Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.04.2013 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] розписку із зазначенням умов про час виконання зобов'язань. Згідно умов розписки відповідачка зобов'язувалась повернути позивачці грошову суму в розмірі 27 000 доларів США та 9 000 гривень протягом п'яти наступних років. [PERSON] умови розписки виконала в повному обсязі. [PERSON] свої обов'язки виконала частково, а саме сплатила частину боргу в сумі 6 130 доларів США та 9 000 гривень. Повернення наступних платежів на загальну суму 9 070 доларів США відповідачка вже прострочила, починаючи з 01.12.2014. Добровільно повертати борг [PERSON] відмовляється, а тому позивачка звернулася до суду із вище зазначеним позовом за захистом свого порушеного майнового права. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за розпискою позивачка просила стягнути з відповідачки суму боргу та суму судового збору. Позивачка неодноразово зверталася з заявами про збільшення розміру позовних вимог і остаточно просила стягнути з відповідачки основний борг в сумі 20 870 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.04.2016 (100 доларів = 2 548,4764) складає 531 867 гривень 02 копійки, три проценти річних в сумі 22 076 гривень 13 копійок за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та суму судового збору в розмірі 5 143 гривні 82 копійок. До початку судового засідання позивачка подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, підтримала уточнені позовні вимоги від 19.04.2016, просила їх задоволити в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Причини неявки суду не повідомила. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, того, що правом участі в судовому засіданні відповідач розпорядився на власний розсуд, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Згідно наявної в матеріалах справи розписки від 05.04.2013 [PERSON] отримала в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 27 000,00 доларів США та 9 000 гривень (а.с. 6). За умовами зазначеної розписки, вище зазначені грошові кошти 27 000,00 доларів США та 9 000 гривень [PERSON] зобов'язалась повернути [PERSON] протягом п'яти років, із зазначенням періодичності погашення боргу. З матеріалів справи вбачається, що позикодавець зверталася до позичальника з письмовою вимогою, в якій просила повернути грошові кошти в розмірі 21 870 доларів США протягом 30 днів (а.с.11). Вище зазначена вимога була надіслана рекомендованим цінним листом на адресу відповідачки, а саме: [ADDRESS], який повернувся за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 12-15). В розписці від 05.04.2013 зазначено, що кошти відповідачці потрібні були для придбання квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується розпискою від 05.04.2013 та договором купівлі-продажу від 06.04.2013 (а.с. 6, а.с. а.с.15-16). У відповіді на запит згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві [PERSON] було знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS], по рішенню Подільського районного суду м. Києва як така, що втратила право користування жилим приміщенням (а.с. 22). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З аналізу вказаної норми вбачається, що видача розписки на підтвердження отримання суми коштів є дотриманням письмової форми правочину. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] виникли цивільні правовідносини на підставі договору позики. На підтвердження укладення договору позики позивачка надала копію розписки. З наданої розписки позики вбачається, що відповідачка взяла в борг у позивачки 27 000 доларів США та 9 000 гривень. Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, законним платіжним засобом обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку із цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи вище вказане, судом встановлено, що позовні вимоги позивача про стягнення суми боргу в розмірі 20 870 доларів США підлягають задоволенню з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ станом на 17.05.2016, що в гривневому еквіваленті дорівнює 529 986 грн. 78 коп. (100 доларів США х 2539,4671). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сума боргу складає 529 986 грн. 78 коп., період прострочення з 01.12.2014р. по 17.05.2016р. становить 534 дні, то загальна сума 3% дорівнює 23261 грн. 34 коп. (529 986 грн. 78 коп. х 3 х 534 : 365 : 100). Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені законні права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в частині невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню боргу у встановлений в розписці строк, а тому позов знайшов свого доведення, ґрунтується на чинному законодавстві та підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути борг в сумі 529986 грн. 78 коп., 23261 грн. 34 коп. - три відсотки річних. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 5 143 грн. 82 коп. На підставі ст.ст. 526, 533, 551, 610, 611, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1166 ЦК України та

Outcome: approved