Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачказвернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 20.11.2011 року уклала шлюб з відповідачем. У подружжя від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, подружні відносини між подружжям не склалися через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаєморозуміння, поваги, на даний час подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. На підставі наведеного, просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні. Позивачка у судове засідання не з`явився, водночас її представник просив розгляд справи здійснювати без їх участі, при цьому вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, водночас у заяві від 31.03.2021р. просив здійснювати розгляд справи без його участі, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Крім того, просив повернути позивачці 50% сплаченого судового збору. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2011 року сторони зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №1836 (а.с. 4). У подружжя від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів\~справи вбачається,\~що сторони\~не підтримують\~подружніх стосунків,\~не ведуть\~спільного господарства,сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. За змістом частини другої ст.ст. 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає таке. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Факт сплати позивачем судового збору в сумі 908,00 грн., підтверджується квитанцією від 26.01.2021 року № 0.0.1993760704.1 (а.с. 1). Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при подані позову, що складає 454,00 грн, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України, а решта 50 відсотків судового збору у розмірі 454,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Суд відмовляє у стягненні 500,00 грн. понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, як такі, що не підтвердженні та необґрунтовані належними та допустими доказами у відповідності до ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved