Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що з 30.04.2009 року перебувала з відповідачем у шлюбі від якого у них є донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано відповідно до рішення Нетішинського міського суду від 19.01.2017 року. Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу відповідач на утримання доньки надав 1000 грн. 05.01.2017 року, надалі у добровільному порядку надавати кошти на утримання доньки відмовляється, хоча за домовленістю між ними обіцяв надавати матеріальну допомогу. Позивачка зазначає, що відповідач приймає незначну участь у вихованні доньки [PERSON], так як тимчасово знаходиться за межами Хмельницької області. Позивачка працює, однак отримує мінімальну заробітну плату, знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач є працездатним, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини. На підставі наведеного, позивачка в позовній заяві, із врахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов, просила його задоволити, а також надала суду для огляду документи, що підтверджують зміну її прізвища з [PERSON] на Дмитрук. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а відповідач будь-якої матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, його стан здоровя та матеріальне становище дозволяють утримувати доньку, що останнім не оспорювалось. Позивачка змінила прізвище з [PERSON] на Дмитрук, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №168923 від 30.09.2017 року, виданим Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №191. Враховуючи вище викладене, обставини справи, визнання відповідачем позову, положення чинного законодавства, що регулює правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved