Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною 23 років. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 23.02.2015 року. На даний час дитина навчається на 2 курсі інженерно-будівельного факультету в Чернігівському національному технологічному університеті. За таких обставин донька потребує сторонньої матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити повністю, при цьому посилалась на обставини викладені в позові. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні повністю. Зазначила, що у відповідача відсутня можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки, оскільки на даний час має іншу сімю, його дружина є інвалідом ІІІ групи, сам він не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України та п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно правил ч. 2 статті 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 23.03.2015 року (а.с.11). Від шлюбу мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується довідкою від 17.04.2015 року № 1326 (а.с.3), [PERSON] навчається на 2 курсі в Чернігівському національному технологічному університеті, за денною формою навчання, за держзамовленням, термін закінчення навчання 30.06.2017 року. [PERSON] отримувала стипендію у розмірі 730 грн до грудня 2014 року (а.с.2). [PERSON] проживає разом з матірю (а.с.10). Позивачка працює у міській лікарні № 1, середньомісячний розмір її заробітної плати становить 2 582,88 грн (а.с.4). Крім того, на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Згідно довідок від 27.05.2015 року та від 05.06.2015 року (а.с.38-39), [PERSON] та [PERSON] знаходяться на диспансерному обліку з приводу захворювань. Відповідач мешкає окремо, не працює (а.с.37). Згідно довідки №1092 від 12.05.2015 року з 16 березня 2015 року він зареєстрований в Дніпровському РЦЗ в м. Києві, як безробітний. Його дохід за період з 16.03.2015 року по 31.03.2015 рокуь становить 1 414,45 грн (а.с.26). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2015 року, яке на даний час оскаржується відповідачем, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно (а.с.25). Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача про те, що у відповідача відсутня можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки, так як на даний час має іншу сімю (а.с.27), його дружина є інвалідом ІІІ групи (а.с.28), сам він не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, оскільки відповідач є працездатною особою, інвалідності немає, а крім того його дружина отримує пенсію по інвалідності у розмірі 949 грн (а.с.28). Водночас, вищевказані обставини судом враховуються і є підставою для зменшення розміру аліментів, ніж визначені позивачкою, але не вказують на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині та не позбавляють його обовязку утримувати повнолітню [PERSON] у звязку з її навчанням. У відповідності до положень ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст..182 цього Кодексу. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище [PERSON], стан здоровя та матеріальне становище позивача та відповідача, а також беручи до уваги, що позивач в силу закону також зобовязана утримувати повнолітню доньку, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 199, 200 Сімейного кодексу України та враховуючи положення п. 20 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05.05.2015 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України та до закінчення навчання, до 30 червня 2017 року включно, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial