Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить стягнути з відповідачки в свою користь 1000 доларів США та 767,89 євро, як кошти, що набуті без достатньої правової підстави, витрати на надання правової допомоги в розмірі 2000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що з 2002 р. постійно проживає та працює в Сполучених Штатах Америки. Приблизно в кінці 2012 р. перебуваючи в США, за допомогою телефону домовилась з відповідачкою, яка перебувала в Україні та представляла як адвокат її інтереси у судах, про те, що остання за допомогою міжнародної системи переказу коштів з-за кордону «Money Gram» отримає від позивача кошти для своєї родини, на що відповідач погодилась. Відповідач обіцяла отримати кошти від позивача та зразу ж передати їх [PERSON] Проте, отримавши кошти від позивача, відповідач так і не передала їх [PERSON], посилаючись на те, що обов'язково при першій же можливості передасть їх за призначенням. Крім того, [PERSON] самостійно приходив до відповідача в офіс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], проте відповідач повідомляла його, що при собі коштів не має та просила прийти іншим разом. Коли [PERSON] прийшов до відповідача вдруге, то остання повідомила йому про те, що кошти вона уже передала іншій людині та сказала, щоб він зв'язався з позивачем, яка йому усе пояснить. У неї сумнівів щодо дій відповідача не виникало, оскільки відповідач завчасно попереджала її про те, що, якщо у неї можливо не буде змоги забирати кошти у такій послідовності, в якій вона надсилатиме, то вона забере їх однією сумою. Відправлені нею кошти 03.10.2012 р., 10.11.2012 р. та 17.01.2013 р., відповідач отримала по перерахунку системи «Money Gram» в сумі 764,89 євро 05.10.2012 р. та 1000 доларів США (два платежі по 500 доларів США) 30.01.2013 р., проте жодного разу не передавала їх [PERSON], що мала зробити за умовами домовленості. Довіра між сторонами вже була підірвана, тому приблизно на початку березня 2013 р. вона, будучи уже в Україні, більш наполегливо та часто нагадувала про кошти, які відповідач безпідставно набула та відмовлялась повертати. Після неодноразових усних прохань та намагань врегулювати спір мирними засобами, вона відправила лист-звернення, в якому пропонувала добровільно повернути кошти в повному обсязі, оскільки в іншому випадку змушена буде звертатись за захистом своїх прав та законних інтересів до відповідних органів. Однак відповідач не реагувала на такі попередження, тим самим користуючись безпідставно набутим майном. Станом на сьогоднішній день відповідач так і не повернула вищевказану суму, у зв'язку з чим вона змушена звертатися до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно отримувала від позивачки зазначені кошти, однак, домовленість між ними щодо їх призначення була інша, аніж зазначено позивачкою у позові. До неї як до адвоката звернулась позивачка із проханням надати юридичну допомогу. Зважаючи на те, що позивачка перебувала за кордоном вона не могла підписати договір про надання прававої допомоги, а тому уповноважила її на передставництво інтересів посвідченою довіреністю. На підставі вказаної довіреності вона надавала позивачці юридичну допомогу, здійснюючи представництво її інтересів у декількох справах, у різних інстанціях. Кошти, які передавались позивачкою, за попередньою домовленістю із нею, призначались для оплати судового збору при подачі заяв та апеляційних скарг, для оплати поштових відправлень та необхідних канцелярських витрат, а також для оплати наданої нею юридичної допомоги. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Судом встановлено, що відповідачка має свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю [NUMBER] від 08.07.1993р., працює адвокатом юридичної консультації Франківського району м.Львова. 12.07.2012р. позивачка видала довіреність, якою уповноважила відповідачку на представництво своїх інтересів у всіх судових інстанціях (з правом подання заяв, оскарження судових рішень, тощо), що свідчить про домовленість між сторонами про надання позивачці відповідачкою правової допомоги. Як визнано сторонами відповідачка отримала від позивача по перерахунку системи «Money Gram» грошові кошти в сумі 764,89 євро 05.10.2012 р. та 1000 доларів США. Оскільки вказана обставина визнана сторонами, в силу ч.4 ст.61 ЦПК України така не підлягає доказуванню. Як вбачається із наданих відповідачкою матеріалів та оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №1305/1433/2012р. відповідачка неодноразово приймала участь в інтересах позивачки у розгляді справ про розірвання шлюбу, поділ майна, визнання недійсним свідоцтва. Вчиняла в інтересах позивачки процесуальні дії пов'язані із розглядом справи, оскарженням судових рішень, також нею оплачувались судові збори за подачу заяви про перегляд заочного рішення, подачу апеляційних та касаційних скарг. Із рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №6 від 01.08.2013р. вбачається, що позивачка [PERSON] зверталась із скаргою, у якій зазначила, що відповідачка представляла її інтереси, надаючи правову допомогу у цивільній справі, однак вона втратила довіру до неї як до адвоката, а тому просила повернути невідпрацьований гонорар. Вказаним рішенням у відкритті дисциплінарного провадження щодо відповідачки відмовлено, у зв'язку із відсутністю даних про вчинення дисциплінарного проступку. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на те, що отримання відповідачкою коштів було обумовлено сторонами як компенсація за витрати понесені відповідачкою на оплату судових зборів за заявами в інтересах позивачки, за надання правової допомоги при розгляді справ, оскільки сама позивачка у заяві про притягнення відповідачки до відповідальності зазначила, що вказані кошти є невідпрацьованим гонораром адвоката, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ст.1212 Цивільного кодексу України та задоволення позову. Позивачем не доведено, що вказані кошти були перераховані відповідачці для передачі іншим особам ([PERSON] та [PERSON]), оскільки зазначені дані жодним чином не підтверджені. З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed