Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом і вказала, що відповідно до договору № SAMDNWFC0002174806, укладеного між нею та відповідачем, вона отримала платіжну картку. Починаючи з серпня 2016 року відповідачем із зарплатної картки позивачки почали списуватися грошові кошти, відтак 25 серпня 2016 року 32,54 грн; 29 вересня 2016 року 369,84 грн; 13 жовтня 2016 року 125 грн; 28 жовтня 2016 року 461,27; 15 листопада 2016 року 400 грн; 28 листопада 2016 року 406,93 грн; 15 грудня 2016 року 400 грн; 26 грудня 2016 року 493,58 грн., 18 січня 2017 року 500 грн; 30 січня 2017 року 916 грн, загальна сума списаних коштів становить 4125,16 грн. З метою зясування обставин та підстав за яких з її картки відповідачем списувалися грошові кошти, 28 жовтня 2016 року позивачка звернулась із заявою до представників відповідача, в якій просила надати письмову відповідь із зазначенням підстав списання коштів та вимагала повернути списані кошти. Але письмової відповіді за вищезазначеною заявою позивачці надано не було, але було надано виписку по картці/рахунку 5168 7572 9782 2860 за період з 01 червня 2016 року по 17 листопада 2016 рік, зі змісту якої випливає, що списання грошових коштів відбувалося автоматично та враховувалося в автоматичне погашення заборгованості за кредитним договором № DZV0GI0000004391, укладеного 28 грудня 2007 року між відповідачем та [PERSON], згідно умов якого позивачка є поручителем в забезпечення кредитних умов останнього з відповідачем. Дані списання грошових коштів зі своєї зарплатної картки позивачка вважає порушуючими її права як споживача фінансових послуг, які надаються відповідачем, оскільки автоматичне списання коштів не передбачене ні кредитним договором № DZV0GI0000004391 від 28 грудня 2007 року, ні договором поруки № DZV0GI0000004391 від 28 грудня 2007 року. Тому позивач звернувся до суду з проханням стягнути з ПАТ КБ «Приват Банк» на її користь автоматично списані 4125,16 грн., 500 гривень, сплачених на оплату правової допомоги та визнати такою, що припинена з 03 червня 2012 року порука за договором поруки № DZV0GI0000004391 від 28 грудня 2007 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору № SAMDNWFC0002174806, укладеного між позивачкою та відповідачем, [PERSON] отримала платіжну картку. 28 грудня 2007 року [PERSON] уклав з відповідачем кредитний договір № DZV0GI0000004391, на умовах якого отримав кредитні кошти, також 28 грудня 2007 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір поруки № DZV0GI0000004391, в якості забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору [PERSON] перед відповідачем. Починаючи з серпня 2016 року відповідачем із зарплатної картки позивачки почато списання грошових коштів, а саме: 25 серпня 2016 року 32,54 грн; 29 вересня 2016 року 369,84 грн; 13 жовтня 2016 року 125 грн; 28 жовтня 2016 року 461,27; 15 листопада 2016 року 400 грн; 28 листопада 2016 року 406,93 грн; 15 грудня 2016 року 400 грн; 26 грудня 2016 року 493,58 грн., 18 січня 2017 року 500 грн; 30 січня 2017 року 916 грн, загальна сума списаних коштів становить 4125,16 грн. Вищезазначені списання проводились відповідачем самостійно, без попереднього погодження з позивачкою. Також судом встановлено, що ПАТ КБ «Приват Банк» з позовними вимогами про стягнення з позивачки чи третьої особи до суду не звертався. Відповідач в порядку ст. 1050 ЦК України змінив строк повернення кредиту, встановивши строк повернення протягом тридцяти днів тобто до 03 грудня 2011 року. Зміна строку повернення кредитних коштів та інших нарахувань підтверджується письмовими доказами та інших нарахувань в повному обсязі були поставлені до позивача та третьої особи та вручені їм. Таким чином відповідач змінив строк кредитування, встановивши кінцеву дату повернення в повному обсязі суми кредиту, відсотків комісії та штрафних санкцій до 03 грудня 2011 року. Якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання та був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Виходячи зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність, тривалістю у три роки. Аналізуючи ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинен розглядатися однаково, тобто як строк протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання. Відповідач змінивши строк повернення кредиту до 03 грудня 2011 року мав право звернутися до суду з вимогами до поручителя до 03 червня 2012 року. Відповідач до цього часу до суду не звертався з позовом до поручителя та у відповідності ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, а в звязку зі зміною терміну повернення кредиту строк з яким кредитор мав право звернутися з вимогами до поручителя до 03 червня 2012 року. П. 22 Постанови № 5 Пленуму ВССУ зазначено: « Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності». Виходячи з інформаційного листа ВССУ № 10-1393/0/4-12 від 27 вересня 2012 року в п. 1 зазначено «Отже, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. Договором поруки не встановлено дострокового повернення кредиту в повному обсязі, а також інших нарахувань. Право договірного списання коштів договором не передбачено. Ст. 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав до яких віднесено: припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; Оскільки списання коштів з картки позивачки, відповідачем було проведено всупереч вимогам договору поруки, в 2011 році відповідачем змінено термін повернення кредиту та інших нарахувань, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved