Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просить постановити рішення та стягнути з відповідачки на її користь борг у розмірі 11 198 гривен, судові витрати та витрати на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачкою [PERSON] 27 травня 2011 року було укладеного в усній формі договір займу, за яким позивачка передала відповідачці 2 000 гривен під процентну ставку 10% на місяць, а відповідачка взяла на себе зобов'язання повернути борг в строк до серпня 2011 року. Крім того, 24 серпня 2011 року вона, позивачка, знову уклала усний договір займу з відповідачкою та надала відповідачці грошову суму в розмірі 3000 гривен, яку відповідачка зобов'язалась повернути протягом місяця, що підтверджується розпискою відповідачки. Взяті за вказаними договорами зобов'язання відповідачка не виконала в повному обсязі, оскільки у вказані періоди повернула лише частину боргу в сумі 100 доларів США (800 гривен), залишок боргу тривалий час не повертає, тому позивачка просила стягнути суму заборгованості та 3% річних. Саме з цих підстав позивачка вважає, що її права були порушені, за захистом яких звернулася з цим позовом до суду. Позивачка підтримала позовні вимоги, просила задовольнити у повному обсязі, справу розглянути у її відсутність (а.с.27). Відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.16, 25-26, 28). Двічі до суду не прибула, будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві - суду не надала. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.27). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Між сторонами 27.05.2011 року в письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого позивачка передала відповідачці у власність 2 000 гривен під процентну ставку 10% на місяць, а відповідачка зобов`язалася повернути борг позивачці в строк до серпня 2011 року. Крім того, 24 серпня 2011 року вона, позивачка, надала відповідачці додатково ще грошову суму в розмірі 3000 гривен, яку відповідачка зобов'язалась повернути протягом місяця. Проте, зі всієї суми боргу відповідачка повернула лише 100 доларів США, що по курсу НБУ складало на час повернення - 800.00 гривен, а останню суму не повернула до цієї пори. Наведене підтверджується оригіналом розписки, а також поясненнями позивачки, викладеними в позовній заяві. Не дивлячись на це відповідачка прийнятого на себе зобов'язання не виконувала і повернула позивачці лише 100 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 800.00 гривен. Станом на день розгляду судом цієї справи відповідачка свого зобов`язання не виконала і не повернула позивачці решту суми боргу. За ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У підтвердження вимог названого закону сторони оформили розписку про передачу та отримання коштів, яка ніким не була оскаржена (а.с.6). Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторонами за договором позики визначено строк повернення всієї суми позики впродовж місяця після дати 24.08.2011 року. В розписці не зазначено конкретно дату повернення (а.с.6). Оскільки відповідно до п.4 ст. 70 ЦПК України, перебіг строку, закінчення якого пов'язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події, тому датою повернення позики слід вважати 25 вересня 2011 року. Відповідно статті 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, однак, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивачка в позові просить стягнути заборгованість станом на час звернення з позовом до суду 03.04.2014 року, в зв'язку з чим нею здійснені відповідні розрахунки. А саме: 2 000 грн. х 10% х 34 місяці = 8 800.00 гривен. 3 000 грн. - 800.00 грн. = 2 200.00 грн. х 3% річних = 2 398.00 Всього просила стягнути суму заборгованості з відсотками 11 198.00 гривен. Однак суд не може погодитись з даним розрахунком позивачки. Судом здійснено розрахунки користуючись довідником системи інформаційно-правового забезпечення ЛІГА:ЗАКОН (роздруківки додаються) починаючи з 26 вересня 2011 року, тобто з наступного дня, після закінчення строку повернення боргу і по 03 квітня 2014 року включно. 10 % щомісячно від суми боргу 2000.00 гривен за весь період прострочення (921 день) складає 6 055.89 гривен (а.с.29). 3 % відсотки річних від суми боргу 2 200.00 гривен за весь період прострочення (921 день) складає 166.54 гривен (а.с.30). Оцінивши належні та допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Стягненню з відповідачки на користь позивачки підлягає: - сума боргу у розмірі 2 000.00 гривен. - 10 % відсотків щомісячно від суми боргу 2000.00 гривен - 6 055.89 гривен; - сума боргу в розмірі 2 200.00 гривен. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості 2 200.00 у розмірі 166.54 гривен. Разом: 10 422.43 гривен (десять тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок три копійки). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору. Відповідачці, суд пропонував подати пояснення, заперечення та усі наявні у неї докази на спростування доводів викладених в позовній заяви (а.с.13, 16, 20, 28), що було проігноровано відповідачкою. Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, відповідачка знехтувала своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України, сторона, проти якої постановлено судове рішення, має відшкодувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені витрати на правову допомогу. При цьому відповідно до ч.2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року № 4191-VІ затверджено граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною …. Не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. За надання правової допомоги під час підготовки та подання позовної заяви до суду позивачка сплатила 250.00 гривен, що підтверджується квитанцією (а.с.7), угодою № 149/14 від 20.03.2014 року (а.с.8), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльність (а.с.9), свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Мінімальна заробітна плата з 01.01.2014 року становить 1 218.00 грн. х 40 % = 487.20 грн. На підставі викладено, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] витрати пов'язані з наданням правової допомоги під час підготовки та подачі позовної заяви до суду адвокатом [PERSON] у розмірі 250.00 гривен, оскільки зазначена сума не перевищує граничного розміру компенсації витрати на правову допомогу. З цих же підстав та зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача 243.60 гривен судового збору, які були сплачені позивачкою при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: partial