Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його наступним. Відповідно до розпорядження Ужгородського міського голови «№ 48 від 04.02.2013 року та наказу № 12 від 04.02. 2013 року відділу охорони здоров'я Ужгородського ї міської ради [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Ужгородською міською поліклінікою, працюючи на посаді головного лікаря. Розпорядженням № 133 від 22.04.2014 року в.о. Ужгородського міського голови - секретаря ради Щадея В.І. позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків. Підставою для накладення дисциплінарного стягнення, відповідно до розпорядження стали доповідні колишнього начальника відділу охорони здоров'я Брецко М.Ю. від 08.04.2014 року № 32/29-3 та заступника міського голови Фленька В.Ю. від 18.04.2014 року № 22. Вказане розпорядження позивачка вважає незаконним, таким, що винесене з особистих мотивів у зв'язку з тим, що жодних дисциплінарних проступків вона не вчиняла, трудової дисципліни на порушувала та належним чином та в повному обсязі виконувала всі посадові обов'язки, визначені посадовою інструкцією. Зокрема [PERSON] вказує на те, що при винесенні розпорядження не було враховано того, що з 28.03.2014 року по 25.05.2014 року вона була тимчасово непрацездатною по хворобі і відповідно позбавлена можливості давати будь-які пояснення та захищати охоронювані законом права та інтереси. З огляду на зазначене та те, що застосування до неї стягнення у вигляді догани проведено не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, позивачка просить визнати незаконним та скасувати розпорядження в.о. Ужгородського міського голови - секретаря ради Щадея В.І. «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON]» № 133 від 22.04.2014 року. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та письмових додаткових пояснень до справи. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов. Представник третьої особи відділу охорони здоров'я Ужгородської міської ради в судове засідання не з'явився, хоч повідомлявся своєчасно про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази у їх сукупності, суд прийшов наступного висновку. Вивчивши зміст позовних вимог, судом встановлено, що позивачка [PERSON] не згідна з розпорядження № 133 від 22.04.2014 року в.о. Ужгородського міського голови - секретаря ради Щадея В.І. щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності - оголошення догани за неналежне виконання службових обов'язків. Згідно ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV КЗпП України). Відповідно судом, розглядаючи спір про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, необхідно з'ясувати: в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у відповідності до розпорядження Ужгородського міського голови № 48 від 04.02.2013 року та наказу № 12 від 04.02.2013 року відділу охорони здоров'я Ужгородської міської ради перебуває у трудових відносинах з Ужгородською міською поліклінікою, працюючи на посаді головного лікаря Ужгородської міської поліклініки. Згідно з розпорядженням в.о. міського голови, секретаря ради Щадей В № 133 « Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON]» від 22.04.2014 року на головного лікаря Ужгородської міської поліклініки [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани у відповідності до ст. 147 КЗпП України за неналежне виконання службових обов'язків. Підставою для даного розпорядження вказано: доповідні начальника відділу охорони здоров'я Брецко В.Ю. від 08.04.2014 року № 32/29-3 та заступника міського голови Фленька В.Ю. від 18.04.2014 № 22. В судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням сесії Ужгородської міської ради від 19.12.2013 року № 1152 «Про передачу приміщень» припинено право оперативного управління на визначені приміщення Ужгородської міської поліклініки (гол. лікар [PERSON]) та передано такі від Ужгородської міської поліклініки Ужгородському міському центру первинної медико-санітарної допомоги (а.с.30 ). Відповідно до доручення № 29-19/39 від 07.02.2014 року начальника відділу охорони здоровя Брецко М.Ю. головного лікаря МП [PERSON] зобов'язано підготувати та надати у відділ охорони здоровя до 20.02.2014 року перелік матеріальних цінностей (визначені попередньо комісією), які будуть передані з балансу МП, МДКЛ на баланс Центру ПМСД (а.с. 68 ). Як вбачається з акту комісії щодо факту відсутності актів прийому - передачі будівель (а.с. 85 ) станом на 28.03.2014 рік доручення № 29-19/39 від 07.02.2014 року начальника відділу охорони здоровя Брецко М.Ю. не виконано. У відповідності до Посадової інструкції головного лікаря Ужгородської міської поліклініки [PERSON], затвердженої 03.02.2014 року начальником відділу охорони здоров'я Ужгородської міської ради Брецко М.Ю. головний лікар у своїй діяльності підпорядкований відділу охорони здоров'я Ужгородської міської ради. Вивчаючи посадові обов'язки головного лікаря судом встановлено, що головний лікар Ужгородської міської поліклініки здійснює керівництво діяльність поліклініки, несе персональну відповідальність за невиконання покладених на заклад завдань перед міським головою, відділом охорони здоров'я, визначає ступінь відповідальності працівників поліклініки. Позивачка в позовній заяві заперечує наявність дисциплінарних проступків та порушень трудової дисципліни, переконує про належне виконання її посадових обов'язків. Разом з тим такі твердження позивача спростовуються вище наведеними письмовими матеріалами справи, а також наданих позивачкою письмових пояснень № 164/04-10 від 28.02.2014 року (а.с. 76-77 ) та в судовому засіданні, з яких вбачається, що фактично нею не виконувались доручення начальника відділу охорони здоровя Брецко М.Ю. у зв'язку з тим, що вони видавались на підставі рішення сесії міської ради від 19.12.2013 року № 1152 «Про передачу приміщень», яке [PERSON] вважає протиправним і яке вона оскаржила до суду. Стаття 139 КзпП України передбачає, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно. Своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір. З огляду на дане положення судом встановлено, що перелік компетенцій головного лікаря [PERSON] є вичерпним. Компетенція не виконувати доручення начальника відділу охорони здоров'я Брецко М.Ю., з якими фактично [PERSON], перебуває у трудових відносинах і яким підпорядковується, вищезазначеним переліком посадових обов'язків не передбачено. У відповідності до вищевказаного, розпорядження в.о. міського голови, секретаря ради Щадей В № 133 « Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON]» від 22.04.2014 року через неналежне виконання головним лікарем її посадових обов'язків є правомірним. Разом з тим суд зобов'язаний перевірити, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення. Строки та порядок застосування дисциплінарних стягнень регламентується ст.ст. 148 і 149 Кодексу законів про працю України. Положенням ч. 1 ст. 148 КЗпП України встановлено, що «дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця із дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці». При огляді письмових доказів, доданих позивачкою, а саме листків непрацездатності, встановлено, що з 28.03.2014 року по 25.05.2014 рік [PERSON] перебувала на лікарняному. Відповідно до керуючих роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», накладення дисциплінарного стягнення чи розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в цей день працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Це встановлено і ст.148 КЗпП України. Ця норма Закону фактично забороняє накладення дисциплінарних стягнень під час хвороби і перебування працівника у відпустці, оскільки виключає цей термін з періоду часу, під час якого можна застосувати дисциплінарне стягнення. Згідно з вимогами ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При цьому, згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення і за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. В судовому засіданні на підставі письмових доказів та усних пояснень, наданих сторонами встановлено, що письмові пояснення від [PERSON] з приводу порушення нею трудової дисципліни ( невиконання доручень вищестоячих органів) не відбирались. Узагальнюючи зазначене, суд приходить до висновку, що накладення дисциплінарного стягнення, зокрема догани, можливе лише за наявності працівника на роботі, що відповідно передбачено законодавством про працю і яким встановлена можливість пролонгації (подовження) строку накладення дисциплінарного стягнення на порушника через виключення періоду його перебування у відпустці із загального місячного строку, установленого законом для накладення стягнення з моменту виявлення проступку, передбачено триденний строк для ознайомлення працівника під розписку з наказом про накладення стягнення, зобов'язано відібрати письмові пояснення за фактом порушення дисципліни в порушника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України.) Не дотримання зазначеного може слугувати підставою для визнання (під час розгляду трудового спору) процедури накладення дисциплінарного стягнення порушеною. Наведене дає суду підстави вважати про недотримання відповідачем встановленої чинним законодавством процедури застосування дисциплінарного стягнення. З таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вімига про скасування розпорядження щодо накладення дисциплінарного стягнення є обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved