Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання частково недійсним кредитного договору № 600002286 від 21.08.2008 року та договору про внесення змін і доповнень до вказаного договору від 04.10.2012 року в частині зобов'язань позичальника перед кредитором за обслуговування кредиту та інші послуги банку, визнання зобов'язань виконаними, стягнення надлишково-сплачених коштів в рахунок виконання зобов'язань по кредитному договору, стягнення моральної шкоди, вирішення питання про розподіл судових витрат. В подальшому представник позивачки в інтересах останньої відмовився від позовних вимог щодо визнання частково недійсним кредитного договору № 600002286 від 21.08.2008 року та договору про внесення змін і доповнень до вказаного договору від 04.10.2012 року в частині зобов'язань позичальника перед кредитором за обслуговування кредиту та інші послуги банку, стягнення суми за спричинену моральну шкоду, про що подав суду відповідну заяву. Свої вимоги в межах уточнених позовних вимог, позивачка обґрунтувала тим, що 21 серпня 2008 року між сторонами було укладено договір № 600002286 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки Альфа-банк з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи - резидента. 04.10.2012 року було укладено договір про внесення змін і доповнень до договору № 600002286. Відповідно до умов договору з урахуванням внесених змін і доповнень до нього, відповідач на підставі Анкети-заяви позивачки, зобов'язувався відкрити рахунок і видати позивачці основну картку та протягом строку її дії здійснювати обслуговування операцій з її використанням, надавати клієнту кредит у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії для здійснення операцій із застосування платіжної картки, надавати інші послуги згідно з цим договором, а позивач зобов'язувався сплачувати банку проценти за користування відновлювальною кредитною лінією, винагороду за послуги, що надаються відповідно до умов цього договору, та виконувати інші умови цього Договору. Однак, позивачка вважає, що не зважаючи на належне виконання нею зобов'язань перед відповідачем по поверненні кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, останній в порушення умов договору, і вимог ст. 545, ст. 599, ст.613 ЦК України відмовився прийняти виконання зобов'язання позивачкою, у зв'язку із чим остання зазнала майнової шкоди. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися. Від представника позивачки надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, просив їх задоволити в межах уточнених позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялася. Від представника відповідача надійшло клопотання щодо розгляду справи за відсутності представника банка, просив в задоволенні позову відмовити з підстав невизнання позовних вимог та пропуску строку позовної давності позивачкою. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виник цивільно-правовий спір з приводу неналежного виконання кредитором умов договору № 600002286 від 21.08.2008 року та договору про внесення змін і доповнень до вказаного договору від 04.10.2012 року. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Так, 21 серпня 2008 року між сторонами було укладено договір № 600002286 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки Альфа-банк з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи - резидента. В подальшому, 04.10.2012 року між сторонами було укладено договір про внесення змін і доповнень до договору № 600002286 від 21.08.2008 року. Згідно п.1.1 договору про внесення змін і доповнень до договору (№ 600002286 від 21.08.2008 року) від 04.10.2012 року, сторони домовилися викласти договір у новій редакції, що складається з двох документів Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (яка викладена в Додатку № 1 до цього договору про внесення змін і доповнень і є його невід'ємною частиною), у зв'язку із чим сторони погоджуються застосувати до відносин, що склалися між Клієнтом та Банком на підставі Договору, умови Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою: www.alfabank.com.ua, Правил користування банківською платіжною карткою і Тарифами на видачу та обслуговування кредитних карток «Альфа-Покупка»/«Альфа-Преміум» для фізичних осіб. Зі змісту додатку № 1 до договору про внесення змін і доповнень від 04.10.2012 року простежується, що ліміт відновлювальної кредитної лінії погоджений на сумі 13000 грн., процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 28 % річних на торгові операції та 42 % річних на операції зняття коштів. При цьому, для повернення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за цим договором, клієнту відкривається транзитний рахунок [NUMBER] у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346 для зарахування клієнтом коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за цим договором. Як вбачається із п. 2, 3 висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 0979 від 28.10.2014 року (а.с.128-154), в результаті дослідження встановлено, що позичальником станом на 01.04.2014 року виконано перед банком зобов'язання по кредитному договору № 600002286 від 21.08.2008 року та договору про внесення змін і доповнень до договору № 600002286 від 21.08.2008 року в повному обсязі, а в наслідок поповнення позичальником карткового рахунку від 04.12.2012 року на суму 800 грн. (квитанція № 23950 від 04.12.2012 року) заборгованість за кредитом (в т.ч. відсотки, основна заборгованість та різні види комісії) була повністю погашена та виникла переплата. Крім цього, згідно наданих матеріалів встановлено, що внаслідок зазначеної переплати (погашення) зобов'язань позичальника, на дату проведення позичальником останньої операції по рахунку кредитного договору № 600002286 від 21.08.2008 року, станом на 25.02.2013 року, зобов'язання перед банком утворилися. При умові якщо брати до розрахунку зобов'язання нараховані за обслуговування кредиту по договору № 600002286 від 21.08.2008 року та договору про внесення змін і доповнень до договору № 600002286 від 21.08.2008 року, сума переплати станом на 01.04.2014 року складає 3248,94 грн. Згідно ч.1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Вимогами ч. 1 ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Відповідно до ст. 11 ч.11 п.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати стягнення будь-яких сум, не зазначених у договорі про надання споживчого кредиту. Внаслідок незаконного вимагання відповідачем з позивачки повернення сум не зазначених в договорі, і відмови щодо прийняття виконаних зобов'язань позивачкою по договору, в порушення прав споживача на належне отримання товарів та послуг, позивачка здійснила переплату на рахунок відповідача в сумі 3248,94 грн., у зв'язку із чим останній було спричинено майнову шкоду на вказану суму. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.ст. 610, 611 ЦК України, невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання являється порушенням зобов'язання. В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач в порушення вимог ст.ст. 27, 57-66 ЦПК України не надав жодних доказів, і не спростував обґрунтувань позовних вимог, що прострочення кредитора не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Враховуючи, що відповідач відмовився належним чином прийняти виконання зобов'язання за договором від позивачки починаючи з 25.02.2013 року, при цьому остання звернулася в суд за захистом своїх прав 24.09.2013 року, тобто в межах загального строку позовної давності, тому обґрунтування заяви представника відповідача щодо можливості застосування при прийнятті рішення вимог ст. 267 ЦК України, не знайшло свого підтвердження. Таким чином, здобутими по справі доказами, стверджується, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими, а отже підлягають до задоволення. Також в порядку ст. 88 ЦПК України слід вирішити питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивачки понесені останньою витрати в сумі 1800 грн. на оплату призначеної в ході розгляду даної справи судової експертизи, а також підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243,6 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 526, 527, 530, 613, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved