Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, вказавши, що 27.12.2011 року Новокаховський міський суд Херсонської області визнав за нею право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири [ADDRESS]. При цьому вона отримала витяг про державну реєстрацію прав власності від 22.03.2012 року на 1/2 частину квартири. 23.04.2014 року Новокаховський суд Херсонської області прийняв рішення про вселення її в квартиру та зобов'язав відповідача не чинити перешкод у вільному доступі до квартири та проживанні в ній. Враховуючи її право власності на 1/2 частину квартири, тобто 15,2 кв.м., при встановленні порядку користування їй може бути виділена кімната площею 16,6 кв.м., а кімната площею 13,8 кв.м.- відповідачу. Такий порядок користування жилим приміщенням є найбільш зручним для них стосовно розташування кімнат у квартирі. Намагання вирішити питання про визначення порядку користування жилим приміщенням з відповідачем добровільно, не дали ніяких результатів. Просила суд встановити порядок користування квартирою, розташованою по [ADDRESS], виділивши їй кімнату площею 16,6 кв.м., а відповідачу кімнату площею 13,8 кв.м., кухню, ванну, туалет, коридор та лоджію залишити в їх спільному користуванні. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, пояснивши, що раніше проживала в спірній квартирі, вона з дітьми проживала в кімнаті площею 16,6 кв.м., а відповідач займав кімнату площею 13,8 кв.м. Потім відповідач вигнав її з квартири з дітьми, вона проживає в найманій квартирі. До цього часу не зважаючи на рішення судів перешкоджає їй проживати в квартирі та користуватися нею, тому змушена в судовому порядку встановлювати порядок користування спірною квартирою. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому на підставі ст. 224-233 ЦПК України, суд зі згоди позивачки та представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд заслухавши пояснення позивачки, її представника, свідка приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 27.12.2011 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. З витягу про державну реєстрацію прав від 22.03.2012 року слідує, що [PERSON] зареєструвала право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на підставі рішення суду. Рішенням Новокаховського міського суду від 23.04.2014 року вирішено вселити її до квартири [ADDRESS] загальною площею 43,8 кв.м., жилою - 30,4 кв.м. Зобов'язано [PERSON] не чинити їй перешкоди у вільному доступі до квартири та проживанні у квартирі. З технічного паспорту на квартиру вбачається, що квартира має дві жилі ізольовані кімнати площею 16,6 кв.м. та 13,8 кв.м., кухню площею 5,2 кв.м., ванну кімнату площею 2 кв.м., коридор площею 5,3 кв.м., балкон (лоджію) площею 2,4 кв.м. Жила площа квартири 30,4 кв.м., загальна площа - 44,5 кв.м. В квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] станом на час розгляду справи. [PERSON] зверталася з листом до відповідача з проханням вирішити питання про порядок користування спільною квартирою, проте відповідач ухилився від отримання поштової кореспонденції, про що свідчить відмітка про повернення листа за закінченням терміну зберігання. З пояснень свідка [PERSON], слідує, що він разом з мамою [PERSON] та своїм братом проживали в спірній квартирі, займали кімнату площею 16,6 кв.м. - залу, а батько проживав в кімнаті площею 13, 8 кв.м., бо то було його бажання. Потім він їх вигнав, забравши ключі, до цього часу відповідачем створюються перешкоди його матері в користуванні квартирою. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.91р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», яка не суперечить нормам ЦК України 2004 року, якщо виділ частки будинку (квартири) в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. З матеріалів справи вбачається, що позивачка є співвласницею 1/2 частини спірної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] разом з відповідачем. За час спільного проживання склався порядок користування вказаною квартирою, а саме позивачка разом з дітьми, які й на даний час залишаються зареєстрованими в спірній квартирі, займала кімнату площею 16,6 кв.м., а відповідач кімнату площею 13,8 кв.м., вказана обставина підтверджується позивачкою та показаннями свідка [PERSON] Вказані кімнати є відокремленими, мають ізольовані входи. Житлова площа квартири становить 30,4 кв.м., тобто частина, яка припадає позивачці відповідно до її частки в спільній частковій власності становить 15,2 кв.м., тобто меншою, ніж кімната, яку просить виділити позивачка в користування. Проте з урахуванням порядку користування, що склався раніше та за наявності двох дітей, один з яких є непонолітнім, які проживали в квартирі разом з батьками, в кімнаті з мамою, неприязних відносин, які склалися між позивачкою, її дітьми та відповідачем, який вигнав їх з квартири, суд вважає можливим відступити від частки, та виділити в користування позивачці кімнату площею 16,6 кв.м., оскільки проживання дітей в кімнаті разом з батьком є неможливим, через ті відносини , які склалися між ними. Кухню, коридор, туалет, ванну кімнату та лоджію за згодою позивачки слід залишити в спільному користуванні, щоб не порушувати права власників на користування спільною частковою власністю на квартиру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки, понесені нею судові витрати у вигляді судового збору у сумі 243.60 грн. На підставі ст. 317,319,320,391,358 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.91р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,

Outcome: approved