Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] , зареєстрований в будинку з 19.04.2011, але фактично не проживає у вказаному будинку з 2014 року. З наведених підстав просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 21.10.2019 по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 14-15). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася подала заяву, в якій висловила прохання розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 33). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем реєстрації судових повісток,а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви позивачки вбачається, що вона не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. З доказів наданих позивачкою на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог встановлено наступне. Квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.08.2007 належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.08.2007 (а.с. 9, 10). Той факт, що відповідач [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не проживає у вказаній квартирі з 2014 року підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 17.10.2019 (а.с. 8). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в квартирі, власницею якої є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження власністю, тому позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Вирішуючи питання обґрунтованості позовної заяви в частині вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Частиною 1 статті 7 вказаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки, питання про зняття з реєстраційного обліку відноситься до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. При цьому рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. З огляду вищенаведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України, частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: partial