Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить припинити право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] , що перебуває у їх спільній частковій власності, зі стягненням з неї на користь відповідача компенсацію вартості за ? частину вказаної квартири у сумі 77145, 75 грн. та визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] . При цьому, позивачка посилається на те, що відповідач [PERSON] є її рідним братом. [INFO] померла їх мати [PERSON] . За своє життя, їх мати склала на користь позивачки заповіт на квартиру [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області. Після смерті матері, у встановленому законом порядку, позивачка та відповідач прийняли спадщину. 19 березня 2016 року, вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частини квартири [ADDRESS] та 24.03.2016 року зареєстровано за нею право на ? частини зазначеної квартири у державному реєстрі прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідачу належить ? квартири [ADDRESS] , але свідоцтво про право власності на вказане майно відповідач у нотаріуса не оформив, однак, прийнята спадщина вважається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини, тому зазначена квартира належить їй та відповідачу на праві спільної часткової власності. Відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає та даною квартирою не користується, оскільки забезпечений іншим житлом. В зазначеній квартирі позивачка проживає сама, іншого житла не має, всі обов`язки, що виникають з договору найму даної квартири, виконуються позивачкою особисто, без будь-якої участі відповідача. Спільне володіння і користування вищевказаною квартирою є неможливим через неприязні та конфліктні відносини, що склались між нею та відповідачем, частка відповідача у спільному майні є незначною ? частина квартири. Припинення права на частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Відповідно до технічних характеристик квартири, неможливо виділити в натурі у власність відповідачу майна, що складає ? частину квартири, яка належить йому на праві власності. Ринкова вартість вказаної квартири, відповідно до звіту про оцінку майна становить 308583,00 грн., а ? частина зазначеної квартири станом на 23.11.2016 року становить 77145,75 грн.. Сума грошової компенсації, що підлягає сплаті відповідачу за ? частину квартири замість його частки у праві спільної сумісної власності становить 77145,75 грн.. У зв`язку з чим, позивачка просить суд припинити право власності відповідача на ? частини квартири [ADDRESS] , визнавши за нею право власності на вказану частину квартири та стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію в розмірі 77145,75 грн. за ? частину зазначеної квартири. Позивачка у судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, надавши квитанцію про внесення на депозитний рахунок суду грошової компенсації в розмірі 77145,75 грн. за ? частину зазначеної квартири. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, за місцем реєстрації та проживання. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 16 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області актовий запис № 1031 (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області 15.12.2012 року, зареєстрованого Комунальним підприємством «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації 15.12.2012 року за № 55. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.03.2016 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1922 року народження, яка померла [INFO] є [PERSON] , [INFO] , на ? частини квартири [ADDRESS] (а.с.8). Згідно копії військового квитка серії [NUMBER] , виданого 14 серпня 2014 року позивач був мобілізований 14 серпня 2014 року на один рік до збройних сил України та проходив військову службу в м. Запоріжжя в/ч [NUMBER] (а.с. 6). Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ? частини квартири [ADDRESS] , належить [PERSON] , на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 2-490 виданий Мелітопольською державною нотаріальною конторою Запорізької області 19.03.2016 року (а.с. 9). Згідно технічного паспорту ? частини спірної квартири належить [PERSON] , ? частини спірної квартири належить [PERSON] ( а.с. 10-11). Позивачка [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою наданою головою ОК «№50» від 28.11.2016 року та оплачує за послуги з теплопостачання та квартплату (а.с.30-31). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає, комунальних послуг не сплачує. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Положеннями частини першої ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1ст.365 ЦК України. Неможливість спільного володіння та користування майном обґрунтовується тим, що відповідач у квартирі не проживає, не приймає участі в утриманні квартири, не сплачує комунальні послуги, інтересу до квартири не проявляє. Такі обставини та дії дають достатні підстави для висновку, що спільне користування сторонами спірним нерухомим майном є неможливим, що дає підстави вважати встановленим, що в даних правовідносинах наявні умови, передбачені п. 3 ч. 1ст. 365 ЦК України, які дають право суду ухвалити рішення про припинення права на частку в спільному майні. Згідно зі звітом про оцінку майна житлової квартири станом на 23.11.2016 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] , складає 308583,00 грн., й відповідачем не спростована (а.с. 12-20). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачкою вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У даному випадку даний факт підтверджується квитанцією № 44 від 11.10.2017 року про внесення на депозитний рахунок суду [PERSON] 77145,75 грн., що відповідає залишковій вартості ? частини квартири [ADDRESS] (а.с. 94). Вищенаведене свідчить, що обов`язкові умови для припинення права на частку, які передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України мають місце в даному випадку, а отже, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, є підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог про припинення права відповідача [PERSON] на частку в спільному майні та визнання за [PERSON] права власності на ? частку квартири [ADDRESS] . У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачкою судового збору в сумі 771,45 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved