Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом в якому просила суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №771 від 01.11.2011 року, укладений між нею та ТОВ «Інтерагроінвест», зареєстрований 16 травня 2012 року в управлінні Держкомзему в Ставищенському районі Київської області у Державному реєстрі земель за № 322420004001970 та скасувати його реєстрацію, а також припинити дію договору оренди земельної частки (паю) від 27 грудня 2004 року, укладений між нею та ТОВ «Інтерагроінвест» та зобов'язати відповідача передати їй земельну ділянку кадастровий № 3224284400:01:009:0018 площею 2,6700 га, розташовану на території Гостромогильської сільської ради Ставищенського району Київської області цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на праві власності відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №919212, зареєстрованого за № 011095500763. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що вона має у своїй власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6700 га, розташовану на території Гостромогильської сільської ради Ставищенського району Київської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №919212, виданого 08 грудня 2010 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів за № 011095500763. До отримання вказаного державного акта, який був їй виданий на підставі того, що вказана земельна ділянка була виділена їй в натурі на основі земельної частки (паю) площею 2,8 в умовних кадастрових гектарах, що належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку(пай), вказана земельна частка (пай) згідно договору оренди земельної частки (паю) від 27 грудня 2004 року, укладеного між нею та ТОВ «Інтерагроінвест», перебувала в оренді у вказаного товариства. Після того, як вона 08 грудня 2010 року отримала державний акт на вказану земельну ділянку, відповідач продовжував використовувати її (земельну ділянку) без належних для того підстав, сплачуючи їй орендну плату в натуральній формі в розмірі, передбаченому договором від 27 грудня 2004 року. 10 липня 2013 року вона уклала договір оренди вказаної земельної ділянки із СФГ «Русь». І вже після цього, у вересні 2013 року від юриста ТОВ «Інтерагроінвест» вона дізналася про існування договору оренди земельної ділянки № 771 від 01.11.2011 року, укладений між нею та ТОВ «Інтерагроінвест», зареєстрований 16 травня 2012 року в управлінні Держкомзему в Ставищенському районі Київської області у Державному реєстрі земель за № 322420004001970, отримавши тоді ж від нього примірник вказаного договору. Проте вказаного договору вона не укладала та не підписувала, що стверджується висновками почеркознавчих експертиз № 12 від 04.03.2014 року та № 28 від 04.06.2014 року, які були проведенні в межах кримінального провадження № 42013100280000015, які були проведені експертами НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області. В судовому засіданні, яке було призначено після отримання результатів судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 01 жовтня 2014 року, яка була проведена експертами Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, які наведені у позовній заяві, не заперечивши того факту, що нею протягом 2012-2014 років, тобто після укладення договору з ТОВ «Інтерагроінвест» отримувалася орендна плата за використання відповідачем, належної їй земельної ділянки. Представник відповідача позов не визнав, мотивуючи тим, що договір оренди земельної ділянки № 771 від 01.11.2011 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Інтерагроінвест», який було зареєстровано 16 травня 2012 року в управлінні Держкомзему в Ставищенському районі Київської області у Державному реєстрі земель за № 322420004001970 в кількості трьох примірників та додатки до нього 01.11.2011 року підписувала особисто позивачка в адміністративній будівлі товариства в присутності [PERSON], який в даний час працює начальником земельного відділу ТОВ «Інтерагроінвест» та який будучи допитаний в судовому засіданні, як свідок підтвердив дані обставини, а також зазначив, що вказана обставина знайшла підтвердження у висновку судової почеркознавчої експертизи від 15.12.2014 року №14199/14200/14-32, проведеної експертами Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачці [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6700 га, яка розташована на території Гостромогильської сільської ради Ставищенського району Київської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №919212, виданого 08 грудня 2010 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів за № 011095500763. До отримання вказаного державного акта, який був їй виданий на підставі того, що вказана земельна ділянка була виділена їй в натурі на основі земельної частки (паю) площею 2,8 в умовних кадастрових гектарах, що належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку(пай), вказана земельна частка (пай) згідно договору оренди земельної частки (паю) від 27 грудня 2004 року, укладеного між нею та ТОВ «Інтерагроінвест», перебувала в оренді у вказаного товариства. В зв'язку із виділенням їй (позивачці) в натурі вказаної земельної ділянки на основі земельної частки (паю) та отриманням нею державного акта серії ЯИ №919212 від 08 грудня 2010 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» 01.11.2011 року було укладено договір оренди земельної ділянки № 771, який був зареєстрований 16 травня 2012 року в управлінні Держкомзему в Ставищенському районі Київської області у Державному реєстрі земель за № 322420004001970. Позивачка стверджує, що ніякого Договору не підписувала і підпис у Договорі оренди виконаний не нею, саме тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та законних інтересів. Проте, всупереч твердженням позивачки в судовому засіданні, за заявою представника відповідача ухвалою суду від 01.10.2014 року була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз, згідно висновку якої від 15.12.2014 року, підписи від імені орендодавця [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки, яка розташована на території Гостромогильської сільської ради Ставищенського району Київської області кадастровий № 3224284400:01:009:0018, земельна ділянка згідно схеми паювання № 969, загальною площею 2,67 га, який був зареєстрований 16 травня 2012 року в управлінні Держкомзему в Ставищенському районі Київської області у Державному реєстрі земель за № 322420004001970 та у додатках до нього (додаток № 1 «Акт приймання передачі земельної ділянки», додаток №2 «Розрахунок орендної плати» виконані [PERSON]. Відповідачем по справі було подано заперечення проти позову, в якому зазначено, що заявлені вимоги позивачки є необґрунтованими та безпідставними, так як до тепер позивач добросовісно виконувала свої обов'язки за Договором оренди та не скаржилася на порушення своїх прав з боку відповідача, а відповідач в свою чергу добросовісно та в повному обсязі виконує свої обов'язки відповідно до Договору. Крім того, на підтвердження укладання спірного Договору оренди та досягнення згоди з усіх істотних умов свідчать відомості в матеріалах справи, згідно яких позивачка отримує орендну плату за користування земельною ділянкою за 2012-2014 роки (а.с. 76). Відносини сторін, пов'язані з орендою землі регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України Про оренду землі»). Згідно із ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет Договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» вказано істотні умови договору оренди землі. Відповідно ч. 1 цієї статті, яка діяла на час укладання спірного Договору оренди істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди ( кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Починаючи з моменту укладення оспорюваного Договору, його умови виконувалися сторонами по справі в повному обсязі - як в частині цільового призначення земельної ділянки, так і в частині своєчасного внесення орендної плати, тобто було досягнуто тих юридичних наслідків, які передбачаються Договором оренди. Враховуючи вищезазначені обставини, вбачається, що при підписанні оспорюваного договору, підписанні акту прийому-передачі та фактичної передачі землі, а також при реєстрації договору оренди землі, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішньому переконанню, а отже в силу ч. 3 ст. 203 ЦК України, ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», підстав для недійсності договору оренди землі - немає. Згідно правової позиції Верховного Суду України в Постановах ВСУ від 25.12.2013 року № 6-94ц13, №6-78цс13, договір оренди може бути визнаний недійсним тільки у випадку фактичного порушення прав однієї зі сторін. У випадку відсутності фактичного порушення прав, визнання Договору оренди землі недійсним лише на підставі формального застосування закону являється не припустимим. Крім того, відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Вищезазначений висновок експертів від 15.12.2014 року №14199/14200/14-32 судової почеркознавчої експертизи, який суд вважає належним та допустимим доказом у даній справі, свідчить про те, що під час укладення та підписання спірного договору оренди земельної ділянки № 771 від 01.11.2011 року волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішньому переконанню. Зважаючи на вищевикладені обставини, перевіривши всі наявні докази, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог. Даний Договір оренди земельної ділянки було укладено без порушення вимог законодавства України. Таким чином суд вважає, що підстав визнавати зазначений Договір оренди землі недійсним - немає.

Outcome: approved