Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, вказавши в заяві, що 15 травня 1981 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. У шлюбі у них народився син, [PERSON], [INFO]. Восени 2015 року чоловік повідомив, що він має намір розірвати шлюб. У теперішній час позивачка [PERSON] являється непрацездатною особою, отримує пенсію за віком і потребує матеріальної допомоги від чоловіка, який працює і отримує пенсію за віком значно вищу ніж позивачка, крім того, вона хворіє і не може нести витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідач працює директором ТОВ «Сільськогосподарська компанія «Киев», а також директором Селянського (фермерського) господарства «Віктор» і тому має можливість надавати позиваці матеріальну допомогу. Позивачка згодом змінила позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] аліменти на своє утримання в розмірі ? частини заробітку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову. Відповідач [PERSON] позов не визнав, направив до суду письмові заперечення проти позову (а.с.85-86) вказавши, що він до вересня 2016 року дійсно займав вказані у позовній заяві посади, а саме директора ТОВ «Сільськогосподарська компанія «Киев», а також директора Селянського (фермерського) господарства «Віктор», але 12 вересня 2016 року він був звільнений з займаних посад і його дохід складається лише з пенсійного забезпечення. Крім того, [PERSON] має від першого шлюбу сина [PERSON], [INFO], яки мешкає у м.Краснодар РФ та займається підприємницькою діяльністю, а також спільний син, [PERSON], [INFO], який мешкає у м.Києві та працює військовослужбовцем, не одружений та дітей не має. Зазначені особи мають можливість надавати позивачці матеріальну допомогу у разі її потреби. Просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст.11, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Судом встановлено, що 15 травня 1981 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджуєтьсяя свідоцтвом про шлюб ІІІ-АГ № 369211, виданим 15.05.1981 року ВРАГС Октябрьського райвиконкому м.Краснодар (а.с.7). Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 11.11.2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.102). Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно із ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Ст..7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність визначено: з 1 травня 1312 грн., з 1 грудня 1373 грн. Згідно довідки № 217 від 16.01.2017 року позивачка [PERSON] перебуває на обліку у Пенсійному фонді України Дніпровського району м.Запоріжжя і з грудня 2016 року розмір її пенсії становить 1359,65 грн. (а.с.99). На а.с.88 міститься наказ № 127-к від 12.09.2016р. про припинення трудового договору між [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством «Віктор», на а.с.90 наказ № 25-к про припинення трудового договору між [PERSON] і Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарська Компанія «Киев», що спростовують твердження позивача та її представника про отримання відповідачем заробітної плати в цих підприємствах та можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В процесі розгляду справи позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що розмір пенсії, яку вона отримує, менший за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Крім того, у судове засідання представником відповідача надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якої, 11.04.2017 року позивачем [PERSON], іпн [NUMBER] за договором купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було придбано квартиру № 158 загальною площею 80,1 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м. у будинку № 2-б по вул.Авіаконструктора Антонова в м.Києві (а.с.115). Доводи представника позивача про те, що без подальшого надання [PERSON] матеріального забезпечення з боку відповідача, її доходи не тільки не забезпечують прожиткового мінімуму, а взагалі не надають їй можливості для існування, суд відхиляє з наведених вище підстав, оскільки у розумінні ч.4 ст.75 СК України, позивач не довела, що є такою, яка потребує матеріальної допомоги. У відповідності до ст..88 ЦПК України, стягненню з відповідача не підлягає судовий збір. На підставі викладеного і ст.ст.10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст.75, 76, 77. 79. 80 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: dismissed