Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що 27.02.2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 19/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Пасіонарії в м. Одесі. Нерухоме майно складало 13/60 частин домоволодіння і належало померлій на підставі Рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 26.08.1975р. За життя [PERSON], залишила заповіт за яким все своє майно заповідала їй. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, у видачі свідоцтва їй відмовлено, оскільки в 1992 році було проведено розрахунок ідеальних часток і [PERSON], стало належати 19/100 частин домоволодіння. Разом із тим, [PERSON], не здійснила переоформлення правовстановлюючих документів, отже відсутня державна реєстрація права власності за [PERSON], на спадкове майно тобто мати, за життя, не здійснила державної реєстрації права власності на 19/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Пасіонарії в м. Одесі. Відсутність реєстрації права власності унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходили. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] належало на праві власності 13/60 частин домоволодіння № 15 по вул. Пасіонарії в м. Одесі, що підтверджується Рішення Ленінського районного суду м. Одеси № 2-1359 від 26.08.1975р., зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 12.09.1975р., (34-28стр.-5520р.). Під час проведення інвентаризації домоволодіння № 15 по вул. Пасіонарії в м. Одесі від 15.05.1992 року за № 111/3- було здійснено перерахунок ідеальних часток та [PERSON], стало належати 19/100 частин домоволодіння, іншим співвласникам стало належати [PERSON] 13/100 частин, [PERSON] 19/100, [PERSON] 49/100 частин домоволодіння. Інші співвласники здійснили державну реєстрацію належних їм часток домоволодіння та отримали свідоцтва про право власності. 12.10.2012 року [PERSON], склала заповіт за яким, все належне їй на час смерті майно, заповідала [PERSON], (а.с. 5). 27.02.2015 року [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 4). Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену частину домоволодіння. [PERSON], у встановлений законом строк, подала заяву про прийняття спадщини. За відсутності державної реєстрації ідеальної частки 19/100 частин домоволодіння, що належала [PERSON], на час смерті після перерахунку, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає можливим встановити факт належності [PERSON], на день смерті 27 лютого 2015 року, 19/100 частин домоволодіння № 15 по вул. Пасіонарії в м. Одесі. Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема з правочинів. В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позовпро визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON], підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця за заповітом у нотаріальному порядку. На підставі ст. ст. 328, 392, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved