Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачка звернулась у суд із позовом до відповідача, яким просить стягнути з відповідача грошові кошти, витрачені нею на лікування у сумі 31385,21 грн.; зобов'язати відповідача щомісячно сплачувати їй грошові кошти в розмірі 3000 грн. необхідні для лікування, із врахуванням щомісячного індексу інфляції, починаючи з моменту її звернення із заявою у суд; стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та 300 грн. понесених нею витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що протягом 38 років перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак протягом останніх трьох років сторони проживають окремо. У січні 2012 року, у зв'язку із скрутним матеріальним становищем позивачка зверталась у суд із позовом про стягнення аліментів з відповідача, В ході судового розгляду вказаного позову між нею та відповідачем укладено мирову угоду, згідно якої відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати на користь позивачки аліменти у розмірі 1500 грн. Умови вказаної угоди відповідач виконує належним чином, в строк виплачує позивачці аліменти у домовленому розмірі. Проте, на сьогоднішній день значно зросла вартість товарів та послуг необхідних їй для харчування та забезпечення належного рівня життя. Вона є непрацездатною, являється інвалідом ІІ групи, а 959,06 грн. пенсії призначеної по інвалідності та суми сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає для задоволення її основних та необхідних для проживання потреб. Крім цього зазначає, що систематично несе додаткові витрати на обстеження та лікування, необхідні для покращення стану її здоров'я, на підтвердження чого додає відповідні виписки із поліклініки. Зазначає, що внаслідок недостачі коштів на проживання та лікування, вона зазнає емоційних переживань, 20.05.2011 року зверталася до відповідача із листом, яким просила надати їй фінансову допомогу, однак такий лист відповідач проігнорував, завдавши такими діями позивачці моральних страждань, оскільки внаслідок браку грошових коштів вона була змушена економити на продуктах харчування, інших товарах повсякденного вжитку, відмовлялась від проходження призначеного лікарями лікування. На підставі наведеного просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, з підстав викладених нею у позові. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вважає такий безпідставним, оскільки він належно, у встановленому законом порядку виконує свої зобов'язання перед позивачкою, які полягають у її утриманні. Позивачка погодилась на виплату грошових коштів на її утримання у домовленому між ними розмірі, про що вони уклали згадану позивачкою мирову угоду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити на підставі наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак протягом останніх трьох років разом не проживають. Позивачка [PERSON] є пенсіонеркою, являється інвалідом ІІ групи, що стверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] та копією медичної довідки Серії ЛВА-1 № 267789. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.04.2012 року в результаті розгляду справи № 2/1326/1670/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, між сторонами затверджено мирову угоду, згідно якої сторони дійшли згоди про наступне: -[PERSON] зобов'язався добровільно виплачувати аліменти на утримання непрацездатної дружини [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції починаючи з дня пред'явлення позову, виплату здійснювати до 15 числа кожного місяця. -[PERSON] відмовляється від інших позовних вимогдо відповідача у даній справі. -В разі невиконання даної мирової угоди, така підлягає виконанню у примусовому порядку. -Сторони визнають, що умови мирової угоди відповідають їх інтересам. -Сторони із наслідками затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі повідомлені. Провадження у даній справі закрито. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо щомісячного стягнення з відповідача на її користь 3000 грн. на її лікування, та стягнення вже витрачених нею коштів на лікування у сумі 31385,21 грн., оскільки зі змісту мирової угоди укладеної між сторонами вбачається, що ними узгоджено загальну суму грошових коштів, яка сплачуватиметься відповідачем на утримання позивачки, яка включає в себе витрати на харчування та лікування позивачки. При затвердженні вказаної угоди, сторонам роз'яснено наслідки її затвердження та закриття провадження у справі, передбачені ст. 175 ЦПК України. Нормами законодавства, якими позивачка обґрунтовує підставність свого позову у частині стягнення коштів на лікування, зокрема ч.1 та 3 ст.77 Сімейного Кодексу України, якою передбачено щомісячну допомогу одному з подружжя, не регулюється спір що розглядається, оскільки такі врегульовують спори щодо матеріального підтримання одним із подружжя іншого та спори про виплату аліментів, а такий спір між сторонами вже вирішено ухвалою суду від 25.04.2012 року, провадження по справі закрито. Відповідно до положень ст.ст.11,202 ЦК України затверджена судом мирова угода, за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства має бути виконаний за правилами ст.ст. 525,526 ЦК України. Як встановлено судом, позивач належним чином виконує домовлені з позивачкою умови мирової угоди, у строк та у визначеному розмірі сплачує аліменти на утримання останньої. Факт належного виконання [PERSON] зобов'язань за даною угодою позивачкою не оспорюється. При розгляді позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у заявленій позивачкою сумі, суд виходив з наступного. Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та страданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім,ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а тако ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірною дією чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала. Як зазначено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина вказаної особи. З огляду на встановлені судом обставини та наведені норми закону, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди слід відмовити, оскільки не встановлено причинного зв'язку між діями відповідача та душевними стражданнями позивачки. Доказів на підтвердження вини відповідача у спричиненні шкоди здоров'ю позивачки не надано, так як останній належно виконував та виконує надалі взяті на себе зобов'язання, згідно мирової угоди. З наведених мотивів,

Outcome: dismissed