Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам за рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 травня 1989 року на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Мотивує свої вимоги тим, що на підставі згаданого рішення суду 09 жовтня 1991 року позивачці був виданий виконавчий лист № АЕ-25/1989 р., який вона надала на виконання до Відділу державної виконавчої служби Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, тривалий час їх не сплачував, постійно перебував у місцях позбавлення волі, тому виникла заборгованість по аліментами. Позивачка отримала по пошті постанову про закінчення виконавчого провадження від 12 лютого 2009 року та виконавчий лист № АЕ-25/1989 р. з відміткою про заборгованість відповідача за даним виконавчим листом у сумі 6062,41 грн. В постанові про закінчення виконавчого провадження від 12.02.2009 року зазначено, що закінчився термін для даного виду стягнення, тому на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено виконавче провадження закінчити. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за аліментами в розмірі 6062,41 грн. за виконавчим листом № АЕ-25/1989 р. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 травня 1989 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. 09 жовтня 1991 року судом видано виконавчий лист № АЕ-25/1989 р. Як вбачається з постанови державного виконавця від 12 лютого 2009 року, примусове виконання виконавчого листа № АЕ-25/1989 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини його заробітку було закінчено на підставі ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку із закінченням терміну для даного виду стягнення. Згідно виконавчого листа № АЕ-25/1989 р., виданого 09 жовтня 1991 року, листа Відділу Державної виконавчої служби Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області № 4-123/690/351 від 19.02.2009 року по даному виконавчому листу закінчився термін стягнення, але лишається заборгованість в сумі 6062,41 грн. Дана сума боргу по аліментам та правильність її обчислення сторонами у справі не оспорюється. Відповідно до ст.194 Сімейного кодексу України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Тобто, положеннями даної статті Сімейного кодексу України регулюється порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст.187 цього кодексу. Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Зокрема, положеннями вказаної статті передбачено, що судом у даному випадку вирішуються спори виключно щодо розміру заборгованості із сплати аліментів. Сторонами у справі розмір заборгованості із сплати аліментів не оспорюється, а тому за відсутності такого спору заборгованість підлягає стягненню державною виконавчою службою у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості із сплати аліментів. Аліменти на користь позивача стягнуті рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 травня 1989 року та повторному стягненню у судовому порядку не підлягають, а тому заборгованість відповідача за аліментами підлягає стягненню з нього у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного стягнення аліментів судом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, проте суд, зважаючи на зазначене вище, таких підстав не знаходить. Враховуючи викладене, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевиривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed