Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16.12.2015 вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та довіри. Шлюбні відносини між ними припинились з серпня 2019 року. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім`ї позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Ненашева Я.В. позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. У судовому засіданні відповідач - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, зазначив, що бажає примиритися з позивачкою та зберегти сім`ю. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Денисюк Ю.І. також підтвердила бажання відповідача зберегти родину, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.12.2015 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 677 (а.с.11). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою, що також підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою голови квартального комітету (а.с.10, 12). Судом встановлено, а також не заперечувалося відповідачем, що з серпня 2019 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться, разом не проживають. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява надійшла до суду 12.02.2021, провадження у даній справі відкрито 10.03.2021, однак за цей час примирення між сторонами не відбулось. До суду дані про вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на примирення з позивачкою, не надані. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. Таким чином, враховуючи викладене, за аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved