Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 26 вересня 2009 року другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 493. При цьому посилається на те, що 26 вересня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та спільних інтересів. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство з травня 2014 року сторони не ведуть. Позивач зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення повідомлялася належним чином, згідно поданої заяви просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву відповідно до якої позов визнав та просить розглядати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 вересня 2009 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №493 (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 26 вересня 2009 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з травня 2014 року спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Суд вважає, що оскільки сім'я фактично розпалась, та існує формально, надання строку для примирення є безпідставним. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим.

Outcome: approved