Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 03.02.2014 року. [INFO] в них народився син [PERSON],, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка в судове засідання не з'явилася подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона здійснює догляд за малолітнім сином, не має змоги працювати і одержувати самостійний заробіток, тому потребує утримання від відповідача, який працездатний, тому має можливість надавати грошову допомогу на її утримання та на утримання сина, однак в добровільному порядку не виконує свій обов'язок, що стало причиною звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач у судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 ч.1 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Статтею 182 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст.191 ч.1 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Про те, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі, свідчить копія свідоцтва про її народження серія [NUMBER] від [INFO], відповідний актовий запис за № 2.(а.с.4) Згідно ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 84 ч.4 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на день розгляду судом справи позивачка не працює, так як здійснює догляд за сином [PERSON], отже, має право на утримання від відповідача до досягнення їхнім сином трирічного віку, відповідач по справі працездатний, має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини та дружини, інших утриманців не має, однак в добровільному порядку не виконує свій батьківський та подружній обов'язок, тому, з урахуванням матеріального становища відповідача, який не працевлаштований та не має стабільного доходу, суд вважає за необхідним позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 650 гривень щомісячно та на користь позивачки на утримання останньої аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, ст.ст.80, 84, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial