Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом , посилаючись на те, що [INFO] року померла її бабця ,[PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 0,6763 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Добровлянської сільської ради , кадастровий номер 2622881900:02:001:0054 у відповідності до Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ІФ №014387. За життя , 07.02.2002 року , [PERSON]був складений заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу. При зверненні позивачкою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва на право власності за заповітом на спадкове майно, їй було відмовлено, через виявлені в документації на спадкове майно розбіжностей в місці розташування земельної ділянки : «Підмихайлівська сільська рада», «Добровлянська сільська рада». Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що бабця отримала Державний Акт на право приватної власності на землю у 2000 році, де і було зазначено, що земельна ділянка розташована на території Підмихайлівської сільської ради , оскільки село Добровляни входило до Підмихайлівської сільської ради , а з2005 року після від»єднання с. Добровлян від Підмихайлівської сільської ради та створення нової територіальної адміністративної одиниці, а саме Добровлянської сільської ради, земельна ділянка [PERSON] розташована на території Добровлянської сільської ради, а до вказаного Державного Акту зміни не були внесені. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла бабця позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). 07.02.2002 року [PERSON] був складений заповіт, яким на випадок смерті все належне їй майно заповіла [PERSON] . Даний заповіт посвідчений секретарем Підмихайлівської сільської ради (а.с.10). При зверненні позивача до державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини за заповітом їй було відмовлено, через виявлені в документації на спадкове майно розбіжностей в місці розташування земельної ділянки : «Підмихайлівська сільська рада», «Добровлянська сільська рада» (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що мова в документах йде про одну і туж земельну ділянку, яка в різний час належала до юрисдикцій різних сільських рад : Підмихайлівської та Добровлянської , які видавали на неї певні документи . Спадкодавець [PERSON] отримала Державний Акт на право приватної власності на землю у 2000 році, де і було зазначено, що земельна ділянка площею 0,6763 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Підмихайлівської сільської ради. (а.с.14). А у відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 2600944522014 від 22.10.2014 року , місце розташування земельної ділянки вказано село Добровляни Калуського району.(16) Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.10.2014 року №05-09/210 нормативна грошова оцінка земельної ділянки розміром 0,6800 га, розташованої на території Добровлянської сільської ради складає 8 322,26 грн. (а.с.19) . У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено , що інших спадкоємців, які мають претензії до спадкового майна немає. Відповідач не заперечуює проти задоволення позовних вимог . Таким чином , суд приходить до висновку , що за позивачем слід визнати право на спадкове майно. На підставі наведеного та

Outcome: approved