Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивачка звернуласья до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона та її покійний чоловік [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в м.Маріуполі. [INFO] року помер [PERSON] Позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовили у видачі документів на спадщину, оскільки право власності на частку квартири належної спадкодавцю не зареєстровано в Реєстрі прав власності. Враховуючи викладене позивачка була вимушена звернутися до суду та просить визначити їй та померлому [PERSON] ідеальні частки в квартирі [ADDRESS] по 1/2 частині кожному, а також визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку спадкування, після смерті [PERSON] Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Наливай О.С., яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.355 ч.1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст.372 ч.2, 3 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 28.04.1994 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупоьського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1130. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому, але не визначену частку квартири [ADDRESS] в м.Маріуполі. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині визначення ідеальних часток власників квартири [ADDRESS] знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно cт.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно відповіді Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори від 10.04.2015 року в справах нотаріальної контори наявна спадкова справа №546/2014 до майна померлого [PERSON] З заявою про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась дружина померлого [PERSON] Постановою Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.03.2015 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки свідоцтво про право власності на квартиру немає відмітки про державну реєстрацію перехода права власності на вказану частку квартири із зазначенням документа на підставі якого відбувся такий перехід. Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Вимоги даної норми власником частки квартири [PERSON] виконані не були. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень п.1.ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування також є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved