Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання їхніх дітей на підставі того, що шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї, позивач вказує на той факт, що за час спільного проживання сторони не знайшли спільних інтересів, вони є різними за характерами людьми. Сторони не мають бажання бути разом, позивач та відповідач живуть кожен своїм життям і не намагаються перейнятися проблемами іншого. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем, перебувають на її утриманні, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1000,0 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову й до досягнення ними повноліття. Відповідач надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просив розглянути позов за його відсутності. Позивач надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути позов за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 жовтня 2005 року у Жеребківській сільській раді Ананьївського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис за № 12. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтв про народження від 10 листопада 2006 року серії [NUMBER] та від 12 лютого 2009 року серія [NUMBER] батьками дітей є позивачка та відповідач. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність спільних цілей та мети створення та існування сім'ї. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також інтересам неповнолітніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Оскільки протилежне не доведене відповідачем, суд вважає встановленим, що неповнолітні діти перебувають на утриманні та вихованні матері, при цьому, відповідач участі в утриманні дітей належним чином не бере, що зокрема, підтверджується характеристиками на дітей, наданих директором Одеської ЗОШ №63 При постановлені рішення судом враховано стан здоров'я і матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини та майнового спору судом не встановлено. Суд зобов'язаний виходити з того, що батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно із ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України судом підлягає врахуванню те, що дитина проживає з матір'ю, мати здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитини є обмеженими. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: в розмірі 1455,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими, діти потребують додаткових витрат на утримання. З врахуванням наведених правил суд вважає доведеними вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 1000,0 гривень на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за цим рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за іншим рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані належним чином, а також що відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Враховуючи, що позивачка сплатила суму судового збору під час звернення до суду, також підлягає задоволенню вирішенню питання про стягнення з відповідача на її користь судових витрат у сумі 551,20 гривень відповідно із положеннями ст.88 ЦПК України. Згідно п.1ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved