Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.11.2001 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що з липня 2014 року вони разом не проживають, оскільки відповідач тривалий час перебував на роботі за межами держави, коли повернувся додому, грошових коштів на утримання дітей не надає. Їй стало відомо, що відповідач зраджує в подружній вірності, на даний час дітей не провідує, не займається їхнім вихованням. Просила шлюб розірвати, термін на примирення не давати, малолітніх дітей залишити їй на виховання, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Басура» та стягнути з відповідача витрати по справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, на адресу суду подала письмову заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про одруження, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2001 року (а.с. 4). Сімейне життя у сторін не склалося, між ними постійно виникали непорозуміння, останні роки разом не проживають, матеріальної допомоги відповідач не надає. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час є малолітніми (а.с. 5, 6). Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Басура». На думку суду, місцем проживання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (квитанція № 0.0.758494459.1 від 04.05.2017 року а.с. 1). та 350,00 копійок на відшкодування витрат понесених позивачкою на правову допомогу (квитанція № 007143 від 04.05.2017 року а.с. 8) . На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved