Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 06.11.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Під час шлюбу майно не набувалося. Відповідач матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні сина. Однією сімєю мешкали пять років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки неодноразово відбувались в присутності їхньої дитини. Вважає, що сварки, які відбуваються між нею та відповідачам в подальшому можуть негативно вплинути на психіку дитини, погляди на життя, втому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою. Вона неодноразово звертала на це увагу свого чоловіка, але він повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження. Спроби покращити їхні особисті сімені стосунки і вирішити сімейні проблеми не вдалося, в стосунках нічого не змінювалося, тому просила шлюб розірвати і визначити місце проживання дитини за місцем її реєстрації. В судове засідання позивачка не зявилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 06.11.2010 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис за №161. Під час шлюбу майно не набувалося. Відповідач матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні сина. Однією сімєю мешкали пять років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що постійно виникають сварки, які негативно впливають на дитину, спроби налагодити стосунки позитивних результатів не дали. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, суд вважає, що вимога позивачки, про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] за місцем реєстрації матері [PERSON] жодним доказом не підтверджена, і з матеріалів справи не вбачається, що у сторін з даного приводу виник спір. Аналізуючи надані докази, а саме посилання позивачки як на підстави припинення шлюбних відносин, їх причини та можливі подальші наслідки, прийняті міри до поновлення шлюбних відносин не дали позитивного результату, що свідчить про те, що шлюб розпався остаточно, що дає підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя не можливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині, що має істотне значення, що дає суду підстави визнати, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved