Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Барашівського міжшкільного навчально виробничого комбінату про визнання договору купівлі - продажу укладеним та визнання права власності на недобудований гараж (6 боксів) з майстернею. В обгрунтування позовних вимог вказала, що 21.01.1993 року Рада трудового колективу Барашівського міжшкільного навчально виробничого комбінату прийняла рішення про продажу їй недобудовані гаражі з майстернею. Вартість вказаних обєктів незавершеного будівництва (на 23 %), була визначена в сумі 60000 карбованців. 15.02.1993 року нею було сплачено в касу Барашівського міжшкільного навчально виробничого комбінату 60000 карбованців. 16.02.1993 року комісією в складі: заступника директора по господарській частині [PERSON]; голови профспілки Барашівського МНВК [PERSON]; головного бухгалтера [PERSON], з однієї сторони та нею з другої сторони було складено акт приймання передачі на купівлю продаж недобудованих гаражів на 6 боксів з майстернею згідно якого передано у власність наведені обєкти незавершеного будівництва за внесені кошти. Тобто, між нею і Барашівським МНВК було укладено договір купівлі продажу обєктів незавершеного будівництва, однак договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна не був зареєстрований згідно діючого на той час законодавства, однак набрав чинності, оскільки між нею і Барашівським МНВК були виконані всі необхідні умови, передано всі документи на незавершене будівництво, сплачена оговорена в договорі сума. \~ \~ \~ \~ 10.08.2018 року ТОВ «Експертний знавець» виготовлено технічний паспорт на недобудований гараж (6 боксів) з майстернею будинок № 61, який знаходиться в с. Бараші. вул. Городищенська, Ємільчинського району Житомирської області на її імя, інвентаризаційна справа № 234/10082018. \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, вказала, що позов підтримує повністю та просила його задовольнити на підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Представник відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив слухати справу за відсутності представника Барашівським МНВК на підготовчому судовому засіданні, вказав, що позов визнає та проти задоволення позовних вимог не заперечує. \~ \~ \~ \~На підставі статей\~211,\~223 Цивільного процесуального кодексу України\~(надалі по тексту\~ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 21.01.1993 року Рада трудового колективу Барашівського міжшкільного навчально виробничого комбінату прийняла рішення про продажу [PERSON] недобудовані гаражі з майстернею. Вартість вказаних обєктів незавершеного будівництва (на 23 %), була визначена в сумі 60000 карбованців. \~ \~ \~ \~15.02.1993 року позивачкою було сплачено в касу Барашівського міжшкільного навчально виробничого комбінату 60000 карбованців, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордера № 132. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що договір був укладений у 1993 році, до регулювання спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР). \~ \~ \~ \~За положеннями ст. ст. 224, 225 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 153 ЦК УРСР 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, які діяли на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. \~ \~ \~ \~Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК УРСР 1963 року. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК УРСР 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами цивільної справи, що 16.02.1993 року комісією в складі: заступника директора по господарській частині [PERSON]; голови профспілки Барашівського МНВК [PERSON]; головного бухгалтера [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони було складено акт приймання передачі на купівлю продаж недобудованих гаражів на 6 боксів з майстернею, згідно якого позивачці було передано у власність обєкти незавершеного будівництва за внесені кошти, тобто, між позивачкою і Барашівським МНВК було укладено договір купівлі продажу обєктів незавершеного будівництва, який не був зареєстрований згідно діючого на той час законодавства, однак набрав чинності, оскільки позивачкою та Барашівським МНВК були виконані всі необхідні умови, передано всі документи на незавершене будівництво, сплачена оговорена в договорі сума. Разом з тим, 10.08.2018 року ТОВ «Експертний знавець» виготовлено технічний паспорт на недобудований гараж (6 боксів) з майстернею будинок № 61, який знаходиться в с. Бараші, вул. Городищенська, Ємільчинського району Житомирської області на моє імя, інвентаризаційна справа № 234/10082018. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності становлять три складові ( ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його задоволенні. Отже, враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України, набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права, на підставі якої суд задовольняє позов, вимога про визнання права власності може бути пред'явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. \~ \~ \~ \~Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи відсутність відзиву на позов відповідача, зважаючи на те, що відсутні відомості щодо порушення прав інших осіб заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. За приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З-за таких обставин підлягає стягненню з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved