Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем є неможливим внаслідок відсутності поваги один до одного, взаєморозуміння. Від шлюбу мають малолітніх дітей, на очах яких відповідач вчиняє фізичне насильство в сім`ї. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2020 справа передана на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2020 відкрито провадження по даній справі, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача підтримала позов, просила розірвати шлюб між сторонами. При цьому пояснила, що шлюбно-сімейні відносини припинені між сторонами на час подачі позову до суду, тобто станом на 20.05 2020, з 01.04.2021 сторони живуть за різними адресами. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Зазначив на те, що з 01.04.2021, дійсно, не проживає за адресою проживання позивачки. Однак, зауважив на те, що станом на день подачі позову [PERSON] остаточно шлюбно-сімейні відносини припинені не були. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.02.2017 між сторонами у даній справі було укладено шлюб, зареєстрований у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №409, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між сторонами остаточно припинені в травні місяці 2020 року внаслідок відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги. Доводи відповідача відносно того, що відносини між ним та позивачкою не припинялися спростовується його ж клопотанням, направленим на адресу суду в червні місяці 2020 року, відповідно до якого він просив надати строк для їх примирення, вважав, що можливе збереження сім`ї. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.08.2020 подружжю був наданий строк для примирення строком на 2 місяці. Проте, примирення між сторонами не відбулося. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved