Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.09.2015 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, відповідач проживає окремо, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Просила суд, розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку до її повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №431461, виданим 05.09.2015 року зареєстрований 05.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецької області, актовий запис №62. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №690529, виданого 10.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського РУЮ Донецької області, актовий запис №83, батьком якої зазначений [PERSON] Згідно довідки наданої Виконкомом Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області № 795 від 28.02.2017 року, неповнолітня донька проживає разом із [PERSON] Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України заява про розірвання шлюбу може бути подана одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. З урахуванням зазначених у позовній заяві обставин, визнання позивачем позову, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, у звязку з чим подальше сумісне проживання подружжя та збереження сімї стали неможливими і буде суперечити інтересам подружжя. На думку суду розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити вимогам закону та не порушить законних прав та свобод інших осіб, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, враховуючи що відповідач є батьком малолітньої дитини, згідно норм діючого законодавства зобовязаний її утримувати, а також той факт, що позов визнаний відповідачем в повному обсязі, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2017 року тобто з дня предявлення позову. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь держави суму судового збору за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка при зверненні до суду була звільнена, в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved