Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 2003р. по 2014р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 17.12.2004р.н. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.04.2014р. з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.03.2014р. і до повноліття дитини. Однак відповідач аліменти на утримання сина сплачує нерегулярно та в меншому розмірі, що потягло виникнення заборгованості. Згідно розрахунку державного виконавця від 21.06.2017р. станом на 01.06.2017р. заборгованість по аліментам становить 38670,30грн. Вважає, що ця заборгованість виникла з вини відповідача, тому вона відповідно до ст.196 СК України має право на неустойку (пеню), розмір якої за її розрахунком становить 212\~495,45грн. Просить стягнути з відповідача пеню в сумі 212\~495,45грн. Ухвалою суду від 14.07.2017р. відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. 26.07.2017р. від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, в яких він позов не визнав та зазначив, що він виконує рішення суду з моменту набрання ним законної сили до цього часу, він регулярно сплачує аліменти. Оскільки він має нерегулярні доходи, сплата аліментів здійснювалась ним в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме по 300,00грн щомісячно, з 2015р. по 500,00грн. щомісячно. Таким чином, аліменти ним сплачено в повному обсязі, заборгованості він не має. Позивачка не довела факту прострочення сплати аліментів та його вини в цьому, розрахунок державного виконавця від 21.06.2017р. спростовується первинними документами, копії яких він надає і не відповідає механізму розрахунку, передбаченому законодавством. Просить в позові відмовити. Також заяви в про застосування строку спеціальної позовної давності в 1 рік до вимог про стягнення пені. 07.09.2017р. позивачка подала до суду уточнену позовну заяву, яку мотивує тим, що згідно розрахунку державного виконавця від 31.08.2017р. станом на 01.09.2017р. заборгованість по аліментам становить 34\~973,63грн. Вона не погоджується з цим розрахунком, оскільки державним виконавцем були враховані деякі платіжні документи, надані відповідачем, які вона вважає неналежним доказами, оскільки за такими документами вона не отримувала від боржника [PERSON] аліментів. Вона здійснила свій розрахунок заборгованості, яка становить станом на 01.07.2017р. 30 967,00грн. Розмір пені, нарахованої на вказану суму заборгованості, за її розрахунком становить 177\~773,06грн., яку вона і просить стягнути з відповідача на свою користь. Також подала заперечення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності, пославшись на те, що на правовідносини, передбачені ст..196 СК України, не поширюються вимоги ЦК України про позовну давність, позовна давність до вимог, що випливають із сімейних правовідносин, не застосовується. Ухвалою суду від 07.09.20017р. уточнений позов позивачки [PERSON] прийнятий до судового розгляду. 30.10.2017р. відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Хортицький ВДВС м.Запоріжжя, про визначення розміру заборгованості по аліментам, який мотивує тим, що рішення суду про стягнення з нього на користь позивачки аліментів виконується ним з моменту набрання ним законної сили до цього часу, він регулярно сплачує аліменти, на підтвердження чого надає відповідні докази. Розрахунок державного виконавця від 21.06.2017р. про розмір заборгованості по аліментам складений без урахуванням 13 фіскальних чеків «Укрпошта» зі слабко помітним та невидимим машинописним текстом. В той же час, на його замовлення проведено техніко-криміналістичне дослідження тексту вказаних фіскальних чеків, у звязку з чим встановлений їх зміст і підтверджено здійснення ним сплати аліментів на користь позивачки в сумі 4900,00грн.. Крім того, розпискою [PERSON] від 25.06.2016р. підтверджується сплата їй аліментів в розмірі 500,00грн., що також не враховано державним виконавцем. Виходячи з цього, ним складено свій розрахунок заборгованості по аліментам, який станом на 01.06.2017р. становить 11\~852,40грн. Вказана заборгованість виникла не з його вини, а внаслідок помилки. Він щомісячно сплачував аліментів, виходячи з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Про те, що в період, коли він не був працевлаштований, він повинен сплачувати аліменти, виходячи з середньої заробітної плати для працівника даної місцевості, державний виконавець йому не повідомляв і не розяснював. Тому підстав для стягнення з нього пені немає. Просить визначити розмір заборгованості по аліментам, які він зобовязаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], за період з травня 2014р. по травень 2017р. в сумі 11\~852,40грн. Також подав заперечення на уточнений позов [PERSON] від 07.09.2017р., пославшись на аналогічні обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Крім того, зазначив, що розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості по аліментам, тому виходячи з принципів розумності, справедливості та виваженості, на підставі ч.2 ст.196 СК України, просив зменшити розмір неустойки до 100% розміру заборгованості по аліментам і задовольнити позов [PERSON] частково. Ухвалою суду від 30.10.2017р. зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Хортицький ВДВС м.Запоріжжя, про визначення розміру заборгованості по аліментам прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочку сплати аліментів. 15.11.2017р. до суду надійшли заперечення позивачки [PERSON] на зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON], в яких вона зустрічний позов не визнала повністю та зазначила, що висновок спеціаліста-криміналіста від 23.10.2017р., який наданий відповідачем, предметом дослідження за яким було 13 фіскальних чеків «Укрпошта» не є належним доказом у справі, оскільки [PERSON], який провів таке дослідження немає права на його проведення, підтверджуючі документи до висновку не додані. Згідно Реєстру атестованих судових експертів ця особа до нього не внесена. Складений ним висновок не містить відомостей про проведення повірки технічного обладнання, за допомогою якого проводилось дослідження, не зазначена методика такого дослідження. Крім того, вона визнає факт отримання аліментів на підставі фіскальних чеків №0013 від 07.11.2014р. на суму 300,00грн., від 14.05.2016р. на суму 500,00грн., від 08.04.2016р. на суму 500,00грн., від 08.07.2016р. на суму 500,00грн., №0040 від 27.01.2015р. на суму 300,00грн., №0036 від 26.08.2014р. на суму 300,00грн., від 15.05.2015р. на суму 500,00грн., №0002 від 01.07.2014р. на суму 300,00грн., №0063 від 29.07.2014р. на суму 300,00грн. За іншими з 13 наданих відповідачем фіскальних чеків позивачка отримання аліментів заперечує. Факт свого працевлаштування в період сплати аліментів відповідач належним чином не підтверджує, надана ним інформація є неповною. Позовні вимоги про визначення розміру заборгованості в сумі 11\~852,40грн. є недоведеним і задоволенню не підлягають. Доводи відповідача, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини, є надуманими. З приводу розяснення порядку сплати аліментів, їх розміру боржник до державного виконавця не звертався. Також є незаконними вимоги про зменшення розміру пені, оскільки відповідач не довів відсутності своєї вини у несплаті аліментів і не надав доказів скрутного матеріального становища. Просить в зустрічному позові відмовити. 08.12.2017р. в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] подав до суду уточнену зустрічну позовну заяву, в якій просить визначити розмір заборгованості по аліментам, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за період з 01.05.2014р. по 29.11.2017р. в сумі 22\~767,75грн., мотивувавши це тим, що 29.11.2017р. державним виконавцем було складено новий розрахунок заборгованості по аліментам, згідно з яким станом на 29.11.2017р. така заборгованість становить 23\~267,75грн. він частково не погоджується з цим розрахунком, оскільки сторонами не заперечується отримання позивачкою [PERSON] за розпискою від 25.06.2016р. аліментів в сумі 500,00грн., які державним виконавцем не враховані в розрахунку. Таким чином, розмір заборгованості по аліментам станом на 29.11.2017р. становить 22\~767,75грн. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON], [PERSON] позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити повністю. Зустрічний позов не визнають з підстав, викладених в запереченнях, просять в його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні первісний позов з урахуванням його уточнення не визнав повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях та зустрічний позовній заяві, просить в позові відмовити. Зустрічний позов підтримав повністю, просить його задовольнити. Представник третьої особи - Хортицького ВДВС м.Запоріжжя в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, письмових пояснень щодо спору не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню кожний, виходячи з такого. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003р. по 2014р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], 17.12.2004р.н. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.04.2014р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина -[PERSON], 17.12.2004р.н., в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.03.2014р. і до повноліття дитини. На підставі вказаного судового рішення 06.05.2014р. судом було видано виконавчий лист №2/337/921/2014., який перебуває на виконанні в Хортицькому ВДВС м.Запоріжжя. При цьому, виходячи з наданих суду розрахунків державного виконавця, повідомлених сторонами обставин, судом достовірно встановлений факт наявності заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина на користь позивачки. Ця обставина відповідачем та його представником не заперечувалась, у звязку з чим відповідно до ст..82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Разом з тим, обставини справи свідчать про наявність між сторонами спору щодо визначення розміру заборгованості по аліментам за період з травня 2014р. по листопад 2017р. Ні позивачка, ні відповідач не згодні з розрахунками заборгованості, які були складені державним виконавцем 21.06.2017р., 31.08.2017р., 29.11.2017р. Вирішуючи наявний спір про визначення розміру заборгованості по аліментам, суд виходить з такого. Згідно з ст.195 СК України (в редакції Закону №1404-VIII від 02.06.2016р., яка була чинна на час звернення до суду з первісним позовом), заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення (ч.1). Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує (ч.2). Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.3). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом (ч.4). Згідно з ст.195 СК України (в редакції Закону\~№2037-VIII від 17.05.2017р., який набув чинності з 08.07.2017р.) заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч.1). Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (ч.2). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (ч.3). Згідно з ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р., який набрав чинності 05.10.2016р., діє на час складання розрахунків державного виконавця та виникнення спору (далі Закон №1404), порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому\~Сімейним кодексом України. Виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно останнього розрахунку заборгованості державного виконавця, який складений 29.11.2017р. і є предметом спору за зустрічним позовом [PERSON], розмір заборгованості по аліментам станом на 29.11.2017р. становить 23\~267,75грн. (арк..129-131). З обставин справи вбачається, що позивачка та її представник не згодні з таким розміром заборгованості, оскільки державний виконавець врахував платежі, які вона фактично не отримувала, та визначив розмір аліментів за період, в якому відповідач нібито працював, без належних підтверджуючих документів. Відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості через неврахування державним виконавцем усіх здійснених ним платежів. Так, виходячи з усіх повідомлених сторонами обставин, наданих ними доказів, вирішуючи наявний спір, суд вважає необхідним визначити розмір заборгованості по аліментам за період з травня 2014р. і станом на 29.11.2017р. за таким розрахунком: -травень 2014р.: нараховано 718,00грн., сплачено -0, борг 718,00грн -червень 2014р.: нараховано 718,00грн., сплачено -300,00грн (чек від 03.06.2014р.), борг 418,00грн. -липень 2014р.: нараховано 718,00грн., сплачено 600,00грн (чек №0002 від 01.07.2014р., №0063 від 29.07.2014р.), борг 118,00грн. -серпень 2014р.: нараховано 718,00грн., сплачено 300,00грн (чек №0036 від 26.08.2014р.), борг 418,00грн. -вересень 2014р.: нараховано 718,00грн., сплачено 0грн., борг 718,00грн. -жовтень 2014р.: нараховано 785,00грн сплачено 0грн., борг 785,00грн -листопад 2014р.: нараховано 785,00грн., сплачено 300,00грн (чек №0013 від 07.11.2014р.), борг 485,00грн. -грудень 2014р.: нараховано 785,00грн., сплачено 0грн., борг 785,00грн. Усього з 01.05.2014р. по 31.12.2014р. нараховано 5945,00грн., сплачено 1500,00грн., борг 4445,00грн. -січень 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -300,00грн (чек №0040 від 27.01.2015р.), борг 689,62грн -лютий 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -300,00грн (чек №0019 від 13.02.2015р.), борг 689,62грн -березень 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -500,00грн (чек №0028 від 14.03.2015р.), борг 489,62грн -квітень 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -0грн, борг 989,62грн -травень 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -500,00грн (чек від 15.05.2015р.), борг 489,62грн -червень 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -0грн, борг 989,62грн -липень 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -500,00грн (чек від 08.07.2015р.), борг 489,62грн -серпень 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -0грн, борг 989,62грн -вересень 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -0грн, борг 989,62грн -жовтень 2015р.: нараховано 989,62грн., сплачено -500,00грн (чек №0033 від 29.10.2015р.), борг 489,62грн -листопад 2015р.: нараховано 436,50грн., сплачено -0грн, борг 436,50грн -грудень 2015р.: нараховано 436,50грн., сплачено -500,00грн (чек №0041 від 07.12.2015р.), переплата 63,50грн. Усього за 2015р. нараховано 10769,20грн., сплачено 3100,00грн., борг 7669,20грн. -січень 2016р.: нараховано 436,50грн., сплачено -0грн., борг 436,50грн. -лютий 2016р.: нараховано 436,50грн., сплачено -0грн., борг 436,50грн. -березень 2016р.: нараховано 436,50грн., сплачено -500,00грн (чек №0041 від 07.12.2015р.), переплата 63,50грн. -квітень 2016р.: нараховано 436,50грн., сплачено -500,00грн (чек від 08.04.2016р.), переплата 63,50грн. -травень 2016р.: нараховано 436,50грн., сплачено -500,00грн (чек від 14.05.2016р.), переплата 63,50грн. -червень 2016р.: нараховано 1176грн., сплачено -500грн (розписка від 25.06.2016р.), борг 676,00грн. -липень 2016р.: нараховано 1176грн., сплачено -500грн (чек №0031 від 15.07.2016р), борг 676,00грн. -серпень 2016р.: нараховано 1176грн., сплачено -500грн (чек №0045 від 17.08.2016р), борг 676,00грн. -вересень 2016р.: нараховано 1176грн., сплачено -500грн (чек №0055 від 19.09.2016р), борг 676,00грн. -жовтень 2016р.: нараховано 1176грн., сплачено -0грн, борг 1176,00грн. -листопад 2016р.: нараховано 1176грн., сплачено -1000грн (чек №0055 від 17.11.2016р. та №0060 від 18.11.2016р.), борг 176,00грн. -грудень 2016р.: нараховано 1176грн., сплачено -500грн (чек №0028 від 17.07.2017р.), борг 676,00грн. Усього за 2016р. нараховано 10414,50грн., сплачено 5000,00грн., борг 5414,50грн. -січень 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -500грн. (чек №0026 від 17.07.2017р.), борг 774,26грн. -лютий 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -500грн. (чек №0027 від 17.07.2017р.), борг 774,26грн. -березень 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -500грн. (чек №0029 від 17.07.2017р.), борг 774,26грн. -квітень 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -500грн. (чек №0030 від 17.07.2017р.), борг 774,26грн. -травень 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -0грн., борг 1274,26грн. -червень 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -0грн., борг 1274,26грн. -липень 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -2500грн. (чек від 17.07.2017р.), переплата 1225,74грн. -серпень 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -4819грн. (чеки від 03.08.2017р. №0009, 0010,0011,0012,0013,0014,0015), переплата 3544,74грн. -вересень 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -2208,00грн. (чеки від 27.09.2017р. №0169, 0170, квитанція Приватбанку № 0.0.858755632.1), переплата 933,74грн. -жовтень 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -0грн., борг 1274,26грн. -листопад 2017р.: нараховано 1274,26грн., сплачено -0грн., борг 1274,26грн. Усього з 01.01.2017р. по 29.11.2017р. нараховано 14016,69грн., сплачено 11527,00грн., борг 3715,60грн. Загальна сума заборгованості за період з 01.05.2014р. по 29.11.2017р. становить 21\~244,30грн (4445,00грн.+ 7669,20грн.+ 5414,50грн. + 3715,60грн.) При цьому, суд погоджується з тим, що з травня 2014р. по жовтень 2015р. та з червня 2016р. по теперішній час, аліменти повинні нараховуватись і нараховані державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки в цей період боржник [PERSON] не працював. За період з листопада 2015р. по травень 2016р. щомісячний розмір аліментів визначений із фактичного заробітку боржника [PERSON], оскільки останній з 02.11.2015р. по 10.08.2016р. працював в ТОВ «Метал Сервіс Трейд», що підтверджується копією його трудової книжки. Разом з тим, відповідач [PERSON] надав державному виконавцю та суду оригінали довідок про отриману ним заробітну плату на вказаному підприємстві лише за період з листопада 2015р. по травень 2016р. включно, у звязку з чим державним виконавцем розмір аліментів був визначений із фактичного доходу боржника лише за зазначений період, що в межах розгляду даної справи відповідач [PERSON] не оспорює і з цими погоджується суд. Доводи позивачки та її представника щодо необхідності визначення розміру аліментів за цей період, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки належних доказів свого працевлаштування боржником не надано, суд не бере до уваги. В даному випадку і державному виконавцю, і суду були надані оригінали довідок з місця роботи відповідача, які підтверджують факт його роботи та розмір отриманого доходу. Сумнівів в достовірності цих документів у суду не виникло. Ненадання в даному випадку оригіналу трудової книжки з усіма записами про трудову діяльність відповідача не тягне недостовірність зазначеної інформації. При визначенні розміру заборгованості суд врахував наявні в матеріалах справи копії платіжних документів, які надані відповідачем на підтвердження сплати аліментів за спірний період і які фактично визнаються позивачкою. Крім того, при ухваленні рішення суд враховує висновок спеціаліста-криміналіста [PERSON] №234 від 23.10.2017р., згідно з яким було проведено дослідження 13 фіскальних чеків з слабо помітним та невидимим машинописним текстом та встановлено їх зміст. Суд вважає, що даний висновок в розумінні ст..76-78 ЦПК України є належним та допустимим доказом у даній справі. Так, згідно вказаного висновку достовірно підтверджується сплата відповідачем [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліментів за 10 фіскальними чеками, які суд враховує при визначені розміру заборгованості, і в подальшому позивачкою не заперечувалось отримання аліментів за цими чеками. Інші 3 фіскальні чеки не містять повної інформації, необхідної для підтвердження факту сплати аліментів, зокрема, в них відсутня дата операції та номер чеку, що позбавляє визначити період сплати аліментів на суму 300,00грн., 300,00грн., 500,00грн.. Таким чином, не підтверджено належними та допустимими доказами сплата аліментів в квітні 2014р. на суму 300,00грн. та в червні 2015р. на суму 500,00грн., які враховані державним виконавцем в розрахунку від 29.11.2017р. та на зарахуванні яких наполягає відповідач. Тому, враховуючи, що позивачкою отримання аліментів у вказаних сумах в зазначений період заперечується, суд не враховує вказані суми при визначенні розміру заборгованості. При ухваленні рішення суд не погоджується з доводами відповідача та його представника щодо необхідності зменшити суму заборгованості станом на 29.11.2017р. на розмір сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості в грудні 2017р. та січні 2018р., оскільки під час судового розгляду встановлена незгода обох сторін з розрахунком державного виконавця від 29.11.2017р. і відповідно наявність спору про визначення розміру заборгованості по аліментам саме на цю дату. Платіжні документи на підтвердження погашення заборгованості в грудні 2017р. та січні 2018р. відповідачем надані лише суду, державному виконавцю вони не надавались, з заявою про проведення перерахунку заборгованості по аліментам з урахуванням цих документів відповідач до державного виконавця не звертався, в той час, коли відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем і тільки при наявності спору судом. У звязку з цим підстав для визначення судом розміру заборгованості станом на 29.11.2017р. з урахуванням документів про сплату заборгованості в грудні 2017р. та січні 2018р. немає. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення зустрічного позову [PERSON] про визначення розміру заборгованості по аліментам, а саме, визначити, що розмір заборгованості по аліментам, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 17.12.2004р., за виконавчим листом №2/337/921/2014р., виданим Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 06.05.2014р., станом на 29.11.2017р. становить 21\~244,30грн. Вирішуючи питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за первісним позовом [PERSON], суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції Закону України від 17.05.2017р. № 2037-VIII, який набрав чинності з 08.07.2017р. і діє на момент розгляду справи), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] зобовязаний рішенням суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини свого заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.03.2014р. і до повноліття дитини. Разом з тим, відповідач належним чином свого обовязку щодо сплати аліментів в зазначеному розмірі не виконував сплачував аліменти нерегулярно та в меншому розмірі, ніж було встановлено рішенням судом та визначено державним виконавцем, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка визначена судом у звязку з наявністю між сторонами відповідного спору станом на 29.11.2017р. в сумі 21\~244,30грн. При цьому, суд враховує, що відповідач не заперечує свого обовязку щодо сплати аліментів на утримання сина та свою обізнаність щодо рішення суду, яким з нього стягнуті аліменти у певному розмірі, та факту наявності заборгованості по аліментам. В той же час, відповідач як на причину виникнення заборгованості посилається на свою необізнаність щодо конкретно визначеного державним виконавцем розміру аліментів, який він повинен був сплачувати щомісячно, через недоведеність цієї інформації до нього державним виконавцем, у звязку з чим він сплачував аліменти на рівні 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, суд не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки саме на останнього покладено обовязок виконання судового рішення і він як боржник відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, своєчасно зявлятися на вимогу виконавця, повідомляти виконавця про самостійне виконання судового рішення, зміну обставин, які впливають на це тощо, а також добросовісно користуватись своїми правами. Як встановлено судом, до звернення позивачки до суду з позовом про стягнення пені, відповідач до державного виконавця, в т.ч. з приводу порядку сплати аліментів, їх розміру, надання відомостей про своє працевлаштування та отримання певних доходів, не звертався, документів на підтвердження сплати аліментів не подавав, що, на думку суду, свідчить про власне недбальство відповідача, яке разом з юридичною необізнаністю не є підставою для звільнення особи від юридичної відповідальності за наслідки, які виникли в результаті таких дій. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти регулярно та в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з обєктивних, незалежних від нього причин, відповідач та його представник відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України суду не надали і таких судом не встановлено. Отже, вказані обставини в сукупності свідчать, на думку суду, про виникнення заборгованості по аліментам з вини відповідача [PERSON] і наявність у позивачки [PERSON] права на стягнення неустойки на підставі ст.196 СК України. При визначенні розміру пені суд виходить з того, що за вимогами ч.1 ст.196 СК України (в редакція, яка набула чинності з 08.07.2017р. і дії на момент постановлення даного судового рішення) одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Тобто за змістом вказаної статті, з урахуванням того, що аліменти повинні сплачуватись щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент постановлення судового рішення. Визначаючи розмір пені, суд виходить з того, що 07.09.2017р. позивачка вточнила свої позовні вимоги, розрахувавши пеню за правилами, що діють з 08.07.2017р., на визначену нею з урахуванням заперечень відповідача суму заборгованості по аліментам та визначивши період прострочення з 01.05.2014р. по 03.07.2017р. Як вже зазначалось, у звязку з наявністю спору щодо розміру заборгованості по аліментам, розмір такої заборгованості був визначений судом. Тому саме цей розрахунок суд приймає до уваги при визначенні розміру пені. Крім того, суд вважає, що період прострочки сплати аліментів за травень 2014р. повинен обчислюватись з 01.06.2014р., а не з 01.05.2014р., як визначено позивачкою в своєму розрахунку. Тому наданий нею розрахунок пені суд не бере до уваги. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, на підставі наявних доказів, суд вважає необхідним здійснити власний розрахунок пені, виходячи із визначеного судом розміру заборгованості по аліментам та періоду прострочки з 01.06.2014р. по 03.07.2017р. Так, пеня за травень 2014р. становить 8099,04грн. (718,00грн :100% х1128дн.) -за червень 2014р. 4593,82грн. (418,00грн :100% х1099дн.) -за липень 2014р. 1260,24грн (118,00грн :100% х1068дн.) -за серпень 2014р. 4334,66грн. (418,00грн :100% х1037дн.) -за вересень 2014р. 7230,26грн. (718,00грн :100% х1007дн.) -за жовтень 2014р 7661,60грн. (785,00грн :100% х976дн.) -за листопад 2014р. 4588,10грн. (485,00грн :100% х946дн.) -за грудень 2014р. 7182,75грн. (785,00грн :100% х915дн.) - за січень 2015р. 6096,24грн. (689,62грн :100% х884дн.) -за лютий 2015р. 5903,14грн.(689,62грн :100% х856дн.) -за березень 2015р. 4039,36грн. (489,62,00грн :100% х825дн.) -за квітень 2015р. 7867,48грн (989,62грн :100% х795дн.) -за травень 2015р. - 3740,70грн. (489,62грн :100% х764дн.) -за червень 2015р. 7263,80грн (989,62грн :100% х 734дн) -за липень 2015р. 3442,02грн (489,62грн :100% х 703дн) -за серпень 2015р. 6650,25грн (989,62грн :100% х 672дн) -за вересень 2015р. 6353,36грн (989,62грн :100% х 642дн) -за жовтень 2015р. 2991,58грн (489,62грн :100% х 611дн) -за листопад 2015р. 2536,06грн (436,50грн :100% х 581дн) -за грудень 2015р. заборгованості немає, переплата -за січень 2016р. 2265,43грн (436,50грн :100% х 519дн) -за лютий 2016р. 2138,85грн (436,50грн :100% х 490дн) -за березень-травень 2016р. заборгованості немає, переплата -за червень 2016р. 2487,68грн (676,00грн :100% х 368дн) -за липень 2016р. 2278,12грн (676,00грн :100% х 337дн) -за серпень 2016р. 2968,56грн (676,00грн :100% х 306дн) -за вересень 2016р. 1865,76грн (676,00грн :100% х 276дн) -за жовтень 2016р. 2881,20грн. (1176,00грн:100% х 245дн) -за листопад 2016р. 378,40грн. (176,00грн:100% х 215дн) -за грудень 2016р. 1243,84грн. (676,00грн:100% х 184дн) -за січень 2017р. 1184,62грн. (774,26грн:100% х 153дн) -за лютий 2017р. 967,83грн. (774,26грн:100% х 125дн) -за березень 2017р. 727,80грн. (774,26грн:100% х 94дн) -за квітень 2017р. 495,53грн. (774,26грн:100% х 64дн) -за травень 2017р. 420,50грн. (1274,26грн:100% х 33дн) -за червень 2017р. 38,23грн. (1274,26грн:100% х 3дн) Загальний розмір пені за вказаним розрахунком становить 124\~176,81грн. В той же час, суд враховує, що згідно з чинною на момент постановлення судового рішення редакцією ст.196 СК України (яка, як вже зазначалось, набула чинності з 08.07.2017р.) законодавець обмежив максимальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів 100 відсотками заборгованості. Згідно з ч.1\~ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, в т.ч. акт цивільного законодавства, не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. У\~рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення ч.1\~ст.58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Таким чином, беручи до уваги, що Законом України від 17.05.2017р. № 2037-VIII, який набрав чинності з 08.07.2017р., внесені зміни до ст.196 СК України в частині обмеження максимального розміру пені, яка стягується на користь одержувача аліментів, 100-відсотковим розміром заборгованості по аліментам, що, на думку суду, помякшує юридичну відповідальність платника аліментів, суд вважає, що позивачка [PERSON] має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 100% заборгованості по аліментам, який визначений судом, тобто 21\~244,30грн. При цьому інших підстав для зменшення розміру неустойки, зокрема, відповідно до ч.2 ст.196 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд не знаходить. На підставі вищевикладеного, первісний позов [PERSON] суд вважає необхідним задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 21\~244,30грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00грн.. Також відповідно до вимог п.1 ч.1 ст..7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним повернути позивачці [PERSON] переплачену нею суму судового збору в розмірі 447,22грн. (2124,95грн. 1777,73грн.), оскільки первісно вона заявила позовні вимоги на суму 212\~495,45грн. та сплатила за ці вимоги судовий збір в сумі 2124,95грн. В подальшому позивачка зменшила свої вимоги до 177\~773,06грн. і сума судового збору за ці вимоги становить 1777,73грн.

Outcome: partial