Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася\~до суду\~з позовом\~до \~ [PERSON] \~ про\~визнання \~особи такою,\~що втратила\~право на\~користування житловим\~приміщенням, свої позовні вимоги мотивували тим, що на праві приватної власності позивачці належить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . В даному житловому будинку також зареєстрований син [PERSON] . Однак, останній не проживає в житловому приміщенні понад три роки. В даний час позивачка має намір розпорядитися своїм майном, однак не може цього зробити, так як відповідач зареєстрований в належному їй господарстві, добровільно знятись з реєстрації не бажає, а тому позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом. Представник позивачки подала до суду заяву, про розгляд справи за її відсутності, просила позов задоволити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, суд прийшов до такого переконання з слідуючих міркувань: З довідки від 27.05.2019 р. №780, виданої виконавчим комітетом Устянської сільської ради слідує, що [PERSON] , 1990 р.н., не проживає в господарстві [PERSON] , 1990 р.н. більше трьох років (підстава акт обстеження матеріально- побутових умов № 140 від 27.05.2019 р.) в [ADDRESS] . З акту обстеження матеріально-побутових умов, виданого Устянською сільською радою, слідує, що [PERSON] , 1971 р.н., проживає за адресою [ADDRESS] , син [PERSON] , 1990 р.н. напротязі трьох років в даному господарстві не проживає. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, який йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із наведеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у належному позивачці житловому будинку понад 1 рік, тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання у цьому будинку. На підставі\~ст.ст.319,\~405\~ЦК України,\~

Outcome: approved