Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись на те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з її сином [PERSON]. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 218560 від 11.08.2003 року, виданим Виконкомом Балівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідачка з [PERSON] вже довгий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, спільного бюджету не мають, а 14.02.2018 року [PERSON] було подано позов про розірвання шлюбу, який 23.08.2018 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було задоволено. Після фактичного припинення шлюбних відносин подружжя, [PERSON] проживав окремо з позивачкою та забезпечував і надавав усю можливу матеріальну допомогу своїм дітям, які залишилися проживати разом з відповідачкою, проте остання 14.02.2018 року звернулась з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з батька дітей аліментів на їх утримання, у звязку з чим, 03.03.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було видано відповідний судовий наказ по справі № 175/508/18, яким присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Проте згодом, приблизно у березні 2018 року, відповідачка передала на виховання та проживання до позивачки сина [PERSON] і відтоді він проживає разом із бабусею. Батько - [PERSON], не зважаючи на те, що сплачує на користь колишньої дружини аліменти на утримання дітей, матеріально забезпечує усі потреби [PERSON] та добровільно здійснює необхідну матеріальну допомогу позивачу для утримання [PERSON] У свою чергу, відповідач свого сина матеріально не забезпечує та всіляко ухиляється від матеріальної допомоги на його утримання, а аліменти, які сплачує їй [PERSON], вона витрачає на задоволення власних потреб і зовсім не піклується щодо належного забезпечення своїх дітей. Враховуючи вищевказані обставини справи, а також приймаючи до уваги той факт, що онук проживає разом з позивачкою за одною адресою та перебуває на її повному утриманні, та відповідачка матеріальну допомогу їй не надає, тому позивачка просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини на її користь у розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати без її участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подавала, зустрічний позов не предявляла, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з сином позивачки [PERSON]. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. 23.08.2018 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було розірвано шлюб між відповідачкою та третьою особою. Після фактичного припинення шлюбних відносин подружжя, [PERSON] проживав окремо з позивачкою та забезпечував і надавав усю можливу матеріальну допомогу своїм дітям, які залишилися проживати разом з відповідачкою, однак остання 14.02.2018 року звернулась з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з батька дітей аліментів на їх утримання, у звязку з чим, 03.03.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було видано відповідний судовий наказ по справі № 175/508/18, яким присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Проте, як встановлено у судовому засіданні, приблизно у березні 2018 року, відповідачка передала на виховання та проживання до позивачки свого сина [PERSON] і відтоді він проживає разом із бабусею. Батько - [PERSON], не зважаючи на те, що сплачує на користь колишньої дружини аліменти на утримання дітей, матеріально забезпечує усі потреби [PERSON] та добровільно здійснює необхідну матеріальну допомогу позивачу для утримання сина [PERSON] У свою чергу, відповідач свого сина матеріально не забезпечує та всіляко ухиляється від матеріальної допомоги на його утримання, а аліменти, які сплачує їй [PERSON], вона витрачає на задоволення власних потреб і зовсім не піклується щодо належного забезпечення своїх дітей. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї ж Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка фізично здорова, працездатна, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, а також приймаючи до уваги той факт, що її син проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до [PERSON] повноліття, починаючи стягнення з 18 вересня 2018 року. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід Держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved