Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод користування житловим приміщенням, та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що 14 березня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, із зазначеного часу позивач та відповідач проживали за адресою: [INFO]. Зазначена квартира належить позивачу на підставі Свідоцтва на право власності на житло від 30 травня 1998 року. Оскільки квартира була приватизована позивачем до укладення шлюбу зазначена квартира не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. В подальшому шлюб між позивачем та відповідачем згідно рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року було розірвано. Із зазначеного часу відповідач почав проживати окремо. Як відомо позивачу відповідач проживає в [INFO], продовжуючи бути зареєстрованим в квартирі позивача, чим перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю оскільки позивачу нараховують комунальні платежі відповідно до зареєстрованих осіб, позивач не може оформити житлову субсидію тощо. Будь-які договірні відносини щодо користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем відсутні, відповідач не є членом сім'ї позивача оскільки, як зазначено раніше, шлюб між колишнім подружжям розірвано. В добровільному порядку відповідач зніматись з реєстраційного обліку не бажає, в зв'язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. У позові позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням . В судове засідання позивачка надала заяву, у якій підтримала позовні вимоги, вказані в позові в повному обсязі, просила їх задовольнити . Відповідач, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання до судового засідання ( через засоби масової інформації газета «Запорізька Правда» від 22.12.2016 р.) до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу за відсутністю сторін У відповідності до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач є власником вказаної квартири ( а.с.7). 12.02.2016р шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с.9) Разом з тим у квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], який фактично з липня 2015 року. у квартирі не мешкав, фактичне місце мешкання його невідоме ( а.с.16) Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі, бо в судовому засіданні встановлено, що відповідачі понад один рік не мешкає в квартирі без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved