Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача\~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням,\~посилаючись на\~те,\~що їй,\~відповідно до\~договору купівлі-продажу\~квартири від\~11.08.2000\~року,\~на праві\~власності належить\~квартира,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Відповідач по справі була невісткою позивачки і тому остання її зареєструвала в своєму домоволодінні. Однак вже понад три роки, тобто з липня 2017 року, відповідачка не проживає в квартирі, а проживає в Республіці Польща, квартирою не цікавиться, її речі в квартирі відсутні, не сплачує комунальні платежі. Позивач бажає скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг, оскільки живе за рахунок пенсії, однак не може, так як реєстрація відповідачки створює їй перешкоди у користуванні квартирою, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на веб-сайті «Судова влада» від 12.11.2020 року в судове засідання призначене на 15.12.2020 року (а.с.56). Відзив до суду не подано. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, від якого надійшла заява, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду, яка не з`явилася в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подала до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 11.08.2000 року, зареєстрованого державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори, [PERSON] за №4687, [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Новоукраїнської міської ради від 25.08.2020 року за №2185, до складу сім`ї (зареєстровані) [PERSON] , входять: невістка [PERSON] , 1989р.н., онука [PERSON] , 2014 р.н. та син [PERSON] , 1989р.н. (а.с.9). Згідно акта обстеження житлово-побутових умов від 27.07.2020 року, за №418/02-33, складеного секретарем міської ради Вишневецькою Л.Д., встановлено, що при проведенні обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає одна, також зареєстрований син [PERSON] , який не проживає за вказаною адресою з 2019 року, живе і працює за кордоном. Зареєстрована невістка [PERSON] , [INFO] , яка з липня 2017 року не проживає в даній квартирі, живе і працює за кордоном (Польща), а також зареєстрована, але на даний час не проживає онука [PERSON] , 2014 р.н., з 2018 року проживає з мамою та батьком (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з липня 2017 року, не сплачує за комунальні послуги, речі відповідачки в квартирі відсутні. У зв`язку з чим позивач не має змоги вільно розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст.41\~Конституції\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, позивач як власник квартири має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм належним майном на свій розсуд, і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх прав, а відповідач в свою чергу порушує право позивача. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок частину будинку), \~квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст.\~405\~ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання регулюються спеціальним нормативно-правовим актом, а саме: Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за нормами ст. 7 якого, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до правової позиції ВС/КЦС,справа № 357/7940/16-ц, 27.02.19, яка є обов`язковою згідно ст. 360-7 ЦПК України для суддів, висловлено позицію,\~ що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Отже суд встановив, що позивач бажає визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у зв`язку з тим, щоб реалізувати право на оформлення субсидії на користування комунальними послугами. Таким чином позивач позбавлений права вільно, на власний розсуд розпоряджатись своїм майном, що є порушенням його права власності. Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає власнику будинку у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із статтями 10, 60\~ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше трьох років ( з липня 2017 року), із заявами до поліції, що їй чинять перешкоди в користуванні спірним будинком не зверталася. Отже, судом встановлено, що відповідачка, яка доводиться невісткою позивача у квартирі, що по [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивачу, більше трьох років (з липня 2017 року) не проживає, про причини відсутності за місцем реєстрації понад трьох років суду не повідомила, із заявами до поліції, що їй чинять перешкоди в користуванні житлом не зверталася. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач втратила право користування квартирою позивача та добровільно не здійснює дії щодо зняття з реєстрації свого місця проживання, що обмежує останню у розпорядженні належною їй квартирою. Позивачка в позові не виявила бажання стягнути судові витрати на її користь, тому суд вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved