Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчо-виробниче мале підприємство «Путна» про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлового приміщення: [ADDRESS], посилаючись на наступне. 15.11.2000 року між [PERSON] та Споживчо-виробничим малим підприємством, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчо-виробниче мале підприємство «Путна», було укладеного угоду на будівництво № 159/2000 про будівництво індивідуального боксу в гаражі «Позняки-6а», відповідно до умов якої відповідач зобов'язується своїми силами та засобами, за рахунок залучених від інвесторів коштів, побудувати та передати інвестору бокс в гаражі в термін до 30.01.2000 року по [ADDRESS], а інвестор зобов'язується забезпечити відповідне фінансування об'єкта та прийняти його у свою власність. Угода від 15.11.2000 року передбачає, що позивачці виділяється гаражний бокс № [NUMBER], розташований на 3-му поверсі, при умові його повного інвестування. Позивачкою сплачено передбачену угодою від 15.11.2000 року, вартість гаражного боксу - 27 731,25 гривень, але відповідачем не було передано позивачці вищевказаний гаражний бокс у власність, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Представник позивачки звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивачки та представника, вимоги підтримав та просив суд визнання за позивачкою право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлового приміщення: [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір.. Представник відповідача звернувся до суду з письмовими поясненнями, в яких позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, та просив суд розглядати справу за його відсутності. Суд, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2000 року між [PERSON] та Споживчо-виробничим малим підприємством, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчо-виробниче мале підприємство «Путна», було укладеного угоду на будівництво № 159/2000 про будівництво індивідуального боксу в гаражі «Позняки-6а», відповідно до умов якої відповідач зобов'язується своїми силами та засобами, за рахунок залучених від інвесторів коштів, побудувати та передати інвестору бокс в гаражі в термін до 30.01.2000 року по [ADDRESS], а інвестор зобов'язується забезпечити відповідне фінансування об'єкта та прийняти його у свою власність. Угода від 15.11.2000 року передбачає, що позивачці виділяється гаражний бокс № [NUMBER], розташований на 3-му поверсі, при умові його повного інвестування. Позивачкою сплачено передбачену угодою від 15.11.2000 року, вартість гаражного боксу - 27 731,25 гривень, але відповідачем не було передано позивачці вищевказаний гаражний бокс у власність, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Згідно довідки № 631/06/L від 02/06/2016, позивачка сплатив повну вартість будівництва боксу. Таким чином позивачка виконала умови угоди на будівництво № 159/2000 від 15.11.2000 року про інвестування будівництва індивідуального боксу в гаражі «Позняки-6а», але як вбачається з матеріалів справи відповідач не передав право власності на гаражний бокс позивачу. 30.01.2009 року гаражний комплекс по [ADDRESS] введено в експлуатацію, згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, затвердженого Розпорядженням ДРДА від 30.01.2009 року за № 79. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 876 ЦК України, власником об'єкта будівництва або результату інших робіт є замовник. Договір укладений між позивачкою та відповідачем є різновидом договору підряду, а отже позивачка має право на результат будівельних робіт, виконаних відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття нерухомого майна до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Стаття 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» передбачають, що право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВМП «Путна» про визнання права власності, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved