Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказавши в заяві, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2011 року по грудень 2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, про що є запис в свідоцтві про народження дитини. Син проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, проте відповідач матеріальну допомогу на його утримання у добровільному порядку не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову і до повноліття дитини. У судове засідання позивачкою подана заява з проханням стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.07.2016 року, оскільки відповідач в період перебування під час призову на військовій службі добровільно сплачував аліменти на утримання сина, розглянути справу в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце слухання справи повідомлявся, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи - копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця проживання позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідач на користь інших осіб аліменти не виплачує, його стан здоров'я і матеріальне положення дозволяє проводити оплату аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON]. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, суд виходитиме з того, що цей розмір не перевищуватиме 50% заробітної плати, що підлягає до виплати працівникові, і буде більше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved