Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання договору дарування недійсним. В подальшому позовні вимоги уточнила та просила визнати недійсним договір дарування квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], укладений 04.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 1271. Свої вимоги мотивує тим, що даний договір між нею та відповідачем було укладено, оскільки позивач припустилася помилки щодо своїх прав та обов'язків. Вказує, що вона є особою похилого віку та часто хворіє, в зв'язку з чим потребує постійного догляду, а тому, коли відповідач запропонувала свою допомогу, позивач погодилась на укладення договору про довічне утримання. Проте, відповідач, перед приходом до нотаріуса, переконала позивачку у доцільності укладення договору дарування квартири. Такий договір дарування позивач не читала перед підписанням, оскільки вважала, що у ньому зазначені усі необхідні умови, що передбачатимуть її довічне утримання. Проте, після укладення вказаного договору, відповідач перестала відвідувати позивача та надавати їй допомогу. Після того, як позивач прочитала договір дарування, зрозуміла, що припустилася помилки відносно суті правочину. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, посилаючись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Вказали, що позивач сама запропонувала укласти договір дарування, такий був укладений з власної волі позивача, під час його підписання нотаріусом було перевірено її цивільну дієздатність, а тому просять в задоволенні позову відмовити. Третя особа в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В попередніх судових засіданнях пояснила, що дійсно 04.09.2013 р. до неї звернулись [PERSON] та [PERSON] з приводу укладення договору дарування квартири. Крім того, вказала, що попередньо сторони звертались до неї за консультацією та [PERSON] категорично заперечувала проти укладення договору довічного утримання, а тому сторони погодили укладення договору дарування з умовою по життєвого проживання [PERSON] в квартирі. Договір дарування [PERSON] було прочитано, зауважень у неї не було. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст. 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» угода може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом, і тому суд в кожній справі повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що 04.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що при укладенні договору дарування квартири помилялася, а саме неправильно сприймала предмет та інші умови Договору, оскільки не мала наміру подарувати квартиру, вважала, що відповідач має здійснювати за нею належний та постійний догляд, сподівалася на те, що у відповідачки виникнуть зобов'язання по догляду за нею та наданні довічного матеріального забезпечення взамін на укладення такого договору. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним відповідно до статей 229 - 233 ЦК України. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона знає позивача [PERSON] та познайомилася з нею для того, щоб доглядати її. Пояснила, що вона час від часу навідується до [PERSON], допомагає їй. Вказала, що їй відомо, що [PERSON] подарувала квартиру [PERSON], проте живе [PERSON] сама, її ніхто недоглядає. Пояснила, що буває в [PERSON] 2-3 рази на тиждень, але [PERSON] там не бачила. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає більше 10 років, так як вони сусіди по земельних ділянках, [PERSON] - її невістка. Вказала, що [PERSON] приходила до [PERSON], довіряла їй, а [PERSON] допомагала та доглядала [PERSON] Пізніше вони уклали договір, попередньо з яким [PERSON] була ознайомлена, при підписанні в нотаріуса був присутній адвокат [PERSON], їй було роз'яснено наслідки укладення такого договору. Пізніше [PERSON] не впускала [PERSON] до квартири, почала звинувачувати, що в неї щось крадуть та хочуть отруїти. Вказала, що вони постійно допомагають [PERSON] продуктами, по господарству. Пояснила, що ініціатором укладення договору дарування була сама [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що знає сторін, [PERSON] - її сусідка. Крім того, пояснила, що [PERSON] допомагає [PERSON] більше 10 років, прибирала у неї вдома, носила продукти. Також пояснила, що зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] просила [PERSON], щоб та їй допомагала, а вона натомість подарує їй квартиру. Крім того, зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] не впускає [PERSON], яка хотіла продовжувати їй допомагати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 04.09.2013 року. Згідно відповіді на запит № 813 від 27.11.2013 р. у пацієнтки [PERSON] діагностовано катаракта обох осей. Часткова атрофія зорового нерва, а тому прочитати договір дарування в нотаріальній конторі для неї не було можливим, а тому вона підписала тільки те, що її просила відповідачка. В зв'язку з неможливістю самостійно прочитати текст договору позивач припускала, що взамін на дарування квартири отримає повний та належний догляд, а тому насправді бажала настання наслідків укладення договору довічного утримання. Суд приходить до переконання, що дійсним волевиявленням [PERSON] при укладенні договору дарування квартири [ADDRESS], було укладання договору довічного утримання. Про це свідчить те, що позивач є людиною похилого віку, потребує догляду, про що не заперечує відповідачка. [PERSON] не має іншого житла, проживала та залишилася проживати у квартирі після укладення договору, відповідачка не являється для неї близькою людиною чи родичкою. Таким чином, [PERSON] не усвідомлювала істину природу правочину, прав та обов'язків сторін, що випливали з нього, внаслідок впливу помилки, яка призвела до того, що позивачка позбавила себе права власності на користь чужої для неї людини. Позивачем представлено суду достатньо доказів у підтвердження своїх вимог, а тому позов [PERSON] підставний і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved