Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: відділ державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області про стягнення неустойки (пені) за прострочку виплати аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вона має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 07 серпня 2007 року з [PERSON] стягнені аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 170 грн. щомісячно. На виконання вказаного рішення 07.08.2007 року судом був виданий виконавчий лист. Однак відповідач зобов'язання сплачувати аліменти за рішенням суду належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01.06.2016 року виникла заборгованість по аліментах у розмірі 12020,65 грн. за період з липня 2010 року по травень 2016 року, тобто за 70 місяців. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь 63751,67 грн. неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за період з липня 2010 року по травень 2016 року включно; стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 637,51 грн. та витрати на оплату юридичної допомоги в сумі 700 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення позову чи заперечень від нього до суду не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи , а також докази у їх сукупності дійшов до висновку , що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з відповідача рішенням Роменського міськрайонного суду від 7 серпня 2007 року було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 170 грн. щомісячно починаючи стягнення з 17.07.2007 року і до її повнолітня ( а.с.11-12). Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам виданої державним виконавцем 22.06.2016 року заборгованість по аліментах відповідача перед позивачкою станом на 01.06.2016 року становить 12020 грн. 65 коп. (а.с.13-14). Вказаний розрахунок заборгованості перевірений судом і не викликає сумнівів, оскільки відповідно до ст. 195 ч.4 Сімейного Кодексу розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Суд вважає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини [PERSON], який тривалий час не сплачував аліменти. Відповідач не надав доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів . Таким чином враховуючи наявність вини відповідача у несплаті аліментів з нього має бути стягнута неустойка(пеня). Розрахунок неустойки (пені) зроблений позивачкою, перевірений в судовому засіданні. Суд погоджується з порядком розрахунку пені який надала позивачка, так як його розрахунок зроблений відповідно до вимог закону та судової практики. В той же час, суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити. Згідно ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Розглядаючи вимоги цієї норми у сукупності із встановленими судом обставинами, суд враховує те, що позивачка в судовому засіданні не надала доказів на підтвердження того, що відповідач за своїм сімейним та матеріальним становищем має можливість сплатити неустойку в розмірі 63751 грн. 67 коп. Тому суд вважає , що розмір неустойки , що підлягає стягненню з відповідача має бути зменшений до 30000 грн. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 637 грн. 51 коп., згідно квитанції ( а.с.1). Таким чином, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі - 637 грн. 51 коп. Також підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат за правову допомогу в сумі 700 грн. Відповідно до ст.. 79, 84, 88 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Адвокат Марченко А.І надавав правову допомогу при складенні позовної заяви на підставі угоди про надання правової допомоги від 06 липня 2016 року та згідно квитанції № 18, за складення позовної заяви [PERSON] сплатила 700 грн. ( а.с.15-17). Розмір компенсації витрат за правову допомогу є обґрунтованим і відповідає вимогам ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Тому вказана сума підлягає стягненню з [PERSON]

Outcome: partial