Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн. з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти сплачувати їй. Свої вимоги мотивує тим, що 29.07.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені. Неповнолітні діти проживають разом з нею, знаходяться на її утриманні, відповідач як батько дітей матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не цікавиться їх життям, не приймає участі у їх вихованні та забезпеченні. Діти навчаються у школі, старша дочка відвідує танцювальний гурток, вартість якого на місяць складає 385 грн. Крім того, діти хворіють, старша дочка перебуває на диспансерному обліку, потребує систематичних обстежень та санаторно-курортного лікування. Позивачка працює практичним психологом та отримує заробітну плату в розмірі 6000 грн., яких не вистачає для забезпечення своїх потреб та потреб дітей. Тому звернулася з даним позовом в суд, яким просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 4000 грн. з урахуванням індексації, до досягнення ними повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти сплачувати їй. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.06.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до розгляду на 10.07.2019 року. Крім цього, відповідачу визначено строк до 05 липня 2019 року для подання відзиву на позовну заяву. 04.07.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, в якому позов визнав частково. Зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що майновий стан його вкрай незадовільний. Він хоча і працює, однак отримує мінімальну заробітну плату, яка не дозволяє задовольнити мінімальні життєві потреби. Крім того, він змушений проживати за рахунок кредитних коштів, які необхідно погашати кожного місяця в розмірі більше 2000 грн. Також на його утриманні знаходиться його матір, яка за станом здоров`я потребує його догляду. Також він сам має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування та проведення хірургічної операції, на яку необхідно збирати кошти. Тому просить суд ухвалити об`єктивне рішення про стягнення аліментів в сумі 1100 грн., що є гарантованим державною розміром аліментів для дитини відповідного віку. Також просить стягнути з позивачки витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог. 10.07.2019 року від позивачки надійшла заява, в якій вона погодилася стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2900 грн. по 1450 грн. на кожну дитину, судові витрати просила не стягувати. 10.07.2019 року від відповідача надійшла заява, в якій він не заперечував проти стягнення аліментів по 1450 грн. на кожну дитину та просив не стягувати судові витрати. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлені судом фактичні обставини та мотиви суду. Судом встановлено, що з 29 липня 2006 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №201 (а.с.8). Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком, а позивачка записана матір`ю (а.с.9, 10). Як встановлено судом, діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Приватним підприємством «БАЗИС» від 06.06.2019 року №361, згідно якої позивачка має склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно довідки про доходи №207 від 05.06.2019 року вбачається, що позивачка дійсно працює практичним психологом в комунальній установі «Охтирський міський центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю» та в період з грудня 2018 року по травень 2019 року отримала заробітну плату всього в розмірі 30411,75 грн. (а.с.12). Довідками від 05.06.2019 року №01-24/427 та №01-24/428 підтверджується, що [PERSON] дійсно навчається в 6-В класі, а [PERSON] навчається у 1-Б класі Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Охтирської міської ради Сумської області (а.с.13). Згідно довідки, виданої 10.06.2019 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] вбачається, що [PERSON] , 2006 року народження, дійсно відвідує гурток «New Dance» з 01.02.2019 року по даний час, вартість послуг складає 385 грн. за місяць (а.с.14). Згідно довідки з Комунального некомерційного підприємства Отирської міської ради «Охтирський міський центр Первинної медико-санітарної допомоги» №307 від 06.06.2019 року неповнолітня [PERSON] , 2006 року народження, знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: хронічний гастродуоденіт стадія нестійкої ремісії, езофагіт, дисфункційна дискінезія жовчовивідних шляхів, гіпотонічний тип період нестійкої ремісії. Дитина регулярно двічі на рік проходить об`єктивне лабораторне інструментальне обстеження, лікування загострень. Протягом року в період ремісії потребує оздоровлення та санаторно-курортного лікування. Малолітня [PERSON] , 2013 року народження, чотири - п`ять разів на рік хворіє на гостру респіраторно вірусну інфекцію, проходить лікування амбулаторно і стаціонарно в педіатричному відділенні, протягом останніх трьох років хворіла на двобічну поза госпітальну пневмонію, не госпітальну лівобічну верхню часткову пневмонію в педіатричному відділенні Охтирської ЦРЛ, гострий двобічний гайморит (а.с.18). Згідно договору купівлі-продажу від 12.05.2014 року відповідач придбав житловий будинок з господарчими спорудами на земельній ділянці площею 0,1000 га кадастровий номер [NUMBER] , який знаходиться в [ADDRESS] (а.с.19-23). Позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.08.2017 року належить 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.24-25). Відповідач [PERSON] працює водієм у Фізичної особи-підприємця [PERSON] , його заробітна плата складає в середньому становить близько 4000 грн., загальна сума доходу в період з 01.07.2018 року по 30.06.2019 року без врахування аліментів становить 47438 грн. (а. с.57). Згідно довідки Квартального комітету «Ботанік» від 03.07.2019 року №51 [PERSON] постійно проживає за адресою [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка за станом здоров`я потребує постійного догляду та перебуває на утриманні свого сина (а.с.52). Згідно довідки Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» від 21 червня 2019 року №96 та виписок із медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] лікується у диспансерному та стаціонарному відділенні ( діагноз зазначений (а.с.51, 53-56). Як вказує позивачка у позові, [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, будь-якої участі у їх вихованні та матеріальному забезпеченні він не приймає. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7 і 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня 2019 року - 1699 гривень. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень. Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, з урахуванням балансу інтересів сторін, враховуючи вік дітей, майнове становище та стан здоров`я сторін, фактичні обставини справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1450 грн. на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи стягнення з 12.06.2019 року та аліменти сплачувати матері [PERSON] , при цьому також суд враховує, що відповідач має на утриманні хвору матір, яка потребує стороннього догляду, що підтверджується матеріалами справи, та не заперечує проти стягнення аліментів у вказаному розмірі, однак вказана обставина не звільняє його від обов`язку утримувати своїх дітей. Щодо наданих відповідачем документів про кредитні зобов`язання, суд не бере їх до уваги, так як це не звільняє відповідача від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей в силу ст.180 СК України. Вимога позивачки в частині стягнення аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягає задоволенню, оскільки законом не передбачено застосування вказаної норми при стягненні аліментів у твердій грошовій сумі. Висновок суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на кожну дитину необхідно визначити в твердій грошовій сумі по 1450 грн., відмовивши в решті позовних вимог за необґрунтованістю. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial