Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 2002 році вона [PERSON] познайомилась з [PERSON]. На момент знайомства, вона вже була вагітна від іншого чоловіка, який дізнавшись про її вагітність припинив з нею будь які відносини та відмовився визнавати своє батьківство відносно зачатої дитини. Відповідача [PERSON] даний факт не лякав та між ними склались теплі відносини, і вони почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дочка - [PERSON]. Відповідач відразу визнав її за свою дочку, у зв'язку з чим 11 квітня 2003 року між ними було укладено шлюб, і цією ж датою він [PERSON] визнав себе батьком дитини, про що було видано свідоцтво про встановлення батьківства [NUMBER] та внесено відомості в книгу реєстрації актів про встановлення батьківства за № 29. В результаті встановлення батьківства прізвище дитині було змінено на [PERSON]. Сімейне життя у них не склалося, з вересня 2006 року вони почали проживати окремо. 27.11.2007 року шлюб між ними було розірвано, про що складено актовий запис № 294 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області. Після розірвання шлюбу за домовленістю між ними, дочка [PERSON] залишилась проживати разом з нею [PERSON]. У зв'язку з даною обставиною, відповідач інколи надавав кошти на утримання дитини, але нерегулярно та не в повному обсязі. В грудні 2011 року вона [PERSON] вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усіх видів (заробітку) доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 01.03.2012 року по цивільній справі № 0807/822/2012 провадження №2/0807/267/12 року позовні вимоги було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь неї [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усіх його видів (заробітку) доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 15.02.2012 року. Але не дивлячись на примусове виконання рішення суду - аліменти відповідач так і не сплачував, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу, зробленого державним виконавцем Енергодарського міського відділу ВДВС Енергодарського МУЮ у Запорізькій області, станом на 01.05.2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів - 66618 грн. 09 коп. З 2006 року відповідач по самоусунувся від своїх батьківських обов'язків, не приймає участі в матеріальному утриманні та вихованні дитини, повністю ігнорує інтереси дочки, його не цікавить розвиток та досягнення дитини, навіть не телефонує дитині та не вітає зі святами. Вона [PERSON] вступила у другий шлюб з [PERSON]. Її новий чоловік допомагає виховувати та матеріально утримувати дочку, разом вони займаються її всебічним розвитком, організацією оздоровлення, відпочинку тощо. Для дівчинки створені всі комфортні умови - дружня родина, сімейний затишок, повне матеріальне забезпечення. Її дочка - [PERSON] вважає чоловіка своєї матері своїм батьком. За період з 2006 року по сьогоднішній день, відповідач лише один раз випадково на вулиці побачив свою дитину, але навіть не підійшов, не виявив бажання жити разом з дитиною, займатись її вихованням та утриманням. Враховуючи те, що відповідач свідомо не бажає виконувати свої батьківські обов'язки, брати участь у вихованні дочки [PERSON], виявляти турботу про неї, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною йому ніхто не чинить. Відповідач своїм байдужим ставленням до своєї дочки на протязі цих десяти років довів своє небажання в подальшому виконувати свої батьківські обов'язки відносно дитини та й повна відсутність ініціативи у спілкуванні з дитиною доводить факт доцільності позбавлення його батьківських прав. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у його відсутності, та просить задовольнити позовні вимоги. Третя особа у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, та просять задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, про час розгляду справи своєчасно попереджений, що підтверджується оголошенням, заперечень не надіслав, у зв'язку з чим суд вважає згідно з ст. 169, 224 ЦПК України, справу розглянути у заочному провадженні за матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 141 СК України передбачено, що, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов 'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України т п.16 постанову від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов 'язків має місце,, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування., медичного догляду лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі. необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють Засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її зовнішнього світу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню,

Outcome: approved