Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 листопада 2002року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 69. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20 листопада 2002року зареєстрували шлюб з відповідачем, в якому мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось через несумісність характерів, вони втратили повагу один до одного, постійні суперечки призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Тривалий час вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільний побут та господарство, проживають окремо. Просить позов задоволити, змінити прізвище на дошлюбне, стягнути з відповідача витрати по справі. Ухвалою від 06 лютого 2018 провадження відкрито і призначено підготовче судове засідання. Позивачка в підготовчому судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, вказав, що він тривалий час не проживає з відповідачем, примирення є неможливе. При проведенні підготовчого судового засідання відповідач позов визнав повністю, про що подав заяву. Заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. В частині 4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 20 листопада 2002року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 69. Сторони є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Між сторонами припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, примирення є недоцільним. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Як передбачено ч. 2 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням викладеного та визнанням відповідачем позову, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання про недоцільність збереження даного шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, дітей, сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, тому слід постановити рішення про його розірвання, змінити позивачці прізвище на [PERSON]. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати на відповідача. На підставі наведеного, ст. 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved