Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, визначення частки померлого у спільному майні. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що її мати [PERSON] є власницею спірної квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 06.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., реєстровий запис №3331, яка була придбана у період шлюбу з її батьком [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.05.2014 року, актовий запис №818. Після його смерті відкрилась спадщина на частину спірної квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є позивачка та її мати [PERSON], які звернулись до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та відмову від спадщини відповідно. Позивачка зазначила, що постановою державного нотаріуса від 18.11.2014 року №4323/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] їй було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу від 06.12.2007 року на квартиру [ADDRESS] було оформлено на ім'я відповідачки [PERSON] і частка у праві спільної сумісної власності за [PERSON] не визначена. Посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] була придбана батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] в період перебування у зареєстрованому шлюбі, шлюбні відносини вони не припиняли, мешкали разом, тому позивачка просила визнати квартиру [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та визначити частку померлого [INFO] року [PERSON] у праві спільної сумісної власності у розмірі 1/2 частини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність, про що надала відповідну заяву. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, проти позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала письмову заяву. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проти позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав відповідну заяву. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №2799 від 15.10.1978 року, та свідоцтвом про одруження, актовий запис №1154 від 15.11.1997 року. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.09.1977 року, актовий запис №2108. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., реєстровий №3331, яка була придбана у період шлюбу з [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.05.2014 року, актовий запис №818. Після його смерті відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є донька [PERSON] яка звернулась до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та дружина [PERSON], яка звернулась до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини. Постановою державного нотаріуса від 18.11.2014 року № 4323/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після батька, оскільки договір купівлі-продажу від 06.12.2007 року на квартиру [ADDRESS] був оформлений одноособово на [PERSON] і частка у праві спільної сумісної власності за [PERSON] не визначена. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 70 СК України, розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя Відповідно до ст.ст. 355, 356, 357 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Приймаючи до уваги факт, що спірна квартира [ADDRESS] була придбана подружжям [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі, тому суд вважає визнати її об'єктом права спільної сумісної власності та визначити частку [PERSON], який помер [INFO] року, у праві спільної сумісної власності у розмірі 1/2 частини квартири [ADDRESS].

Outcome: approved