу України. У судове засідання позивачка надала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання дитини, а також проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення в пресі. За таких обставин, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, вважаючи, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини. Представник органу опіки надав відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що з вересня 2010 року [PERSON], [INFO] та відповідач - [PERSON], [INFO], спільно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, тобто, перебували у фактичних шлюбних відносинах. За час фактичних шлюбних відносин у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Красноперекопського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим). Як встановлено у судовому засіданні за час фактичних шлюбних відносин, сторони спільно проживали однією сім'єю за адресом: [ADDRESS]. Проте, починаючи з червня 2013 року, вони припинили шлюбні відносини та не проживають однією сім'єю та з вказаного часу, відповідач припинив здійснювати матеріальне забезпечення своєї дитини, життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з нею та не приймає участі із її вихованні, за станом здоров'я дитини нагляду не здійснює, в житті доньки участі не приймає. Зокрема, на даний час позивачка разом з донькою, проживає окремо від відповідача, дитина знаходиться на її повному утриманні, забезпечена гідними умовами проживання та виховання. Також судом встановлено, що на теперішній час, позивачка перебуваю у шлюбі з - [PERSON], [INFO] і від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] та вони проживають спільно за адресом: [ADDRESS]. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №1-39-676/0/290-16 від 27.04.2016 року, з метою захисту прав та інтересів дитини, Дніпропетровська районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно своєї дитини - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, навчанням, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає па її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з нею в достатньому обсязі, необхідному для її нормальною самоусвідомлення та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Згідно з ст. ст. 150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовитій та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав Також відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до сулу з відповідним позовом. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дитини підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по її вихованню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі по 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн., сплачені нею при подачі позову.

Outcome: approved