Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивачка звернулась із позовом, в якому зазначає, що перебувала в шлюбі з [PERSON] з 24.12.1950 року і до його смерті. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Відповідачка є його спадкоємцем за заповітом. Житловий будинок по [ADDRESS] був побудований нею спільно з покійним чоловіком. Земельна ділянка, на якій він розташований, також була передана у власність чоловіку, а саме 0.10 га. для будівництва і обслуговування будинку та 0,0505 га. для особистого селянського господарства. Позивачка не може реалізувати своє право власності, оскільки правовстановлюючі документи на майна були видані на покійного чоловіка, як на главу сім»ї, тому просить визнати за нею право власності на ? частину будинку та земельних ділянок, як на частку в спільному майні подружжя. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 1950 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5). Згідно договору від 12 квітня 1957 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності та акта про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію від 17.12.1975 року побудований житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.33 - 36). Наведеним підтверджується, що житловий будинок побудований подружжям під час шлюбу. Однак як свідчить реєстраційне посвідчення Бердичівського МБТІ, зареєстрований він за [PERSON] (а.с.37). Земельні ділянки площею 0.10 га. для будівництва і обслуговування будинку та 0,0505 га. для особистого селянського господарства, що знаходяться по [ADDRESS] також передані у власність [PERSON], що підтверджується копіями Державних актів (а.с. 41 - 42). [INFO] [PERSON] помер. Таким чином, суд вважає, що зазначений вище будинок та земельні ділянки є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та позивачки.. Згідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім»ю України, який діяв на момент виникнення правовідносин майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved