Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2000 року. Від цих стосунків народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записано відповідача. Протягом останнього року відносини між не та відповідачем поступово погіршувались, що призвело до припинення відносин між ними. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, позивачці відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, але має заробіток, займається теплицями тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Позивачка надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. Представник позивача позов підтримала, зазначила, що відповідача у свідоцтві про народження записано батьком дитини, матеріальної допомоги він не надає, а батьки мають нести спільну відповідальність за дитину і брати участь у її утриманні, тому вона вважає, що позов обґрунтований та просить суд його задовольнити. Відповідач позов не визнав, пояснив, що на даний час проживає сам, неповнолітніх дітей на утриманні не має, теплицями почав займатись нещодавно, має дуже невеликий дохід, визнав, що матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, міг принести цукерки, чи щось інше. Зазначив, що має сумнів, що дитина його, оскільки з позивачкою вони проживали разом, але у той період, коли позивачка завагітніла зустрічались, спільного господарства не вели та проживали окремо. Він визнав себе батьком та погодився на запис про це у свідоцтві про народження у зв'язку з тим, що бажав побудувати сім'ю з позивачкою, але у них не вийшло і на даний час вони проживають окремо. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухавши сторони, оцінивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У свідоцтві про народження [PERSON], який народився [INFO] року, батьками записано [PERSON] та [PERSON]./а.с.8/ Як було встановлено з матеріалів справи дитина проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS]. /а.с. 7/ Дитина знаходиться на утриманні матері, відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає. Ці обставини визнаються відповідачем. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Та обставина, що відповідач, який є працездатною особою, не має постійного заробітку не може розцінюватися сама по собі як неможливість сплачувати аліменти, так само як і його сумнів у своєму батьківстві не є підставою для відмови у позові. Тому, суд, враховуючи викладене, приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення ? частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved