Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В позовній заяві вказала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі , однак з серпня 2013 року у вказаній квартирі не проживає. До теперішнього часу відповідачка не зняла себе з реєстраційного обліку за вказаною адресою, тим самим порушує права позивачки, як власника спірного житла. У зв'язку з чим [PERSON] просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою. У судове засідання позивачка не з'явилася, надіслала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена в порядку, встановленому законодавством. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачці належить квартира [ADDRESS]. (а.с.4,5). Згідно копії особового рахунку [NUMBER], [PERSON] з 26.12.2003 року зареєстрована в спірній квартирі (а.с.35). Відповідно до акту, складеного комісєю ККП «КК «Західна» від 05.03.2014 року, [PERSON] з серпня 2013 року не проживає в [ADDRESS] (а.с.36). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 63 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає, що відповідачка, яка не припиняє своєї реєстрації в квартирі, що належить позивачці, порушує право останньої користуватися та розпоряджатися майном на свій власний розсуд, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та задовольняє їх в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 63, 71,72, 150 ЖК України,

Outcome: approved