Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з ПАТ «Херсонський завод карданних валів» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за січень, лютий, березень, квітень, серпень 2013 року та лютий 2014 року в сумі 4271,52 грн., а також середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку з 04.02.2014 року по 03 квітня 2014 року в сумі 1385,39 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідно до наказу № 208 від 01.04.1969 року вона була прийнята на посаду контролера ВАТ «Херсонський завод карданних валів». 03.02.2014 року розірвала трудовий договір з ПАТ «Херсонський завод карданних валів». Під час її роботи відповідач нарахував, але не виплатив: в січні 2013 року заробітну плату в сумі 447,00 грн., в лютому 2013 року заробітну плату в умі 420,00 грн., в березні 2013 року заробітну плату у сумі 423,00 грн., в квітні 2013 року заробітну плату в сумі 571,00 грн., у серпні 2013 року заробітну плату у сумі 632,00 грн., у лютому 2014 року заробітну плату у сумі 1778,52 грн. Загальна сума заборгованості при звільненні складала 4271,52 грн., однак виплачена не була. Вважала дії боржника незаконними, оскільки виплата всіх сум, що належать працівникові від підприємства, проводиться в день звільнення, а у разі такої не виплати підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вважала, що на день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплати на її користь складає 1385,39 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати зменшила, просила суд стягнути з відповідача на її користь борг по виплаті зарплати в розмірі 3639,52 грн. Пояснила, що 10.04.2014 року їй була виплачена заробітна плата за серпень 2013 року в сумі 632,00 грн., решта заборгованості відповідачем і досі не погашена, тому просила суд стягнути з ПАТ «ХЗКВ» не лише борг із виплати заробітної плати, а й середній заробіток за весь час затримки по день винесення рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини не явки суду не пояснив, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Проте, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву від представника відповідача, в яких він зазначив, що визнає позов в частині стягнення заборгованості із заробітної плати у сумі 3639,52 грн., оскільки заборгованість по заробітній платі за серпень 2013 року в сумі 632,00 грн. була виплачена позивачці 10.04.2014 року. Позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні представник відповідача визнав у заявленому позивачкою розмірі. Дослідивши докази у справі, заслухавши позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Судом встановлено, що з 01.04.1969 року по 03.02.2014 року позивачка працювала у ПАТ «Херсонський завод карданних валів», що підтверджується наданою нею копією трудової книжки. Згідно довідки № 030/177 від 24.02.2014 року, що надана ПАТ «Херсонський завод карданних валів», заборгованість підприємства перед позивачкою із заробітної плати складає 4271,52 грн., а саме: за січень 2013 року - 447,00 грн., за лютий 2013 року - 420,00 грн., за березень 2013 року - 423,00 грн., за квітень 2013 року - 571,00 грн., за серпень 2013 року - 632,00 грн., за лютий 2014 року - 1778,52 грн. Разом з цим, згідно письмових пояснень представника відповідача та пояснень позивачки заробітна плата за серпень 2013 року в сумі 632,00 грн. була виплачена [PERSON] 10.04.2014 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в розмірі 3639,52 грн., виходячи з розрахунку: 4271,52 грн. (сума заборгованості на день звільнення) - 632,00 грн. (виплачена сума заборгованості) = 3639,52 грн. Крім того, згідно вищезазначеної довідки № 030/177, що надана ПАТ «Херсонський завод карданних валів», середньоденна заробітна плата [PERSON] на час звільнення складала 33,79 грн. Кількість днів затримки розрахунку при звільненні з 03.02.2014 року (день звільнення) по 22.04.2014 року (день винесення рішення) становить 53 дні. У зв»язку із зазначеним суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню її середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 1790,87 грн. виходячи з розрахунку: 33,79 грн. х 53 дні = 1790,87 грн. При цьому суд визначає зазначену суму без утримання прибуткового податку й інших обов»язкових платежів, оскільки справляння і сплата цього податку є відповідно обов»язком роботодавця та працівника і не входить до компетенції суду. Судові витрати в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved