Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 90000 гривень . Свої вимоги мотивував тим, що 16 червня 2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на сумі 90000 гривень , що підтверджується розпискою про передачу коштів. Строк повернення коштів визначений по першій вимозі , яку вона направила відповідачу 28.10.2016 і яка залишилась без виконання . Станом на день звернення до суду відповідач кошти не повернув, а тому вона змушена звернутися в суд . Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, подали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують, справу просять розглянути у їх відсутності та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач , будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, в судове засідання не зявився без поважних причин. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, 16 червня 2014 року між позивачем та [PERSON] у прості письмові формі був укладений договір позики грошових коштів на суму 90000 гривень, що підтверджується розпискою про передачу коштів (а.с.5) Строк повернення коштів визначений по першій вимозі . 28.10.2016 [PERSON] на ім'я [PERSON] направлена претензія щодо повернення коштів. (а.с.10,11). Станом на 04.11.2016 [PERSON] не виконав свої зобовязання по поверненню коштів. Відповідно до ч 1 ст 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою ст 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Таким чином зобовязання у відповідача виникли на підставі правочину оформленого письмовою розпискою. Зі змісту ст. 625 ЦК України слідує , що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачка просить стягнути лише суму позики, яка становить 90000 гривень . Відповідно до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи наведені докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та стягненню підлягає заборгованість в сумі 90000 гривень На підставі наведеного та

Outcome: approved