Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м.Чигирин, вул.Й.Тукальського,18, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 12.02.2006 року №1382 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10845329 від 05.06.2006 року, в якому вона проживала з відповідачем. Відповідно до рішення Чигиринського районного суду від 30.07.2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Однак на даний час відповідач залишається зареєстрованим в будинку за вище зазначеною адресою, що підтверджується даними будинкової книги та довідкою виконавчого комітету Чигиринської міської ради №381-02-17/5 від 17.03.2017 року, хоча в 2012 році залишив дане домоволодіння та більше в будинку не проживає, що підтверджується відповідним актом обстеження умов проживання від 20.03.2017 року. У звязку з тим, що відповідач зареєстрований в належному їй будинку, вона не має змоги оформити субсидію на оплату комунальних послуг з електро- та газопостачання і несе непосильні фінансові витрати. Посилаючись на те, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, але добровільно знятись з реєстрації відмовляється, позивачка прохала визнати його таким, що втратив право користування даним жилим будинком, та зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що даний будинок належить їй на підставі договору дарування. 08.01.2012 року її чоловік поїхав на заробітки і з того часу він більше не приїздив та вони навіть не спілкувалися. В липні 2013 року шлюб між ними було розірвано. Вона сама підтримує будинок в належному стані, оплачує всі рахунки за комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації колишній чоловік не бажає. У зв`язку з цим просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй будинком та зняти його з реєстрації. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивачку вона знає вже давно, а тому їй відомо, що її чоловік на протязі пяти років в будинку не зявлявся, речі його в ньому також відсутні. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона про живає з позивачкою по сусідству і може підтвердити, що на протязі останніх чотирьох років вона чоловіка позивачки вдома не бачила. Вислухавши позивачку, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як встановлено судом і вбачається з договору дарування житлового будинку від 12 травня 2006 року, позивачка є власницею будинку за адресою: м.Чигирин, вул.Кірова,18 (а.с.5). Факт належності позивачці даного будинку також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.06.2006 року та відомостями з реєстру права власності на нерухоме майно від 04.04.2017 року (а.с.6,17). Судячи з листа № 506-02-17/1 від 27.05.2016 року, виданого Чигиринською міською радою, відповідно до розпорядження голови Черкаської ОДА від 18.05.2016 року №245 «Про перейменування обєктів топоніміки Черкської області» вулиця Кірова в м.Чигирині перейменована на вулицю [PERSON]. Відповідно до довідки № 381-02-17/5 від 17.03.2017 року, виданої Чигиринською міською радою, відповідач дійсно зареєстрований за адресою: [INFO], але там не проживає. Як визначено ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено та випливає з рішення Чигиринського районного суду від 30.07.2013 року, що шлюб між сторонами розірвано, тобто відповідач перестав бути членом сім`ї позивачки, якій належить вище вказаний будинок на праві власності. А згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачці, власнику будинку, у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом і підтверджується актом обстеження умов проживання від 20.03.2017 року, [PERSON] за адресою: м.Чигирин, вул.Йосипа Тукальського,18, не проживає з січня 2012 року по даний час. Крім того вказаний факт в судовому засіданні підтверджено показами свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач, не проживаючи в домоволодінні за адресою: м.Чигирин, вул.Йосипа Тукальського,18 понад п`ять років без поважних причин і, не маючи права власності на нього, втратив право користування даним жилим приміщенням. Разом з тим позов в частині зняття відповідача з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки втрата права користування відповідачем вище вказаним житловим будинком є підставою для зняття його з реєстрації за місцем проживання позивачки, що передбачено і ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де зазначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Правову позицію з цього приводу викладено і в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, в якій вказано, що у разі будь-яких обмежень в здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації з місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з вимог, в т.ч. про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення (будинком). Виходячи з цього, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. На підставі викладеного та,

Outcome: partial