Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення коштів в порядку новації боргу, де зазначила, що 09.09.2008 р. між нею та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4390, за умовами якого позивачка передала, а відповідач прийняв грошові кошти у сумі 153 600 грн. та зобов'язався повернути борг до 27.02.2009 р. На підтвердження укладення договору позики та отримання грошей відповідач надав позивачці розписку від 09.09.2008 р. Так як відповідач з моменту укладення договору позики надав кошти частково в сумі 6 000 доларів США, у вересні 2011 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про стягнення заборгованості. Під час розгляду справи у Ленінському районному суді м. Запоріжжя, відповідач подав позов до Хортицького районного суду м. Запоріжжя про визнання договору позики недійсним з тієї підстави, що його введено в оману стосовно умов укладення договору позики. Насправді, кошти, які він буде передавати в наступному, повинні були використовуватись для придбання будівельних матеріалів. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2012 р. в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору позики грошових коштів недійсним - відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18.10.2012 р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2012 р. у цій справі змінено. Відмовлено у задоволенні позову [PERSON] з підстав, визначених у мотивувальній частині даного рішення. В рішенні апеляційного суду Запорізької області від 18.10.2012 р. вказано, що договір позики від 09.09.2008 р. та договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] не містить в собі таких істотних умов як здійснення ремонту будинку. Більш того, у п.7 договору купівлі-продажу зазначено, що будинок не має дефектів, які б перешкоджали використанню його за призначенням. Таким чином, судом не встановлено, що кошти, які повинні були бути отримані [PERSON] від [PERSON], підуть саме для придбання будівельних матеріалів. В рішенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2012р. суд наводить показання свідків, які вказали, що договір позики виник з договору купівлі-продажу. Про даний факт вказали як свідки з боку відповідача ([PERSON] та [PERSON]), так і позивача ([PERSON] та [PERSON]). Фактично сторони домовились, що будинок буде проданий майже за 120 000 доларів США. Але банк міг надати кредит лише на 85 000 доларів СПІА, так як будинок придбаний у кредит. Тому вони і уклали договір позики на залишену суму. Це підтверджується тим, що і договір купівлі-продажу, і договір позики були укладені одночасно - 09.09.2008 р. і слідують один за одним. За змістом - боргова розписка від 09.09.2008 р. є новацією боргу. На момент здійснення новації заборгованість за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу була відсутня. Як пояснив [PERSON] в судових засіданнях в Ленінському районному суді м. Запоріжжя під час розгляду справи про стягнення заборгованості, так і в судових засіданнях про визнання договору позики недійсним, вони двічі частково оплатили борг [PERSON] за розпискою від 09.09.2008 р., а потім відмовилась сплатити залишок боргу з тих підстав, що [PERSON] (онук позивачки) не виконав в повному обсязі ремонт будинку, який вони у нього купили. Текст розписки і наступні дії [PERSON] не свідчать про недійсність його намірів. За цих підстав первісний позов і був уточнений на вказану суму. Таким чином позивачка вважає, що борг, який вказаний у спірному договорі позики, виник з правовідносин, відповідно до яких борг був замінений позиковим зобов'язанням у вигляді договору позики. Отже, позивачка вважає, що у даному випадку відбулося перетворення зобов'язання у порядку новації. Оскільки позика повинна бути виражена у національній валюті України - гривні, то на момент укладення угоди та передачі коштів позивачкою відповідачу сума в 153 600 грн. за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя була еквівалентом 32 000 доларів США. Станом на 31.10.2008 р. позивачка отримала від [PERSON] 6 000 доларів США, що на той час по курсу 5,76 грн. за 1 дол. США еквівалентно 34 560 грн. За період з 28.02.2009 р. по 27.08.2013 р. сума боргу відповідача складає 26 000 доларів СІПА, що станом на 27.08.2013р. по курсу 7,99 грн. за 1 дол. США еквівалентно 207 740 грн. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку новації боргу суму в розмірі 207 740 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 077,40 грн. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити, однак просить суд врахувати, що позивачка визнає, що [PERSON] сплатив добровільно за договором позики 10 000 доларів США. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що із позовними вимогами [PERSON] не згоден в повному обсязі, оскільки позовні вимоги нічим не підтверджені, та необгрунтовані. Так, дійсно був укладений договір купівлі-продажу будинку, однак будь яка заборгованість за цим договором була відсутня. Оскільки будинок був ще недобудований, а онук [PERSON] мав наміри добудувати, тому уклали Договір позики грошових коштів за яким [PERSON] буде надавати кошти на будівельні матеріали та оплачувати роботу [PERSON], а той добудує будинок, оскільки кошти на будівельні матеріали у нього були відсутні. Тому відповідачем було сплачено 10 000 доларів США саме [PERSON]. Крім того саме у судовому засіданні, представник позивача зазначила, що [PERSON] отримала кошти в розмірі 10 000 доларів США, однак в позовній заяві зазначили тільки 6 000 доларів США, та до суду не надала заяву про зменшення позовних вимог. Також, у п. 3 даного Договору купівлі-продажу, зазначено, що підписання цього договору буде свідчити про те, що розрахунки за вищезазначений жилий будинок здійснені повністю та про відсутність претензій до Покупця по оплаті з боку Продавця. Відсутність заборгованості за Договором купівлі-продажу підтверджена і позовною заявою [PERSON] та встановлено рішеннями Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2012 року та апеляційного суду Запорізької області від 18.10.2012 року. Так, під час розгляду справи Хортицьким районним судом м. Запоріжжя були допитані свідки з обох сторін. Однак, в рішенні Хортицького районного суду м. Запоріжжя не наведено жодних показань свідків щодо того, що Договір позики грошових коштів виник з договору купівлі-продажу. В рішенні суду відображено інші покази свідків. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] купував житловий будинок, який був недобудований, онук Продавця ([PERSON]) обіцяв добудувати будинок, але кошти на будівельні матеріали у нього були відсутні, тому уклали Договір позики грошових коштів за яким [PERSON] буде надавати кошти на будівельні матеріали та оплачувати роботу [PERSON]. Також зазначили, що [PERSON] не отримував кошти від [PERSON] та її представників. Свідок [PERSON] повідомив, що він діяв від імені бабусі [PERSON] на підставі довіреності, ані він, ані [PERSON] грошові кошти [PERSON] не передавали. Слід зауважити, про наявність довіреності у [PERSON], яка йому була надана [PERSON], стало відомо лише під час розгляду даної справи у суді. Під час розгляду справи, у судовому засіданні представник позивача пояснила, що між позивачем та відповідачем не укладався Договір про намір здійснити купівлю-продаж вказаного житлового будинку (попередній договір), в якому була зазначена договірна вартість предмету купівлі-продажу; що за договором купівлі-продажу житлового будинку від 09.09.2008 року, укладеного між сторонами, у [PERSON] відсутня заборгованість перед [PERSON]; що доказом заборгованості, що стягується за розпискою, наданою [PERSON] 09.09.2008 року та в її розумінні є договором новації, є покази свідків від позивача - [PERSON] та [PERSON]. Так, свідки у судовому засіданні повідомили, що є родичами позивачки, а саме [PERSON] є дочкою [PERSON], а [PERSON] - онуком, що між сторонами попередній договір про намір укласти договір купівлю-продаж житлового будинку не укладався, в якому б зазначалась договірна вартість житлового будинку у 120 000 доларів США, а також не укладався договір новації. Однак, свідки наполягають, що відповідач заборгував позивачці і вони зацікавлені в отриманні заявлених грошових коштів. Крім того, що стосується Договору позики грошових коштів від 09.09.2008 року, на який посилається позивачка, то даний Договір є неукладеним. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] не були укладено ані Договору новації боргу, ані попереднього договору про намір укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, в якому була б вказана вартість за яку продавець мав намір продати будинок. Всупереч доводам позивача, апеляційним судом Запорізької області встановлено, що між сторонами укладено Договір купівлі-продажу від 09.09.2008 року за яким [PERSON] до його підписання отримала від [PERSON] 485 030 грн. і заборгованість за цим Договором купівлі-продажу відсутня, а також між сторонами підписано Договір позики грошових коштів від 09.09.2008 року, який посвідчено нотаріально та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України та ст. 1046 ЦК України є неукладеним. Окрім того, апеляційним судом встановлено, що [PERSON] отримала від [PERSON] 10 000 доларів США. Апеляційним судом встановлено, що Договір купівлі-продажу та Договір позики грошових коштів не пов'язані між собою та породжують різні цивільно-правові відносини та наслідки. Договір позики грошових коштів за правовими характеристиками не є договором новації боргу у позиковому зобов'язання, а між сторонами відсутні будь-які інші договірні відносини, в тому числі Договір новації боргу у позикове зобов'язання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2013 року за заявою [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, процентів та витрат від інфляцій залишено без розгляду. Окрім того, позивачем пропущено строк позовної давності для подачі позовної заяви. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки - ст. 257 ЦК України. Частиною 1 ст. 265 ЦК України обумовлено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], в судовому засідання пояснила, що дійсно 09.09.2008 р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку літ. Г [ADDRESS]. Сторонам було роз'яснено зміст цього договору, та попереджено сторін про наслідки укладання даного договору, оскільки даний будинок згодом був переданий у іпотеку банку. Сторони розрахувалися, до підписання договору. Однак у сторін залишалися ще боргові обов'язки між собою, тому сторони домовилися укласти договір позики, який був посвідчений нотаріально. Сторонам було також роз'яснено зміст цього договору, сторони підписували договір добровільно. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] та [PERSON], оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 09.09.2008 р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку літ. Г [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №4385. Відповідно до п. 3 даного договору продаж сторони здійснюють за 485 030 гривень, які Покупець передає Продавцю, а Продавець приймає готівкою до підписання цього договору. Підписання цього договору буде свідчити про те, що розрахунок за вище зазначений жилий будинок здійснюється повністю та про відсутність претензій до Покупця по оплаті з боку Продавця. У пункті 6 договору зазначено, що сторони підтверджують, що: вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладання договору відповідає їх інтересам; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому. Відповідно до п. 7 договору вказаний в цьому договорі жилий будинок, що продається, візуально оглянутий покупцем до підписання цього договору. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали використанню жилого будинку за призначенням, на момент огляду виявлено не було. Пунктом 11 договору передбачено, що сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовані усі істотні умови стосуються купівлі-продажу вищезазначеного жилого будинку. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладання цього договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення. (а.с.6-7). Крім того, 09.09.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №4390, за умовами якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність грошові кошти у сумі 153 600 грн., що на момент укладання цієї угоди за середнім курсом продажу доларів США приватним особам комерційними банками м. Запоріжжя є еквівалентом 32 000 доларів США. Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів без процентів, визначених цим договором у строк до 27.02.2009 р. (а.с.8). На підтвердження укладення договору позики та отримання грошей відповідач [PERSON] надав [PERSON] розписку від 09.09.2008 р. (а.с.9). Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2012 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору позики грошових коштів недійсним - відмовлено. (а.с.10-11) Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18 жовтня 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2012 року у цій справі змінено. Відмовлено у задоволенні позову [PERSON] з підстав, визначених у мотивувальній частині даного рішення. В рішенні апеляційного суду Запорізької області від 18 жовтня 2012 року вказано, що 09 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку літ. Г [ADDRESS]. За п. 3 договору продавець отримав до його підписання жилий будинок 485 030 гривень. 09 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] підписали нотаріально посвідчений договір позики. В договорі зазначено, що позикодавець [PERSON] передала позичальнику [PERSON] грошові кошти у сумі 153 600 грн., що є еквівалентом 32 000 доларів США. Позичальник відповідно до п. 4 договору зобов'язався повернути гроші у строк до 27.02.2009 року. Оскільки [PERSON] визнається обставини на які посилається [PERSON], що вона не передавала гроші за нотаріально посвідченим договором позики від 09.09.2008 р., відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України та ст. 1046 ЦК України, зазначений договір позики є неукладеним. За роз'ясненнями п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при вирішенні спорів необхідно правильно визначити момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, неукладеним є правочин, у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для укладення (...не передано майно, гроші, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Договір позики від 09.09.2008 р. та договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] не містить в собі таких істотних умов як здійснення ремонту будинку. Більш того, у п.7 договору купівлі-продажу будинку зазначено, що будинок не має дефектів, які б перешкоджали використанню його за призначенням.(а.с.12-13). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2012 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON], подану представником [PERSON], на рішення апеляційного суду Запорізької області від 18 жовтня 2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору позики грошових коштів недійсним. (а.с.108) Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, процентів та витрат від інфляції - залишено без розгляду, за клопотанням представника позивача.(а.с.109) Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України визначений обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1053 ЦПК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Статтею 604 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором. За своїм змістом новація це угода про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв'язку сторін, оскільки замість зобов'язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов'язання. Юридичною підставою для зобов'язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первісного зобов'язання. Позивачка посилається, що 09.09.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів, який є новацією, тобто сторони за домовленістю між собою здійснили припинення зобов'язання за договором купівлі-продажу та замінили первісні зобов'язання за договором купівлі-продажу новим зобов'язанням між тими ж сторонами позиковим зобов'язанням. Оскільки встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі продажу житлового будинку літ. Г [ADDRESS] за 485 030 гривень, які Покупець передав Продавцю, а Продавець прийняв готівкою до підписання цього договору. Підписання цього договору свідчить, що розрахунок за вищезазначений жилий будинок здійснюється повністю та про відсутність претензій до Покупця по оплаті з боку Продавця. Пунктом 11 договору передбачено, що сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовані усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу вищезазначеного жилого будинку. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладання цього договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення. Тобто, зобов'язання за договором купівлі-продажу житлового будинку укладеним між [PERSON] та [PERSON] було виконано до підписання вищезазначеного договору, у зв'язку з чим відсутнє первісне зобов'язання для його припинення за домовленістю сторін для новації. Представник позивача пояснила у судовому засіданні, що між [PERSON] та [PERSON] не укладався Договір про намір здійснити купівлю-продаж вказаного житлового будинку (попередній договір), в якому була зазначена договірна вартість будинку 120 000 доларів США, це була усна домовленість. Однак у п.11 договору купівлі-продажу зазначено, що сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксовані усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу вищезазначеного жилого будинку. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладання цього договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення. Допитані судом свідки позивача, [PERSON], яка є донькою [PERSON], та [PERSON], який є онуком [PERSON], пояснили суду, що домовлялися продати будинок за 125 000 доларів США, згодом сторгувалися до 117 000 доларів США, однак це була тільки усна домовленість, попередній договір про намір укласти договір купівлю-продаж житлового будинку, в якому б зазначалась договірна вартість житлового будинку у 117 000 доларів США не укладався. Оскільки банк не надав [PERSON] кредит у зазначеній сумі, вони були вимушені укласти зазначений договір купівлі-продажу будинку за 485 030 гривень, та крім цього додатково [PERSON] обіцяв сплатити 32 000 доларів США за договором позики, тому уклали договір позики грошових коштів, чи укладався договір новації, їм не відомо. Згодом [PERSON] добровільно сплатив за договором позики 6 000 доларів США, які передав [PERSON], а інші кошти до цього часу не сплатив. Будь яких розписок [PERSON], про сплачені кошти не надавалися. Також враховуючи підрахунки відповідача, що у разі, коли взяти суму 117 000 доларів США, (за показанням свідків позивача [PERSON], [PERSON]), то сума 485 030 гривень сплачена за договором купівлі-продажу переведена в доларовий еквівалент за курсом, який визначено у договорі позики (4,8), складе 101 048 доларів США, у зв'язку з чим, сума 32 000 доларів США за договором позики не може бути новацією боргу та походити саме з договору купівлі-продажу. Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В рішенні апеляційного суду Запорізької області від 18.10.2012 р. зазначено, що оскільки [PERSON] визнається обставини на які посилається [PERSON], що вона не передавала гроші за нотаріально посвідченим договором позики від 09.09.2008 р., відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України та ст. 1046 ЦК України, зазначений договір позики є неукладеним. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Протягом всього часу розгляду справи в суді, в порушення вимог ст. ст.59, 60 ЦПК України, позивачем та його представником не було надано суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог про стягнення коштів у порядку новації. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги про стягнення коштів у порядку новації, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed