Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що 12.11.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюб було розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.12.2018 року. Від шлюбу народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з позивачкою. Позивач та відповідач не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Відповідач періодично спілкується з сином, забирає його до себе. Після того, як дитина повертається від батька, син на деякий час стає замкнутим, не дуже активно спілкується з позивачкою, проявляє неповагу. Позивач вважає, що відповідач та його батьки негативно відзиваються про неї, зводять на неї наклепи, повідомляють сину неправдиву інформацію про матір. Позивачці відомо, що відповідач звинувачує її у вживанні наркотичних засобів. В зв`язку з чим вона звернула до лікаря-нарколога, за спростуванням таких відомостей. Позивач вважає, що в інтересах сина проживати саме з нею. Вона має постійне місце роботи, має стабільний доход. Має час займатись з дитиною у вечері, гуляти з ним та іншим чином піклуватись про нього. Окрім цього в родині позивачки проживає ще старша донька [PERSON] , [INFO] , яка в разі необхідності допомагає по господарству та догляду за дитиною. Позивачка проживає в трьох кімнатній квартирі в якій створені всі умови для проживання, виховання, утримання дитини. В квартирі обладнана кімната для дитини. З самого дитинства позивачка постійно піклується про дитину, організовує дозвілля, займається вихованням. Спиртними напоями позивачка не зловживає, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Окрім цього у зв`язку з припиненням сімейних відносин з відповідачем, окремим проживанням, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу) щомісячно. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.02.2019 року відкрито провадження у справі, та призначено підготовче провадження на 04.03.2019 року, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.04.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначений розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. Судові витрати обґрунтували підготовкою матеріалів справи та участю захисника у судовому засіданні. Сума гонорару не зазначена в договорі про надання правничої допомоги. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вважає, що дитині буде краще проживати з ним. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала наданий органом опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради висновок. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 12.11.2013 року № [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.11.2018 року № [NUMBER] . Син сторін проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою ПП «Житлосервіс» від 24.11.2018 року. Позивачка працює в ТОВ «Комплекс» з 21.01.2001 року на посаді фармацевта - завідуючої аптечним пунктом, що підтверджується довідкою ТОВ «Комплекс» від 23.11.2018 року. Відповідно до довідки про доходи від 22.11.2018 року позивачка має постійний стабільний дохід. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 22.11.2018 року. Позивач на обліку в ПНД Чернівецької обласної психіатричної лікарні не перебуває, зазначена обставина підтверджується довідкою Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 22.11.2018 року. Відповідно до сертифікату про проходження наркологічного профілактичного огляду від 22.11.2019 року у [PERSON] ознак наркозахворювань не виявлено. Позивачка до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою Міністерства внутрішніх справ України № 0496718. Актом обстеження житлово - побутових умов за грудень 2018 року, який проведений працівниками служби у справах дітей Чернівецької міської ради, встановлено, що діти в родині позивачки забезпечені всім необхідним, у дітей окремі кімнати, є місце для сну, місце для підготовки уроків. Відповідно до довідки Лікарні швидкої допомоги від 05.02.2019 року відповідач - [PERSON] займає посаду лікаря-хірурга та має дохід у вигляді заробітної плати. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 04.03.2019 року враховуючи рівні права батька та матері на проживання з дитиною та її виховання, вік, стан здоров`я та прихильність дитини, ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, та інші обставини, що мають істотне значення орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] із матір`ю [PERSON] . На обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідачем надані суду наступні письмові докази : Довідка від 08.04.2019 року приватного навчально-виховного комплексу «Соломон», про те, що [PERSON] з січня 2019 року щомісячно сплачує за навчання в закладі [PERSON] 1600 грн. Копія квитанції від 05.04.2019 року про сплату [PERSON] на користь ДНЗ «Соломон» 1600 грн. Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Згідно положень ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи принцип рівності прав батьків щодо дитини, взявши до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, її вік, та інші встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що матір малолітнього [PERSON] у повній мірі забезпечила дитині всі необхідні умови для її гармонійного розвитку та проживання. Проте, суд не може надати оцінку запереченням відповідача проти позовних вимог, так як ним не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження не можливості визначення місця проживання дитини з матір`ю. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Черінвецької міської ради що з урахуванням інтересів малолітньої дитини за доцільно визначити місце проживання дитини з матір`ю. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів підлягають задоволенню, так як судом встановлені обставини передбачені ст. ст. 180-182 СК України. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат суд керується ст. 134 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених судових витрат позивачкою надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 768грн. 40коп. Доказів про витрати на правову допомогу суду не надані.

Outcome: approved