Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 13.09.2008 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 08.08.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка вказувала на те, що донька проживає з нею і перебуває у неї на утриманні, коштів на утримання дитини відповідач не надає, у звязку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до повноліття дитини щомісячно. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду уточнену позовну заяву, за якою просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до повноліття дитини щомісячно, просила проводити розгляд справи за її відсутності Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Так, судом встановлено, що 13.09.2008 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №167249. 08.08.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а позивачці було відновлено дошлюбне прізвище «Кузнєцова» що підтверджується рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 08.08.2016 року. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.10.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд врахував обставини, які передбачені в ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved