Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімум для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову посилалася на те, що з 09.08.2008 року до 04.11.2011 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції актовий запис №130, свідоцтво серії [NUMBER] . Позивач зазначає, що спільне життя з чоловіком не склалось та рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2011 року за ініціативою відповідача шлюб між сторонами розірвано. Син проживає разом з позивачем, знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку, тому вимушена вирішувати питання про стягнення аліментів на утримання дитини шляхом звернення до суду з відповідними позовними вимогами. В зв*язку з чим, позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти на користь позивача. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.03.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини передано для розгляду до Фрунзенського районного суду м. Харкова Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків 17 травня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін по справі. 10.08.2021 від відповідача в особі адвоката Рисенко В.М. надійшов відзив на позовну заяву. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила їх задовольнити. Крім того пояснила, що не мешкають з колишнім чоловіком 10 років, відповідач платить кошти на дитину але аліменти сплачуються не регулярно, різні грошові суми 100,200 грн., особисто не приймає участі у житті дитини. Вважає, що чоловік приховує свої доходи, тому вона звернулася до суду щоб все було за законом. Відповідач [PERSON] \~до суду\~не з*явився,\~представник відповідача\~адвокат Рисенко\~В.М.\~в судовому\~засіданні вказав,\~що позовні\~вимоги відповідач\~визнає частково.\~Також зазначив,\~що твердження\~позивача не\~відповідає дійсності,\~про те\~що відповідач\~не сплачує\~грошові кошти.\~До лютого\~місяця перераховував\~кошти,\~з моменту\~подання позову\~з березня\~по червень\~-\~сплачував по\~1200\~грн.\~щомісячно.\~На теперішній\~час хворіє,\~було долучено\~до відзиву\~медичні діагнози\~відповідача.\~(анемія\~гастрит,\~хвороба серця\~та інші),\~зазначене просив\~врахувати при\~винесені рішення.\~Відповідач частково\~визнає вимоги,\~визнає 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму на\~неповнолітню дитину,\~оскільки на\~теперішній час\~не має\~постійного місця\~працевлаштування.\~З грудня\~2016\~року по\~грудень 2019\~року відповідач\~проходив військову\~службу за\~контрактом в\~2\~розвідувальній роті\~військової частини\~ [NUMBER] ,\~в тому\~числі в\~зоні Антитерористичної\~операції /\~Операції Об`єднаних\~сил.\~Внаслідок проходження\~військової служби\~стан здоров`я\~відповідача значно\~погіршився. Військову пенсію не отримує, бо не звертався для того, щоб її отримувати. Просив суд задовольнити позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 01.07.2021р. до досягнення повноліття Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2028 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом 297. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 03.03.2009 серії [NUMBER] ). Згідно зазначеного свідоцтва про народження, позивачка зазначена матір`ю дитини, відповідач батьком Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2011 року шлюб, зареєстрований 09 серпня 2008 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 297, між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] розірвано. Згідно наданого паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] та згідно пояснень позивача на теперішній час мешкає за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, що не заперечується представником відповідача у судовому засіданні та підтверджується актом про мешкання від 01.02.2021 складеного сусідами позивача. Відповідно до\~наданих стороною\~відповідача доказів,\~вбачається,\~що [PERSON] . З грудня 2016 року по грудень 2019 року відповідач проходив військову службу за контрактом в 2 розвідувальній роті військової частини [NUMBER] , в тому числі в зоні Антитерористичної операції / Операції Об`єднаних сил. Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини [NUMBER] від 28.11.2017р. № 1786 [PERSON] були поставлені медичні діагнози: «Стан після перенесеної вторинної залізодефіцитної анемії середнього ступеню тяжкості. Хронічний атрофічний гастрит у стадії ремісії. Ішемічна хвороба серця: дифузний кардіосклероз. Астеничний синдром соматогенний обумовлений. Спондилогенна дорсалгія. Відповідач надав суду виписку з його карткового рахунку в АТ КБ «Приват Банк» за період з 10.02.2017 року по 10.06.2021 року, з якої вбачається, що від відповідача на рахунок позивача надходили грошові кошти певною періодичністю. Останній платіж, який передував даті надходження позову до суду 10 лютого 2021 року в розмірі 1200,00 грн., останній платіж 10 червня 2021 року в розмірі 1200,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статей\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей не звільняє його від обов`язку сплати аліментів, без належних та допустимих доказів погіршення матеріального стану у зв`язку із народженням дитини у іншому шлюбі (постанова ВС від 28.05.2021 року, справа № 715/2073/20). Доводи відповідача, що він приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини не впливають на висновки суду про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання сина. Доводи відповідача про проживання дитини разом з його матір`ю та перебування на його утриманні, що могло би бути підставою для відмови у позові, не підтверджуються належними та допустимими доказами, крім того фактичне місце проживання дитини зазначене за адресою проживання матері, а законним представником дитини визначено позивача. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, з метою забезпечення найкращих інтересів сина сторін суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, гарантованому законом з урахуванням сплачених платежів відповідачем. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином,\~виходячи з\~принципу розумності\~та справедливості\~та враховуючи,\~що відповідно\~до ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» прожитковий\~мінімум від\~дітей віком\~до 6\~років:\~з 1\~січня -\~1921\~гривня,\~з 1\~липня -\~2013\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2100\~гривень;\~дітей віком\~від 6\~до 18\~років:\~з 1\~січня -\~2395\~гривень,\~з 1\~липня -\~2510\~гривень,\~з 1\~грудня -\~2618\~гривень,\~суд задовольняє\~позовні вимоги\~та визначає\~розмір аліментів\~ на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1/4\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~щомісячно,\~починаючи з\~05.03.2021\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття з урахуванням сплачених платежів відповідачем. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами, а саме, з відповідача підлягає стягненню в доход держави 1% від розміру задоволених вимог по позові, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно наданого посвідчення [NUMBER] виданого 21.02.2018 р. відповідач [PERSON] учасник бойових дій. Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. \~ \~ \~ \~В зв*зку з зазаначеним, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved