Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про виселення. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тисменицького районного округу [PERSON] 13.09.2011року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Дане будинковолодіння належало [PERSON] та на час укладення договору в ньому проживав власник-продавець та відповідачка [PERSON] Відповідно до п.9 зазначеного договору [PERSON] зобов»язувався звільнити житловий будинок, що ним і було зроблено, однак в будинку залишилась проживати відповідачка. Після виселення з належного їй, позивачці, будинку продавця, відповідачка чинить їй перешкоди в користуванні своєю власністю, зокрема не впускає її до свого ж будинку, їй не відомо в якому стані системи водопостачання та опалення будинку. В січні 2012р. вона попереджала відповідачку про намір проживання в будинку, однак остання продовжує проживати в будинку до цього часу. З цього приводу 14.02.2012р. нею через приватного нотаріуса [PERSON] було передано відповідачці заяву з пропозицією виселитися з належного їй будинку до 14.05.2012р., однак остання відмовилася. Зареєструватись та проживати в належному їй, позивачці, будинку вона має право та бажає, оскільки іншого житла не має в даному населеному пункті та земельна ділянка для будівництва та обслуговування даного будинку не приватизована, а без реєстрації цього зробити неможливо. Просила виселити відповідачку [PERSON] з належного їй житлового будинку. Представник позивачки в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила його задовольнити та стягнути з відповідачки судові витрати. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що відповідачка [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу будинковолодіння проживала там на законних підставах та була зареєстрована. Крім того, відповідачка не знала про укладення такого договору, і не має іншого житла для проживання. Тому вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Просила у позові відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13 вересня 2011року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS](а.с.7). Відповідно до п. 9 даного договору продавець будинку [PERSON] протягом двох тижнів з дня посвідчення договору зобов»язався звільнити житловий будинок, та як встановлено в судовому засіданні дане зобов»язання було виконано. Згідно довідки від 16.05.2012року №97 Стриганецької сільської ради Тисменицького району в будинку зареєстрована та проживає відповідачка- колишня невістка продавця [PERSON] Остання не впускає позивачку в належний їй будинок та добровільно виселятися відмовляється. З даного приводу позивачкою 14.02.2012року через приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] було передано відповідачці заяву з пропозицією виселитися з будинку до 14.05.2012року(а.с.4-5), однак остання не звільнила будинок та продовжує проживати у ньому. Крім того, встановлено, що відповідачкою [PERSON] оспорювалось частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, та ставилось питання про визнання права власності на ? частину зазначеного будинковолодіння, однак ухвалою Тисменицького районного суду від 26.02.2013року(а.с.26-27) дані позовні вимоги залишено без розгляду, у зв»язку з поданою [PERSON] заявою про залишення позову без розгляду. Також відповідачкою оспорювався договір купівлі-продажу житлового будинку від 13.09.2011р., та рішенням Тисменицького районного суду від 23.09.2013року(а.с.31-32) в задоволенні позову відмовлено, у зв»язку з безпідставністю заявлених вимог. Дане рішення ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.12.2013року (а.с.33-34) залишено без змін. Згідно ч.3 ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Твердження представника відповідачки про те, що у даному житловому будинку крім відповідачки [PERSON] проживають [PERSON] та [PERSON] є безпідставними, оскільки позивачка не заявляє вимоги про виселення останніх. За таких обставин, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 1107,30грн. На підставі ст. ст.. 15, 16, 386 ЦК України,

Outcome: approved