Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 09 листопада 2010 року. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. З 01 вересня 2017 року донька почала навчатися у Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара на контрактній основі. Самостійно вона не має можливості у повній мірі її утримувати, оскільки її матеріальні можливості не дозволяють у повній мірі задовольняти її потреби на період навчання, а тому звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання дитини, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення донькою навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років. У судове засідання позивачка не з`явилася, в своїй письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність на адресу не надсилав. На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] від 23 грудня 1999 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Нової Каховки. 01 вересня 2017 року [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення факультету української й іноземної філології та мистецтвознавства Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара на контрактній основі, що підтверджується довідкою, виданою цим навчальним закладом, вартість її навчання становить 46 000 грн., тобто, щосеместрово 5 700 грн. (договір про надання освітніх послуг №268-17 від 03.08.2017 року). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд не може збирати докази, що стосується предмета спору, з власної ініціативи. Оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню повнолітній дітей, що продовжують навчання покладено на обох батьків, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити. При цьому, слід зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позов подано в грудні 2017 році та на день подачі даного позову діяли ставки судового збору саме в такому розмірі.

Outcome: approved