Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

\-\-Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступне. ЇЇ брат [PERSON] помер 26 липня 2013 року. Останній, на момент смерті, був прописаній та проживав в [INFO], один, за адресою вул. Іллі Замфіра 9, з 1966 року. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні останнього немає. Спірним спадковим майном рахується житловий будинок зі спорудами побудований [PERSON] в 1968 році, розташований по місцю його проживання, та земельна ділянка загальною площею 0,321 га, з яких: 0,10 га надані для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також 0,21 га надані для ведення особистого селянського господарства, яка не передана у приватну власність. За життя, узаконити вказане будівництво [PERSON] не встиг. Позивачка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви у встановлений законом термін до державного нотаріуса. Останній своєю постановою № 209/02-31 від 04 червня 2014 року відмовив у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та документів потрібних для вчинення нотаріальних дій, що й було підставою звернення з зазначеним позовом до суду з вимогою визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами. Позивачка в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи. В судовому засіданні від її імені діяв представник по довіреності [PERSON], яка дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач Горбівська сільська рада Герцаївського району Чернівецької області в судове засідання свого представника не направила, однак від них надійшла до суду письмова заява про розгляд справи у відсутності їх представника, також зазначивши що заперечень проти задоволення позову не мають. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється рідним братом спадкодавця [PERSON]. Спадщину після його смерті не приймав та на спадкове майно не претендує. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона являється дружиною [PERSON], померлого 25.12.2013 року, який являвся рідним братом [PERSON] Її чоловік помер протягом шестимісячного терміну для прийняття спадщини після смерті його брата. За життя, [PERSON] після смерті брата спадщину не приймав. Вона, як спадкоємець після смерті її чоловіка, спадщину після смерті [PERSON] не приймала, на спадкове майно не претендує. Треті особи [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] пояснили суду, що їхній батько, [PERSON], який помер 25.12.2013 року, являвся рідним братом [PERSON] Батько помер протягом шестимісячного терміну встановленого законом для прийняття спадщини після смерті його брата. Вони, як спадкоємці після смерті свого батька, не зверталися з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на спадкове майно [PERSON] не претендують. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, з урахуванням пояснень сторін, прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] помер 26.07.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №122095 від 27.07.2013 року. Останній, згідно довідок Горбівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області №№1055, 1056 від 20.04.2015 року, був зареєстрований та проживав в [INFO] з 1966 року по день смерті. На момент смерті проживав один. З матеріалів спадкової справи №77/2013, заведеної 26.07.2013 року до майна [PERSON] встановлено, що позивачка по справі являється єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину у встановлений законом термін, після смерті [PERSON], шляхом подачі відповідної заяви до державного нотаріуса у встановлений законом шестимісячний термін. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та мали обовязкову частку у спадковому майні померлого немає. З пояснень третіх осіб встановлено, що спадкоємцями по закону після смерті [PERSON], окрім позивачки, являються: брат [PERSON], [INFO], який спадщину не приймав та не претендує на спадкове майно, а також брат [PERSON], який помер 22.12.2013 року, протягом встановленого законом шестимісячного терміну для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] являються: дружина - [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON], які спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємці після смерті [PERSON] не приймали та на спадкове майно [PERSON] не претендують. Згідно довідки №1059 від 20.04.2015 року Горбівської сільської ради Герцаївського району, за [PERSON] рахувався житловий будинок 1968 року побудови, розташований по вул. Іллі Замфіра №9 в с.Горбово Герцаївського району Чернівецької області на земельній ділянці площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. Таким чином, після його смерті відкрилась спадщина, в т.ч. і на житловий будинок з господарськими спорудами. З матеріалів технічного паспорта та довідки фізичної особи-підприємця [PERSON] судом встановлено, що домоволодіння по вул. Іллі Замфіра №9 в с.Горбово Герцаївського району Чернівецької області складається з: житлового будинку літери «А» загальною площею 74,50 кв.м., в тому числі житловою площею 41,80 кв.м.; гаражу літери «Б» площею 21,70 кв.м.; сараю літери «В» площею 28, 90кв.м.; літньої кухні літери «Г» площею 17,80 кв.м.; сараю літери «Д» площею 18,50 кв.м.; убиральня літера «Е» площею 2,20 кв.м.; криниці №1, огорожі № 2,3. Загальна інвентаризаційна вартість в цінах 2014 року складає 90661 (девяносто тисяч шістсот шістдесят одна) гривня. Житловий будинок побудований і повністю закінченій в 1968 році та становить його відповідність вимогам надійності і можливість його безпечної експлуатації. Відповідно до\~статті 86 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час побудови спірного жилого будинку, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. У 1968 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї\~постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст.\~1268, ч. 1 ст.\~1269, ч. 1 ст.\~1270 ЦК\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно постанови нотаріуса від 04 червня 2014 року №209/02-31, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268\~ЦК\~\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно\~ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на момент смерті [PERSON] спірний житловий будинок був повністю збудований, прийнятий в експлуатацію та рахується в сільській раді за останнім, а позивачка прийнявши спадщину, однак не може оформити її на себе, то її вимоги про визнання за нею право власності на вказане майно є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1217,\~1223,\~1258,\~1261,\~1268-1270,\~1273 ЦК України,

Outcome: approved