Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання договору оренди землі недійсним. На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від\~22.09.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1194, спадкова справа 338 за 2015 рік, посвідченого державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], позивач згідно із ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем Ѕ\~частки земельної ділянки площею 3,6351 га, що розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, яка належала батькові позивача [PERSON], [INFO] (помер 10.10.2015) на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Маньківською нотаріальною конторою Маньківського району Черкаської області 06.12.2010 за № 3384. Кадастровий номер земельної\~ділянки 7123155100:02:002:0220. Відповідний запис внесено до спадкового реєстру та Державного\~реєстру речових прав на нерухоме майно. Інша 1/2 частки даної земельної ділянки належить [PERSON] Таким чином до позивача перейшло право власності Ѕ частки земельної ділянки загальною площею 3,6351 га, що розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області кадастровий номер земельної ділянки 7123155100:02:002:0220. Під час оформлення спадщини, позивачу стало відомо, що зазначена земельна ділянка в 2012 році була обєктом договору оренди № 140 (без зазначення дати та року укладення договору)\~між покійним\~батьком позивача,\~як орендодавцем\~з однієї\~сторони СФГ\~«Насіння» в\~особі голови\~[PERSON],\~як орендаря\~з іншої\~сторони. Ознайомившись із договором, позивач виявив, що змісту договору не відповідає вимогам законодавства. 20.12.2016 року на імя голови СФГ «Насіння» [PERSON], позивачем було направлено лист в якому зазначено, що позивач прийняв у спадок земельну ділянку, яка була обєктом договору № 140 укладеного між покійним батьком позивача та СФГ «Насіння» у особі голови [PERSON], п. 40 зазначеного договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи-орендаря є підставою для розірвання договору. Тому, в листі позивач прохав, передати йому його земельну ділянку в користування для ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва. У відповідь вимоги позивача щодо повернення земельної ділянки у його законне право власності були проігноровані та зазначено, що п. 40 договору має неоднакове трактування в примірниках договору, які є в сторін. 01.08.2017 року позивач звернувся до ФОП [PERSON], із заявою про виготовлення технічної документації із\~землеустрою щодо\~поділу вищезазначеної\~земельної ділянки\~та останнім\~була виготовлена\~технічна документація\~по поділу\~земельної ділянки. Після поділу, новоствореній земельні ділянці було присвоєно новий кадастровий номер і відповідні зміни внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від .20.10.2017 року. Відповідно до зазначеного витягу, новоствореній земельній ділянці позивача присвоєно новий кадастровий номер 7123155100:03:002:0489 та жодної особи, яка має право користування даною земельною ділянкою, окрім нього не значаться. 30.01.2018 року позивач із\~заявою звернувся\~до відділу\~у Маньківському\~районі ГУ\~жгеокадасіру у\~Черкаській області\~з проханням\~надати копію\~договору оренди\~землі 40,\~яка була\~надана до\~відділу під\~час реєстрації\~договору. У відповідь було надано копію договору №140, примірник якого наданий до відділу під час здійснення реєстрації договору. Відповідно до п. 40 примірнику договору наданого відділом у Маньківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є (не є) підставою для\~зміни умов\~або розірвання\~договору. Таким чином, у примірниках договору позивача, відповідача та відділу у Маньківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області зазначені різні підстави підходу права\~власності на\~орендовану земельну\~ділянку. 31.01.2018 року позивач із заявою звернувся до відділу у Маньківському районі ГУ Держеокадастру у Черкаській області з проханням скасувати вищезазначений договір оренди у звязку із порушенням істотних умов договору, встановлених ст. 15 Закону України «Про оренду землі». У відповідь на заяву у листі від 01.02.2018 за вих. № 98/108-18 було зазначено, що на час надання відповіді, відділ не мав повноважень щодо здійснення реєстрації будь-яких прав відносно земельних ділянок та у звязку із виготовленням ФОП\~[PERSON] технічної\~документації на\~земельну ділянку,\~кадастровий \~№7123155100:02:002:0220\~є недійсним. На даний час відповідач в законне користування вищезазначену земельну ділянку позивачу не передав, що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, але неодноразово на адресу суду надсилав заяви про відкладення судового засідання, але доказів поважності відкладення судових засідань ненадавав, згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зазначене дає суду всі підстави вважати що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутності. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від\~22.09.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1194, спадкова справа 338 за 2015 рік, посвідченого державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори [PERSON], позивач згідно із ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем Ѕ\~частки земельної ділянки площею 3,6351 га, що розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, яка належала батькові позивача [PERSON], [INFO], який помер 10.10.2015, на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Маньківською нотаріальною конторою Маньківського району Черкаської області 06.12.2010 за № 3384. Кадастровий номер земельної\~ділянки 7123155100:02:002:0220. Відповідний запис внесено до спадкового реєстру та Державного\~реєстру речових прав на нерухоме майно. Інша 1/2 частки даної земельної ділянки належить [PERSON] (а.с. 13). Таким чином до позивача перейшло право власності Ѕ частки земельної ділянки загальною площею 3,6351 га, що розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області кадастровий номер земельної ділянки 7123155100:02:002:0220, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 14-16). Під час оформлення спадщини, позивачу стало відомо, що зазначена земельна ділянка в 2012 році була обєктом договору оренди № 140 (без зазначення дати та року укладення договору)\~між покійним\~батьком позивача,\~як орендодавцем\~з однієї\~сторони СФГ\~«Насіння» в\~особі голови\~[PERSON],\~як орендаря\~з іншої\~сторони (а.с.\~17-18). Ознайомившись із договором, позивач виявив, що зміст договору не відповідає вимогам законодавства. 20.12.2016 року на імя голови СФГ «Насіння» [PERSON], позивачем було направлено лист в якому зазначено, що позивач прийняв у спадок земельну ділянку, яка була обєктом договору № 140 укладеного між покійним батьком позивача та СФГ «Насіння» у особі голови [PERSON], п. 40 зазначеного договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи-орендаря є підставою для розірвання договору. Тому, в листі позивач прохав передати йому його земельну ділянку в користування для ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~(а.с.\~20). У відповідь вимоги позивача щодо повернення земельної ділянки у його законне право власності були проігноровані та зазначено, що п. 40 договору має неоднакове трактування в примірниках договору, які є в сторін (а.с. 21). 01.08.2017 року позивач звернувся до ФОП [PERSON], із заявою про виготовлення технічної документації із\~землеустрою щодо\~поділу вищезазначеної\~земельної ділянки\~та останнім\~була виготовлена\~технічна документація\~по поділу\~земельної ділянки. Після поділу, новоствореній земельні ділянці було присвоєно новий кадастровий номер і відповідні зміни внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.10.2017 року. Відповідно до зазначеного витягу, новоствореній земельній ділянці позивача присвоєно новий кадастровий номер 7123155100:03:002:0489 та жодної особи, яка має право користування даною земельною ділянкою, окрім нього не значиться (а.с. 23-24,32,-33). 30.01.2018 року позивач із\~заявою звернувся\~до відділу\~у Маньківському\~районі ГУ\~Держгеокадастру у\~Черкаській області\~з проханням\~надати копію\~договору оренди\~землі 40,\~яка була\~надана до\~відділу під\~час реєстрації\~договору (а.с.\~25). У відповідь було надано копію договору №140, примірник якого наданий до відділу під час здійснення реєстрації договору. Відповідно до п. 40 примірнику договору наданого відділом у Маньківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є (не є) підставою для\~зміни умов\~або розірвання\~договору. Таким чином, у примірниках договору позивача, відповідача та відділу у Маньківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області зазначені різні підстави підходу права\~власності на\~орендовану земельну\~ділянку (а.с.\~26-28). 31.01.2018 року позивач із заявою звернувся до відділу у Маньківському районі ГУ Держеокадастру у Черкаській області з проханням скасувати вищезазначений договір оренди у звязку із порушенням істотних умов договору, встановлених ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (а.с. 29). У відповідь на заяву у листі від 01.02.2018 за вих. № 98/108-18 було зазначено, що на час надання відповіді, відділ не мав повноважень щодо здійснення реєстрації будь-яких прав відносно земельних ділянок та у звязку із виготовленням ФОП\~[PERSON] технічної\~документації на\~земельну ділянку,\~кадастровий №\~7123155100:02:002:0220\~є недійсним\~(а.с.\~30). На даний час відповідач в законне користування вищезазначену земельну ділянку позивачу не\~передав. Згідно ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу,\~яка його\~порушила. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (ч.\~1\~ст.\~123\~ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Позивач, про укладення договору № 140 дізнався в момент прийняття спадщини 22.09.2016 року, тому вважає, що перебіг позовної давності слід рахувати з 23.09.2016, тобто з наступного дня коли позивач дізнався про наявність такого договору, тому позивачу слід продовжити строк позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. № 161-Х1У (далі - Закон) є спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі. За змістом ст. 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 31 Закону договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч. 4 ст. 32 Закону перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Пунктом 40 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку для другої сторони, є підставою для зміни умов або розірвання договору. Зміст п. 40 договору оренди землі в повній мірі відповідає пункту 40 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004р. № 220, та ніякого двозначного тлумачення не містить. Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 781 ЦК України договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Укладаючи спірний правочин сторони дійшли згоди щодо усіх його істотних умов, зокрема, пунктом 40 передбачена можливість розірвання цього договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, при цьому, цей пункт договору узгоджується із положеннями ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Тобто, новий власник, який набув право власності на орендовану земельну ділянку після смерті орендодавця має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди з підстав, визначених договором. Після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку, яка є предметом договору оренди землі, перейшло до спадкоємця [PERSON] який став її новим власником та вимагає розірвання даного правочину, що передбачено чинним законодавством та умовами договору. Оскільки умовами договору оренди землі визначено, що перехід права власності на земельну ділянку є підставою для його розірвання, і позивач як новий власник орендованої відповідачем земельної ділянки скористався цим правом, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню з віповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved