Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, відповідно до якого просить дозволити малолітній [PERSON], [INFO] виїжджати за межі України без дозволу її батька - [PERSON] В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбу з 28.07.2007 року. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 30.10.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, шлюбні відносини між сторонами припинено, позивачка разом із дитиною проживає [ADDRESS]. Відповідач фактично не спілкується зі малолітньою дитиною, дитина знаходиться на утриманні позивачки, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На теперішній час позивачка не має можливості виїхати з дитиною за межі України - на територію РФ - з метою оздоровлення, оскільки у добровільному порядку відповідач нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд доньки за кордон не надає, не обґрунтовуючи свою відмову, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилась - надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився - надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Від представника третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що в період з 28.07.2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 30.10.2012 року, яке набрало законної сили 12.11.2012 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER], [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], а [PERSON] - її матір'ю. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. На теперішній час позивачка має намір поїхати разом із малолітньою дитиною на територію РФ з метою оздоровлення малолітньої дитини, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька малолітньої [PERSON] - відповідача у справі, позивачка це зробити не може. Відповідно до посилань позивачки у добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд доньки за кордон, не мотивуючи свою відмову будь-якими об'єктивними доводами. Проте при розгляді судом даної справи [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав, та не заперечував проти надання згоди на виїзд малолітньої дитини за кордон. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини - [PERSON] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд малолітній [PERSON], [INFO] за кордон. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved