overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 26 листопада 2005 року. Від шлюбу народилася донька Анастасія, [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося та шлюбні відносини між ними припинені. Спільне господарство не ведеться. Зазначала, що на протязі року відповідач із донькою проживає окремо від неї. Подальше збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з»явилися, надавши суду заяви, з яких вбачається, що позивачка позов підтримує, а відповідач позов визнає, просять справу слухати у їх відсутності. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспортів сторін, свідоцтво про народження дитини, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, на протязі тривалого часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 26 лютого 2014 року. Від шлюбу дітей немає. Вказувала, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя, та сварки, які виникали з цього приводу. Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2004 року, з того часу спільне господарство не ведеться. Зазначала, що з відповідачем не спілкується більше десяти років. Вважала, що збереження шлюбу неможливе, а тому терміну для примирення надавати недоцільно. Просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обствини, вказані у позовній заяві. Крім цього пояснила, що примирення не можливе, оскільки більше 10-ти років вони не спілкуються. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча судом приймалися міри для належного його повідомлення про час та місце розгляду справи, що стверджено Чернівецьким АДБ, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію паспорту позивачки, довідку АДБ, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з лютого 2004 року разом не проживають, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 26 травня 2006 року. Від шлюбу є неповнолітні діти дочка [PERSON] та дочка [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За причину розпаду сім»ї вказувала те, що спільне життя з відповідачем не склалося, з червня 2013 року між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З лютого 2014 року подружні стосунки між ними припинені, між ними втрачено почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги. Вважала, що сім»я існує формально, миритися з відповідачем не бажає. Просила шлюб з відповідачем розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, і пояснив, що позивачка не вважає за можливе збереження сім»ї, і їхнє примирення не можливе. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відповідач на даний час перебуває за кордономё бажає надання йому 6-ти місячного терміну на примирення, враховуючи те, що у сторін є малолітні діти. Він розуміє, що примусити позивачку перебувати у шлюбі ніхто не може. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії свідоцтв про народження дітей, копії паспортів сторін, довідку АДБ, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з лютого 2014 року разом не проживають, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення позивачка не згодна. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 27 липня 2012 року. Від шлюбу дітей немає. За причину розпаду сім»ї вказувала те, що спільне життя не склалося з причин психологічної несумісності характерів та різних поглядів на подружнє життя. Вказувала, що фактичні шлюбні відносини вони не підтримують з 15 листопада 2013 року і вона не бачить їхнього спільного проживання разом в майбутньому. Вважала подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем не можливим і просила його розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обствини, вказані у позовній заяві. Крім цього пояснила, що примирення неможливе за будь-яких умов, нічого спільного у неї з чоловіком не залишилося. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши при цьому що він розуміє те, що не може примусити дружину жити в шлюбі. Він намагався з нею примиритися, але з цього нічого не вийшло. Вони проживають окремо, кожен у своїх батьків і якщо дружина вирішила розлучитися, нехай так і буде. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію паспорту позивачки, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 15 листопада 2013 року разом не проживають, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення позивачка не згодна. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 27 лютого 2005 року. Від спільного життя є неповнолітня дитина - дочка [PERSON], [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказувала те, що з листопаду 2013 року між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З вересня 2014 року вони проживають окремо, подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Вважала збереження сім»ї не можливим і просила шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши крім цього, що на примирення вона не згодна. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що дійсно їх сім»я розпалася, на примирення він також не згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспортів сторін, свідоцтва про народження дитини, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають з вересня 2014 року, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом, а відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 28 вересня 2002 року. Від спільного життя є двоє неповнолітніх дітей син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказувала, що сімейне життя не склалося, вони з відповідачем є різними по характеру людьми, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливало на їх стосунки. Зазначала, що рік тому вони припинили подружні стосунки та стали проживати окремо. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, а тому вона вважає, що немає необхідності формально зберігати їх сім»ю. Крім того вказувала, що в них немає спору з приводу розподілу майна, та між ними існує домовленість щодо визначення місця проживання їх дітей. Просила шлюб розірвати, визначити місце проживання сина [PERSON] з нею, а місце проживання сина [PERSON] з відповідачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши, що примирення з чоловіком неможливе. Просила залишити з нею на проживання сина [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, погодився на розірвання шлюбу, при цьому пояснив, що вони більше року не живуть разом, а тому немає сенсу давати строк на примирення. Погодився на те, щоб син [PERSON] проживав з ним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, свідоцтва про народження дітей, копію паспорта позивачки та відповідача, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення сторони не згодні. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 28 липня 2001 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. Крім того, вказувала, що на даний час вона з відповідачем проживає окремо, і дитина перебуває на її утриманні, батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а тому виникла необхідність звернення до суду з даним позовом, а тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі по 2000 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному об»ємі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просила його задоволити. Крім цього пояснила, що її середньомісячний дохід складає біля 3000 грн. Відповідач позов визнав частково, погодившись на сплату аліментів по 500 грн. щомісяця, оскільки він офіційно ніде не працює, бувають випадки, що протягом певного часу не отримує заробітку взагалі, але не дивлячись на це надає матеріальну допомогу по мірі можливості на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про одруження, з якого вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію свідоцтва про народження дитини, з якої вбачається, що відповідач є її батьком, довідки КЖРЕПу №17 про склад сім»ї, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають і відповідач частково приймає участь у вихованні дитини, що не позбавляє права позивачки звернутися до суду з даним позовом відповідно до ст.ст. 180, 184, 185 СК України. При цьому суд виходить з того, що у відповідача немає постійного сталого матеріального доходу, а інших стягнень по виконавчих документах з нього не провадиться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 29 квітня 2001 року. Від шлюбує малолітня дитина син [PERSON], [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказувала те, що між ними постійно виникають конфлікті ситуації, стосунки напружені, зазначене негативно впливає на виховання малолітнього сина, між ними немає взаєморозуміння та довіри і шлюбних відносин вони не підтримують з січня 2010 року. Просила шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на обствини, вказані у позовній заяві. Крім цього пояснила, що примирення неможливе, нічого спільного у неї з чоловіком не залишилося. На її звернення до чоловіка з»явитися в судове засідання той відмовився, пояснивши, що його це питання не цікавить. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою АДБ, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши свідоцтво про одруження, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспортів сторін, свідоцтва про народження дитини, довідку КЖРЕПу №4 від 29 серпня 2015 року, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з січня 2010 року разом не проживають, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення позивачка не згодна. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 2 січня 1987 року. Від спільного життя неповнолітніх дітей немає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За причину розпаду сім»ї вказувала те, що протягом останніх 8 років між ними погіршилися стосунки, причиною яких були образи з боку відповідача на її адресу. Протягом цього часу вони проживали окремо, вона перебуває за кордоном. Між ними відсутнє порозуміння, виникають постійні суперечки, у них різні погляди на життя і вказані обставини не дають їм можливості проживати разом. Крім цього, вона має бажання створити іншу сім»ю. Просила шлюб з відповідачем розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, пославшись на обставини, вказані в позовній заяві, пояснивши крім цього, що на примирення його довірителька не згодна. Відповідач у судове засідання не з»явився, подавши до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши заяву відповідача, свідоцтво про шлюб, з якого видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копії паспорту позивачки, довідку АДБ, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають на протязі восьми років, на протязі даного часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують, на примирення позивачка не згодна, а відповідач позов визнає. Відповідно до вимог ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік забов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування для їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. А відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, встановлених судом, сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що з відповідачем зареєструвала шлюб 30 вересня 2011 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. За причину розпаду сім»ї вказувала на несумісність характерів, різницю у поглядах на життя, втрату любові одне до одного, що призвело до того, що спільне сімейне життя та виховання разом доньки стало не можливим. Також вказувала, що з моменту припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їй та їхній спільній дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає, а вона сама не може утримувати дочку. Відповідач ухиляється від свого обов»язку щодо утримання дитини. Просила шлюб розірвати, стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частки всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному об»ємі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просила його задоволити. Дану позицію підтримала і ї представник. Відповідач позов визнав, пояснивши, що вважає за неможливе примирення та збереження сім»ї і погодився сплачувати аліменти у просимому позивачкою розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши свідоцтво про одруження, з якого вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, копію свідоцтва про народження дитини, з якої вбачається, що відповідач є її батьком та копій паспорту позивачки, довідки про заробіток відповідача, довідки КЖРЕПу №5, з якої слідує, що дитина проживає разом з позивачкою, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків на протязі 6 місяців, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на примирення не згодні, а відповідач також вважає, що збереження сім»ї є не можливим. За таких обставин сім»ю сторін слід вважати такою, що розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім цього, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 лютого 2015 року до повноліття дитини. При цьому суд виходить з того, що у відповідача є постійний сталий матеріальний дохід, а інших стягнень по виконавчих документах з нього не провадиться.

Outcome: approved