Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з уточнюючим позовом, який вона підтримала в судовому засіданні про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона (до шлюбу [PERSON]) є донькою свого батька [PERSON], який помер 16.07.2011 року. За життя її батько [PERSON] мав у приватної власності будинок за адресою с. Орлівщина,Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Нова, 20. Їй було відомо, що батько продав цей будинок [PERSON], про що існувала розписка, тому вона вважала, що будинок проданий батьком та спадкового майна після смерті батька не існує. Після смерті батька вона не подавала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, так як крім будинку спадкового майна в її батька не має. У 2013 році вона дізналась, що [PERSON] не є власником будинку її батька. Вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, померлого 16.07.2011 року, і отримала відмову, в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що вона пропустила строк подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, який закінчився 16 01.2012 року, тому, що в період з 05.01.2012 року по 18.01.2012 року вона хворіла, та не змогла звернутися до нотаріальної контори. Позивачка просить вважати, що вона пропустила строк звернення для прийняття спадщини з поважної причини, та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 16.07.2011 року. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може надати додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивачці позов підтримала у повному обсязі, суду дала пояснення, аналогічні вищевикладеним, просить суд вважати пропущений позивачкою строк для прийняття спадщини з поважної причини, в звязку з хворобою та лікуванням. Представник відповідачки позов не визнав, суду пояснив, що позивачка та її представник в судовому засіданні не довели наявності поважних причин, які перешкоджали позивачки звернутися з заявою про прийняття спадщини в період з 16 липня 2011 року по 16 січня 2012 року. Крім того, в період з 05.01.12 р. по 18.01.2012 року позивачка працювала на посаді медсестри КЗ «Дніпропетровська обласна фізіотерапевтична лікарня» Солоний Лиман», на листку непрацездатності не перебувала. Пояснення самої позивачки у якості свідка, що вона вимушена була працювати у вищевказані дні, тому не знаходилась на лікарняному, а також пояснення свідка сімейної медсестри, яка робила позивачка у вказані дні уколи, що давала позивачки можливість лікуватися і ходити на роботу, нічим не підтверджуються, а у матеріалах справи є письмові докази, що у вказані дні позивачка працювала, не знаходилась на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, у неї відсутній лікарняний листок. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що дана справа розглядалась судами першої, апеляційної інстанції, які прийшли до висновку про задоволення позову, вважаючи, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. Визначено [PERSON] додатковий строк 3 місяця для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 16 липня 2011 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2015 року судові рішення по даній справі скасовані , справа передана на новий судовий розгляд. Судова колегія зазначила, що безспірних доказів поважності причин пропуску для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка не надала. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для поданням ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилась 13 травня 1973 року, її батьком є [PERSON]. 15 грудня 1990 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 16 липня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті батька [PERSON], позивачка не зверталась у встановлений законодавством шестимісячний строк їз заявою про прийняття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 16.07.2911 року, звернулась його донька [PERSON]. Інших спадкоємців не встановлено. Позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька 03.06.2013 року, тобто з пропуском строку, визначеного для прийняття спадщини. Постановою нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 03 червня 2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 16 липня 2011 року, в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1269,1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропусти строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка зазначила таки причини пропуску строку для прийняття спадщини: що вона не знала про наявність спадкового майна, а також те, що вона хворіла з 05.01.2012 року по 18.01.2012 року. Суд вважає, що незнання спадкоємцем про наявність спадкового майна не є підставою вважати поважною причиною пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини. Спадкоємець [PERSON] помер 16.07.2011 року, спадкоємці повинні були звернутися з заявою про прийняття спадщини в строк з 16 липня 2011 року по 16 січня 2012 року. [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що протягом 6-ті місяців вона не могла звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, померлого 16.07.2011 року, за сімейними обставинами: вона працювала, її дочка навчалася, а вона піклувалася за неповнолітньою онучкою. А з 05.01.2012 року по 18.01.2012 року вона хворіла на гострий бронхіт, але на лікарняному листку не була, а продовжувала працювати, оскільки вона працює медсестрою фізіотерапевтичного відділення санаторію «[PERSON] лиман» і на той час прибуло значна кількість пацієнтів до санаторія. Вона не була на лікарняному листку тому, щоб її не звільнили за скороченням. До нотаріальної контори вона звернулась тільки 03.06.2013 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно з 05.01.2012 р. по 18.01.2012 року згідно призначенням лікаря, вона, як сімейна медсестра, робила позивачка уколи для лікування гострого бронхіту вранці і ввечері щоденно, у неї вдома. Незважаючи на хворобу, позивачка ходила на свою роботу. Судом встановлено, що в період з 05 січня 2012 року по 18 січня 2012 року позивачка [PERSON] проходила лікування в Знаменівський амбулаторії загальної практики сімейної медицини КЗ « Центр первинної медико-санітарної практики сімейної медицини Новомосковського району» з діагнозом: гострий затяжний обструктивний бронхіт, що підтверджується довідкою медичного закладу від 30.01.2014 року, листом медичного закладу, копією амбулаторної картки. Згідно листа Комунального закладу в період з 05.01.2012 року по 18.01.2012 року позивачка [PERSON] працювала на посаді медичної сестри з фізіотерапії та на листку непрацездатності не перебувала. Проаналізувавши вищезазначені докази, а саме характер захворювання позивачки, відсутність стаціонарного лікування, що повинне бути підтверджено листком непрацездатності, лікування на дому, але в той же час робота на посаді медсестри фізіотерапевтичного відділення повний робочий день, не свідчить про наявність істотних труднощів для спадкоємця для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори і не є причиною, повязаною з обєктивними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, як передбачено п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Пленум Верховного суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Суд вважає, що безспірних доказів поважності причин пропуску для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка не надала. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed