Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 23 серпня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 84, проте спільне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки у них з відповідачем різні несумісні характери та зовсім протилежні погляди на головні цінності подружнього життя, внаслідок чого між ними тримаються напружені стосунки та дуже часто стали виникати сварки і непорозуміння, на даний час їй стало достовірно відомо про подружню зраду відповідача, в звязку з цим вона звернулася з даним позовом до суду, вважаючи що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Кособура». В судове засідання позивачка не зявилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні її позову про розірвання шлюбу, оскільки час наданий судом на примирення до позитивних наслідків не привів примирення не відбулося, адже після спливу встановленого строку на примирення знайти спільну мову з відповідачем не вдалося, остаточно сімейно-шлюбні стосунки ними припинено з 16.02.2015 року. Крім того, в даній заяві просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Дідик». Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі, остаточно сімейно-шлюбні стосунки ними припинено з 16.02.2015 року. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 23 серпня 1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 84. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя позивачки з відповідачем у шлюбі не склалося по причині того, що у них різні несумісні характери та зовсім протилежні погляди на головні цінності подружнього життя такі як любов, повага один до одного, взаєморозуміння, уміння поступитися один одному, тощо, внаслідок чого між ними тривалий час трималися напружені стосунки та дуже часто стали виникати сварки та непорозуміння, крім того позивачці стало достовірно відомо про подружню зраду відповідача, що й призвело до того, що сторони з 16.02.2015 року остаточно припинили сімейно-шлюбні стосунки і разом не проживають, в звязку з чим позивачка просить суд розірвати шлюб між подружжям, вважаючи, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Дідик». Час наданий судом на примирення до позитивних наслідків, які спонукали б сторони до збереження сімї, не привів примирення не відбулося, адже після спливу встановленого строку на примирення позивачці знайти спільну мову з відповідачем не вдалося. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя (позивачки). Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі задоволення позову з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню, сплачені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.. Враховуючи наведене,

Outcome: approved