Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.08.1995 року по 20.09.2017 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу спільно набули чотирикімнатну квартиру під [ADDRESS] . Після розлучення між ними не досягнуто добровільної згоди щодо поділу вказаного майно, яке, як вважає позивачка, є предметом їх спільної сумісної власності. Тому [PERSON] просила визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеної квартири та стягнути з відповідача на її користь усі понесені судові витрати. Представник позивачки в судовому засіданні відмовилася від вимог щодо відшкодування [PERSON] судових витрат. В іншій частині заявлені вимоги підтримала. Відповідач проти поділу спірної квартири не заперечив. Судові витрати просив віднести на рахунок позивачки. Вислухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05.08.1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що вбачається з свідоцтва про шлюб (а.с. 7). За час шлюбу сторони набули чотирикімнатну квартиру під [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності (1/1 частка), що стверджується свідоцтвом про право власності від 31.08.20005 року (а.с. 12) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 13). Рішенням Лебединського райсуду від 20.09.2017 року (а.с. 10-11) шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо добровільного поділу зазначеної квартири, що змусило позивачку звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки вона вважає, що має право на частку у даному майні. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходить з того, що спірна квартира хоча і зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності (1/1 частка), але була набута за час його шлюбу з [PERSON] , а тому належить їм на праві спільної власності та підлягає поділу. Частки співвласників у даному разі є рівними. У зв`язку з цим за позивачкою слід визнати право власності на Ѕ частину зазначеного майна. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved