Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про надання дозволу для оформлення документів та виїзду її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], за межи України без згоди та супроводу відповідача, до досягнення дитиною 16 років. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідач [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, є батьком її дочки [PERSON], [INFO]. 11.01.2005 року шлюб між ними було розірвано. У звязку зі складною воєнно-політичною обстановкою на Донбасі вона має намір здійснювати короткочасні виїзди з дитиною за межі території України, але відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності та на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю [PERSON], за адресою: місто Маріуполь, бульвар Шевченка, 68-117. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] (серія 1-НО №409915), виданим Відділом РАЦС Жовтневого районного управління юстиції Донецької області 28.09.2004 року, актовий запис №1065 від 28 вересня 2004 року, в графі батьки зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON]; - свідоцтвом про розірвання шлюбу (серія 1-НО №054819), виданим Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 20.11.2006 року, актовий запис №04, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 11.01.2005 року; - довідкою № 408 від 17.08.2015 року, виданою ТОВ «Житло-25», відповідно до якої неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON], за адресою: місто Маріуполь, бульвар Шевченка, 68-117. Згідно зі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а також Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до ст. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відпочинок за кордоном розширює кругозір дитини. З огляду на фактичні обставини справи суд вважає, що тимчасові поїздки за кордон позивачки та її неповнолітньої дочки є однією з форм піклування за здоровям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, беручи до уваги, що позивачка не може отримати нотаріально завірену згоду батька на тимчасові короткочасні виїзди дитини за кордон, суд вважає необхідним надати дозвіл на оформлення документів та короткочасні виїзди її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], за межі України, без згоди та супроводу відповідача, протягом двох років з дня набрання рішенням законної сили, задовольнивши позов частково. На підставі Сімейного кодексу України,

Outcome: partial