Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки та чоловік відповідачки [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: ? частина квартири [ADDRESS], та ? частина квартири [ADDRESS]. Перша квартира була придбана відповідачкою під час шлюбу з померлим [PERSON], друга квартира також буда набута на підставі договору міни відповідачкою під час шлюбу з померлим [PERSON] та її дочкою від першого шлюбу в рівних частках. Заповіту щодо вказаного майна [PERSON] не залишив. Спадкоємцями першої черги після його смерті є позивачка та відповідачка. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про спадщину на вказане майно вона не отримала. Тому вона просить суд визнати квартиру [ADDRESS], та ? частину квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю померлого [PERSON] та відповідачки як подружжя. Визначити частки в спільному сумісному майні подружжя відповідачки та померлого [PERSON] по ?? за кожним. Та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS], та 1/8 частину квартири [ADDRESS]. Відповідачка позов не визнала, та звернулася до суду з зустрічним позовом до позивачки про визнання права власності на обов'язкову частку у спадщині за заповітом. Вона послалась на те, що [INFO] помер чоловік відповідачки та батько позивачки [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло 9/50 частин домоволодіння [ADDRESS]. Він залишив заповіт на вказане майно, яким заповідав його позивачці [PERSON] Відповідачка [PERSON] є інвалідом другої групи та пенсіонеркою за віком, тому має право на половину частки, яка б належала б їй у разі спадкування за законом незалежно від змісту заповіту. Відповідачка своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про спадщину на вказане майно вона не отримала. Тому вона просить суд визнати за нею право власності на обов'язкову частку у спадщині за заповітом, а саме на 9/100 частин вказаного домоволодіння. В судовому засіданні представник позивачки первісний позов підтримав, наполягав на його задоволенні, зустрічний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Представник відповідачки первісний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити. Суду пояснив, що квартири були придбані за особисті кошти відповідачки та її доньки від першого шлюбу, а тому вони не можуть бути визнані спільним сумісним майном подружжя відповідачки та померлого [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позові підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки та чоловік відповідачки [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачка та відповідачка. Вони обидві своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст. 1268 та 1269 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину. [PERSON] залишив заповіт, яким заповідав належні йому 9/50 частин домоволодіння [ADDRESS] позивачці. Однак відповідачка [PERSON] є інвалідом другої групи та пенсіонеркою за віком, тому має право на половину частки вказаного майна, яка б належала б їй у разі спадкування за законом незалежно від змісту заповіту, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Так вона має право на отримання в спадщину 9/200 частин вказаного домоволодіння. Таким чином позов відповідачки [PERSON] підлягає частковому задоволенню, та за нею слід визнати право власності на обов'язкову частку у спадщині за заповітом, а саме на 9/200 частин вказаного домоволодіння. Також судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] під час шлюбу з померлим [PERSON] було придбане наступне майно: квартира [ADDRESS], та ? частина квартири [ADDRESS]. Перша квартира була придбана відповідачкою під час шлюбу з померлим [PERSON] 07.02.2005 року. Друга квартира також буда набута на підставі договору міни відповідачкою, під час шлюбу з померлим [PERSON], та її дочкою від першого шлюбу [PERSON] в рівних частках 04.11.2000 року Згідно договору міни відповідачка [PERSON] та її дочка [PERSON] обміняли належну їм квартиру [ADDRESS] на вказану вище. Попередня квартира була придбана відповідачкою [PERSON] та [PERSON] 21 серпня 1997 року, тобто також під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] В підтвердження того що вказані квартири були придбані за особисті кошти відповідачки [PERSON] та її дочки від першого шлюбу [PERSON] представник відповідачки надав суду розписки. Згідно однієї розписки 05.02.2005 року мати відповідачки [PERSON] отримала борг від [PERSON] 20000 доларів США., претензій не має. Згідно другої розписки 05.08.1997 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] 9000 доларів США для придбання квартири [ADDRESS]. Вказані особи допитані судом як свідки, та вони підтвердили факти викладені в розписках. Суд приймає до уваги як доказ того, що квартира [ADDRESS] була придбана за особисті кошти [PERSON] вказану вище розписку про те, що 05.08.1997 року [PERSON] отримала в борг від [PERSON] 9000 доларів США для придбання квартири [ADDRESS]. Оскільки згідно показів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був на той час її чоловіком, приймав участь в купівлі вказаної квартири та проживав разом з нею у вказаній квартирі. Частина квартири була оформлена на відповідачку [PERSON] як на мати [PERSON] Тому на думку суду частина вказаної квартири яка була оформлена на відповідачку [PERSON] не може вважатись спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], а фактично є власністю [PERSON] Однак суд не може прийняти до уваги розписку згідно якої 05.02.2005 року мати відповідачки [PERSON] отримала борг від [PERSON] 20000 доларів США., претензій не має. Оскільки а ні вона, а ні [PERSON] не змогли суду пояснити чому квартира, або частина квартири [ADDRESS] не була оформленні на [PERSON], а була оформлена лише на відповідачку [PERSON] Також з вказаної розписки не вбачається, що зазначені в неї кошти мали б бути витрачені на придбання квартири. Відтак факт того, що квартира [ADDRESS] була придбана за особисті кошти відповідачки [PERSON] або її матері [PERSON] суду не доведений. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. У відповідності до ст. 70 СК України кожен із сторін має право на ? частку цього майна. А тому первісний позов в частині визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визначення часток в їх спільному сумісному майні, та визнання за позивачкою права власності на ? частину вказаної квартири підлягає задоволенню, а в решті позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сторони несуть всі судові витрати ними зроблені. На підставі викладеного,

Outcome: partial