Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони проживали в зареєстрованому шлюбі з 28.09.1996 року, про що зроблено актовий запис № 151 у відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського РУЮ. Від шлюбу у них народились син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходяться біля неї на вихованні та утриманні. Шлюбне життя з відповідачем у них не склалося, вони люди різних характерів та поглядів на життя. Внаслідок чого, вони припинили спільне проживання, розїхалися, живуть окремо та не ведуть спільного господарства. Шлюбні відносини між ними існують формально, вони спільно не проживають і вона не має наміру на подальше шлюбне життя з відповідачем, тому просить суд шлюб між ними розірвати. Крім цього, позивачка в заяві зазначила, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги для забезпечення та утримання синів, тому вона просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася. Представник позивачки [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про судовий розгляд даної справи у газеті „Новини Закарпаття, від 18 квітня 2015 року № 43-44 (4360 - 4361), однак причини його неявки суду не відомі. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача про слухання справи у його відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.09.1996 року, про що зроблено актовий запис № 151 у відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського РУЮ. Від даного шлюбу у сторін народилися син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які знаходяться на вихованні та утриманні позивачки. З матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, на час розгляду справи в суді сторони спільно не проживають і примирюватись не бажають. Виходячи з вказаних обставин суд вважає, що питання про розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підставі ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, задовольнивши позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей. Майновий спір між сторонами відсутній. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення, продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі призводить до загострення їхніх відносин, а тому його доцільно розірвати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved