Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивачка . звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 27.08.2011 вониз відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1080. Від шлюбу мають двох доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розлучення залишаються проживати з нею. Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач має пристрасть до азартних ігор, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вони припинили вести спільне господарство і проживають окремо з квітня 2020 року. Примирення з відповідачем неможливе, спір про поділ спільного майна відсутній. Оскільки сім`я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені нею витрати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, пояснюючи, що вони припинили шлюбні відносини з квітня цього року та їх шлюб носить формальний характер, примирення неможливе, діти залишаються прожмвати з нею. Судові витрати просила не стягувати в зв`язку з вирішенням цього питання в добровільному порядку. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволенняз наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 27.08.2011 зареєстрували шлюб відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1080 , про що свідчить свідоцтво про шлюб сері [NUMBER] від 27.08.2011. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Від спільного шлюбу ають двох доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьками записані позивачка сторони по српаві, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . У ході розгляду справи судом з`ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться з квітня 2020 року, збереження сім`ї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Оскільки судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є непорозуміння, а також різні погляди на життя, та, враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу і відповідач не заперечеє, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами одне до одного, фактичний розпаду сім`ї і неможливість подальшого збереження шлюбу. За таких осбтави, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що не ставиться питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, позивачці залишається шлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved