Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на земельну ділянку площею 0,0505 га, яка розташована в Садівницькому кооперативі «Надія», Вишгородської міської ради, Київської області, кадастровий номер [NUMBER], після смерті [INFO] року її чоловіка [PERSON]. В зв'язку з тим, що державний акт на право власності на землю спадкодавця зареєстрований вже після його смерті, порушує питання про визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за законом. Позивака в суді просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув. Треті особи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0505 га, яка розташована в межах Садівницького кооперативу «Надія», Вишгородської міської ради, Вишгородського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку виготовлений та зареєстрований 13 жовтня 2011 року. Про зазначене йдеться у відомостях державного акту серії [NUMBER] виданого 13 жовтня 2011 року на підставі розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №547 від 20 листопада 2008 року, згідно з яким померлий був єдиним володільцем вказаного нерухомого майна. Зазначене також підтверджується і матеріалами спадкової справи №1107/2011 від 02 листопада 2011 року після майна померлого [PERSON]. Вказана земельна ділянка зареєстрована як об'єкт нерухомості в Держаному земельному кадастрі згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області №7086/16 від 13 квітня 2016 року. Згідно довідки №1344 від 28 жовтня 2011 року [PERSON] зареєстрована та постійно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] на час його смерті і відкриття спадщини. Позивачка є спадкоємцем першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами згаданої спадкової справи, а саме заявами - [PERSON] та [PERSON]від 02 листопада 2011 року (дітей спадкодавця), які відмовилися від прийняття спадщини. Згідно роз'яснень державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори №1243/02-14 від 24 березня 2012 року видача позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом неможлива через відсутність правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №547 від 20 листопада 2008 рокуспірну земельну ділянку передано у власність [PERSON] (тобто за його життя), а тому на момент відкриття спадщини спадкодавцеві належало право на спірну земельну ділянку і воно не припинилося внаслідок його смерті. Крім того 13 жовтня 2011 року на підставі вказаного розпорядження Управлінням Держкомзему у Вишгородському районі Київської області видано державний акт на право власності за земельну ділянку на ім'я спадкодавця. При цьому спадкодавець вчинив всі дії спрямовані на набуття майна у власність (приватизацію земельної ділянки) однак, з незалежних від його волі обставин, державний акт про право власності на земельну ділянку зареєстровано 13 жовтня 2011 року. Оскільки померлий [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючий документ - державний акт на набуте ним майно й, через обставини, які від нього не залежали, за життя виникле в нього право не зареєстрував, зазначене перешкоджає позивачці здійсненню права спадкування на нього і отриманню свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що правовстановлюючий документ на садкове майно виготовлений вже після смерті спадкодавця, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов'язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Відтак, за позивачкою після смерті [INFO] року її чоловіка [PERSON] слід визнати право власності на згадану земельну ділянку за законом. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлені позивачем права підлягають визнанню, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved