Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.04.2014 року позичила відповідачу грошові кошти в сумі 4 270 доларів США, які той зобов»язався повернути 10.07.2014 року. Кошти до липня 2014 року повернуті не були, але в лютому 2015 року відповідач частково погасив борг, залишок боргу становить 2 270 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на момент пред»явлення позову становить 47681, 80 гривень. Відповідач обіцяв повернути вказану суму до 02 квітня 2015 року, однак до цього часу борг не погасив. Просить стягнути з відповідача борг, з урахуванням неустойки та трьох процентів річних в сумі 48 979 гривень, а також судовий збір. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача направив заяву, де просив розглядати справу за його відсутності та в разі неявки відповідача в судове засідання постановити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає можливим розглядати справу за відсутності позивача, його представника, відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст. 611 ЦК України). Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 10.04.2014 року [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність 4270 доларів США, строком до 10.07.2014 року ( а.с.5). 02.02.2015 року [PERSON], у зв»язку з частковим погашенням боргу, написав розписку, відповідно до якої підтверджує борг в сумі 2 270 доларів США та зобов»язався повернути його протягом двох місяців. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначає позивачка, борг відповідачем до цього часу не погашено. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім основного боргу в сумі 47 681, 80 грн., що еквівалента 2270 доларів США, відповідно до офіційного курсу НБУ станом на день звернення з позовом до суду, позивач заявила вимоги про стягнення неустойки у розмірі 2% за кожен день прострочення виконання зобов»язання ( 90 днів) в сумі 953,64 грн., посилаючись на надану відповідачем розписку. Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до положень ст. ст. 546, 547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. При вирішенні спору в частині стягнення неустойки у сумі 953,64 грн. суд виходить з того, що розписка є документом у підтвердження укладення усного договору позики і передання позивачем грошових коштів відповідачу в сумі 4270 доларів США на умовах повернення у визначений строк, отже правочин щодо забезпечення виконання основного зобов'язання в письмовій формі не укладався. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає. Що стосується позовний вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних, то ці вимоги суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню сума трьох відсотків річних в розмірі 343, 78 грн. за 90 днів прострочки, про що зазначає позивач. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповіача суми основного боргу в розмірі 47681,80 грн. та суми трьох відсотків річних в сумі 343 грн. 78 коп.. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в сумі 489 грн. 80 коп. На підставі ст. ст. 3, 11, 15, 16, 22, 525, 526, 530, 536, 546, 547, 549, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial