Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час вони спільних відносин не підтримують, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, дочка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні та вихованні, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач з позовом згідний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задоволити з слідуючих підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 13.02.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] в свідоцтві про народження якої батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . На даний час дочка проживає з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, «... держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини...». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. ст. 150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-УІІІ від 17 травня 2017 року, яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно абзацу другого частини другої статті 182 СК Уккраїни із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-УІП від 03.07.2018 року, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» статтею 7 з 1 січня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років встановлено щомісячний прожитковий мінімум у 2027 гривень. Таким чином, гарантований мінімальний розмір аліментів на дитину, на час звернення з даним позовом, не може бути меншим ніж 1013,50 грн. Абзацом третім частини другої статті 182 СК України в редакції акону України № 2475-УІІІ від 03.07.2018 року визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір рожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника ліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дитина має ряд хронічних захворювань, які вказані у медичній документації та підтверджуються відповідною випискою, як то непостійна косоокість, і в зв`язку з чим, згідно медичного висновку потребує медичного обстеження, лікування та санаторного оздоровлення, а відтак потребує додаткових фінансових витрат. Відповідач має задовільний стан здоров`я, аліментними зобов`язаннями не обтяжений, на своєму утриманні других дітей, непрацездатних батьків чи інших осіб, не має, а відтак може фінансово тримувати дитину до досягнення нею повноліття а тому суд вважає, що з нього слід стягувати пліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дочки.

Outcome: approved