Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з індексації заробітної плати й компенсації за затримку її виплати за період з 1 березня 2003 року по 15 серпня 2010 року в сумі 4000 грн., про стягнення середнього заробітку за затримку у розрахунку при звільненні за період з 16 серпня 2010 року по 24 грудня 2013 року, а також про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 22 квітня 2002 року по 15 серпня 2010 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Однак при виплаті заробітної плати позивачу не проводилась індексація, передбачена діючим законодавством, а також компенсація за затримку у виплатах, внаслідок чого були порушені права позивача на оплату праці, що мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства відповідача провести відповідні виплати. Також вказувала, що оскільки належні позивачці суми при звільненні представниками відповідача не були їй виплачені, то у відповідності до ст. ст. 116, 117 КЗпП України відповідач повинен їй виплатити середній заробіток за затримку в розрахунку при звільненні. Зазначала також, що їй була завдана моральна шкода протиправними та триваючими діями відповідача з порушення її трудових прав. Під час розгляду справи в суді позивачка уточнила заявлені нею позовні вимоги, на підставі чого просила суд на її користь з відповідача, ПАТ «ММК імені Ілліча», стягнути борг з індексації заробітної плати за період з березня 2003 року по серпень 2006 року в сумі 581,97 грн., стягнути компенсацію за затримку у виплаті заробітної плати в сумі 594,65 грн., з утриманням з вказаних сум відповідних податків та зборів при виплаті, а також стягнути моральну шкоду в сумі 1000 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, при цьому повністю наполягаючи на задоволенні уточнених нею позовних вимог. Представник позивачки, яка діє на підставі договору, [PERSON], до суду не з'явилась, однак просила вирішити спір у її відсутність, наполягаючи при цьому на задоволенні уточнених позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Представники відповідача, ПАТ «ММК імені Ілліча», у судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Від представника відповідача, ПАТ «ММК імені Ілліча», який діє на підставі довіреності, Біляк В. В., до суду надійшла заява з проханням розгляд заявленого [PERSON] позову проводити за відсутності представника відповідача, при цьому заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог. За наданими суду письмовими запереченнями представник ПАТ «ММК імені Ілліча» вказував, що позивач не довів обґрунтованість заявлених позовних вимог належними доказами. Також посилався на те, що порушень трудового законодавства з боку ПАТ «ММК імені Ілліча» немає, бо усі належні до сплати позивачу виплати останньому відповідач проводив своєчасно шляхом поетапного підвищення заробітної плати. Зазначав також, що розрахунки нарахованої суми індексації та компенсації надані на вимогу суду не можуть братись до уваги, бо протягом зазначеного періоду часу комбінат підвищував заробітну плату позивачу з урахуванням прогнозованого рівня інфляції. До того ж з липня 2006 року будь-якої заборгованості не було обраховано. Внаслідок відсутності боргу з індексації заробітної плати у позивача відсутнє право на отримання компенсації за затримку у її виплаті. Додавав, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки відповідачем не було порушено його трудових прав. На підставі переліченого просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено й підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з 22 квітня 2002 року по 15 серпня 2008 року перебувала у трудових відносинах із «ММК імені Ілліча» (а. с. 6-7). За вказаний період позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, що підтверджується довідкою ПАТ «ММК імені Ілліча» (а. с. 39). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 1 січня 2003 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Індекс споживчих цін є показником, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а порогом індексації є величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. Згідно ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. За ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. За ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п. п. 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5. За ч. 2 ст. 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України своїм рішенням від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 визначив, що положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, саме як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Суд розглядом справи встановив, що суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою). Таким чином в разі порушення законодавства про оплату праці в частині виплати індексації заробітної плати та компенсації за затримку у її виплаті працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належних йому до виплати сум індексації та компенсації без обмеження будь-яким строком. Згідно до ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. На підставі ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за ч. 1 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Визначення правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, закріплено у «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Згідно до п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з 6 березня 2003 року (дати опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З наданого представниками відповідача розрахунку індексації заробітної плати [PERSON] з компенсацією за затримку у її виплаті, починаючи з березня 2003 року, вбачається, що за період з 6 березня 2003 року по 31 серпня 2006 року сума нарахованої індексації становить 581,97 грн., а сума нарахованої компенсації відповідно - 594,65 грн. У той же час з вказаного розрахунку вбачається, що починаючи з 1 вересня 2006 року позивачу нараховувалась індексація випереджаючим шляхом на підставі підвищення заробітної плати [PERSON], внаслідок чого з 1 вересня 2006 року відсутня заборгованість у відповідача з індексації та компенсації перед позивачем (а. с. 39). З огляду на викладені обставини, суд відхиляє посилання представників відповідача на те, що підвищення позивачу заробітної плати «ММК імені Ілліча» проводив випереджаючим шляхом за період з 6 березня 2003 року по 31 серпня 2006 року з урахуванням прогнозованого рівня інфляції. До такого переконання суд приходить з огляду на те, що ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» набрала чинності 31 березня 2005 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України». При цьому зміни до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в частині можливості нараховувати заробітну плату випереджаючим шляхом, враховуючи прогнозований рівень інфляції, були внесені на підставі Постанови Кабінету Міністрів від 17 травня 2006 року № 690 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», що набрала чинності 25 травня 2006 року, та за якою було «Порядок проведення індексації грошових доходів населення» доповнено абзацами 4, 5, 6 та 7, де було визначено порядок підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції. Таким чином механізм реалізації положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» було введено у дію лише з 25 травня 2006 року. Суд зазначає при цьому, що заборгованість з індексації заробітної плати та компенсації позивачу за період з березня 2003 року по серпень 2006 року включно в загальному розмірі 1176,62 грн. утворилась у відповідача до практичної реалізації положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» на підставі «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», що підтверджується наданим представниками ПАТ «ММК імені Ілліча» розрахунком. На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що заробітна плата позивача підвищувалась відповідачем випереджаючим шляхом за період з 6 березня 2003 року по 31 серпня 2006 року із урахуванням прогнозного рівня інфляції при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією. Зазначене свідчить про наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу індексації заробітної плати з компенсацією за затримку у її виплаті за цей період. При цьому суд погоджується з доводами представників «ММК імені Ілліча» щодо відсутності боргу з індексації та компенсації перед позивачем, починаючи з 1 вересня 2006 року, тому суд дійшов висновку, що відповідач виплачував у відповідності до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» позивачу випереджаючим шляхом заробітну плату з урахуванням прогнозного рівня інфляції, починаючи з 1 вересня 2006 року по 15 серпня 2010 року. На підставі переліченого суд встановив, що розмір заборгованості з індексації заробітної плати та компенсації за затримку у її виплаті у «ММК імені Ілліча» перед позивачем становить в загальній сумі (581,97 + 594,65 = 1176,62) 1176,62 грн., що утворився за період з березня 2003 року по серпень 2006 року включно. Враховуючи, що згідно положень наведених нормативних актів індексація заробітної плати разом із компенсацією входять до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів, які не зазначені у наданому представниками відповідача розрахунку, то суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем позивачу відповідних сум належить утримати з вказаних сум передбачені законом податки і обов'язкові платежі. Суд зазначає, що строки звернення до суду із вказаним позовом позивачем не було пропущено, бо індексація з компенсацією входять до структури заробітної плати, а стягнення заборгованості по заробітній платі не обмежується строком давності. Таким чином заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині стягнення за період з березня 2003 року по серпень 2006 року індексації в сумі 581,97 грн. та компенсації в сумі 594,65 грн. з утриманням з вказаних сум при виплаті передбачених законом податків та обов'язкових платежів і зборів. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тривалість порушення трудових прав [PERSON] з боку «ММК імені Ілліча» та не визнання такого порушення представниками відповідача свідчить про моральні страждання позивачки з цього приводу, на які остання посилалась у позовній заяві, а позбавлення позивачки частки її заробітної плати безумовно вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд на підставі встановлених обставин справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди в сумі 1000 грн., є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, бо відповідають глибині душевних страждань [PERSON] внаслідок порушення її трудових прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., від сплати якого за законом позивача звільнено.

Outcome: approved