Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який в ході розгляду уточнила та просить провести поділ спільного сумісного майна подружжя грошових коштів згідно ринкової вартості відчуженого транспортного засобу легкового автомобіля ЗАЗ DAEWOO LANOS реєстраційний номер [NUMBER] вартість 95766 грн. стягнувши з [PERSON] на її користь грошову компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля в сумі 47883 грн., а також понесені судові витрати по справі. Позов обґрунтовує тим, що з 23 вересня 2005 року по 27 березня 2014 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 27 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В період шлюбу за спільні сімейні кошти 28.03.2013 року сторонами у справі було придбано легкових автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO LANOS реєстраційний номер [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я [PERSON] . Після розірвання шлюбу сторонам в добровільному порядку вирішити поділ спільного сумісного майна не вдалося, а тому позивачка і звернулася до суду. Враховуючи, що автомобіль був проданий [PERSON] , а також є неподільною річчю і не підлягає реальному розподілу, таким чином єдиним способом поділу автомобіля є стягнення грошової компенсації за Ѕ частину вартості спірного автомобіля. Відповідачем по справі [PERSON] було подано зустрічний позов, який в ході розгляду справи уточнив та просив суд встановити факт того, що [PERSON] та [PERSON] , з 01 травня 2014 року по 16 вересня 2017 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу; визнати спільною сумісною власністю сторін набутий під час спільного проживання однією сім`єю транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску; провести поділ спільного сумісного майна подружжя грошових коштів згідно ринкової вартості відчужених транспортних засобів легкового автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 95766,00грн., та легкового автомобіля ВАЗ 21093 реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 62700,00грн., стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у сумі 16 533,00грн., шляхом сплати грошових коштів з депозитного рахунку суду на користь [PERSON] , які перераховані [PERSON] на депозитний рахунок суду 18 жовтня 2018 року, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи. Зустрічний позов обґрунтовує тим, що з 23 вересня 2005 року по 27 березня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання, у шлюбі, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 березня 2014 року шлюб між сторонами був розірваний. Проте з 01 травня 2014 року [PERSON] та [PERSON] відновили сімейні відносини та почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 16 вересня 2017 року: постійно спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, грошові кошти, які отримували як дохід, являлися спільним сімейним бюджетом. За час спільного проживання, за спільні сумісні кошти, сторонами було придбано майно: транспортний засіб легковий автомобіль ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] - під час проживання в зареєстрованому шлюбі та транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер [NUMBER] придбаний 01.07.2017 року під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Оскільки станом на сьогоднішній день [PERSON] заперечує його право спільної сумісної власності на транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер [NUMBER] та вважає його своєю особистою власністю, що відповідно змусило позивача за зустрічним позовом звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник уточнений первісний позов підтримали та просили суд його задовольнити, проти зустрічної позовної заяви заперечували та просили суд відмовити в її задоволенні. [PERSON] пояснила, що у березня 2014 року між нею та [PERSON] було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу із [PERSON] , через пару місяці продовжили спільно проживати разом. Проживали в орендованій квартирі до 2016 року, як одна сім`я. Потім з`їхали на квартиру до батьків [PERSON] у [ADDRESS] та разом проживали до березня 2017 року. З цього часу вона окремо одна разом із сином проживала в іншій квартирі до вересня 2017 року. Автомобіль ВАЗ 21093 було придбано у липні 2017 року за кошти батька та зареєстровано на її ім`я. Вони добровільно вирішили, що автомобіль ЗАЗ Lanos залишається у її користуванні, автомобіль ВАЗ у користуванні [PERSON] Автомобіль ЗАЗ Lanos було придбано за спільні кошти, а автомобіль ВАЗ 21093 було придбано за кошти її батька. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник заявлений первісний позов [PERSON] визнали частково. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Крім того зазначив, що автомоібль ВАЗ 21093 був придбаний ними за спільні кошти в період спільного проживання з [PERSON] . Даний автомобіль обирав та купував він сам. Родичі [PERSON] при купівлі не були присутні. Оскільки автомобіль ЗАЗ Lanos був зареєстрований за ним, то було вирішено автомобіль ВАЗ 21093 зареєструвати за [PERSON] Автомобілем ВАЗ 21093 користувався він, а автомобілем ЗАЗ Lanos користувалася [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому надав покази, що на даний час він являється чоловіком [PERSON] . Вони познайомилися у березні 2017 року. Вона працювала торговим представником та їздила на машині ЗАЗ Lanos. Почали зустрічатися, а потім почали проживати разом з травня 2017 року. Вона проживала одна разом із сином. Одружилися 08 червня 2018 року та разом проживали у в/м 12 в м. Прилуки більше року у квартирі, що винаймала [PERSON] Автомобіль ВАЗ 21093 було придбано у липні 2017 року за кошти [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що він є батьком [PERSON] . У період шлюбу [PERSON] та [PERSON] у кредит було придбано автомобіль ЗАЗ Lanos. Він дав 1 тисячу доларів США, а потім допомагав виплачувати кредит. У 2014 році його дочка розлучилася. Після розлучення вони зійшлися та проживали разом у в/м 12 в м. Прилуки та на початку 2017 року вони роз`їхалися. Вона одна винаймала квартиру та проживала одна за адресою [ADDRESS] . Пізніше вирішили із дружиною придбати дочці машину ВАЗ 21093. Гроші він позичав у знайомого фермера під розписку у суми 49 тисяч гривень. Машину було зареєстровано на його дочку. Свідок [PERSON] в судовому надав покази, що із сім`єю [PERSON] вони дружили, разом із [PERSON] він працював. [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою [ADDRESS] , а потім переїхали до батьків у будинок [ADDRESS] та проживали разом до осені 2017 року. Приходили до нього до дому у гості, спілкувалися на вихідних. [INFO] року приходили до нього на день народження у кафе « Сова ». Вели себе як звичайна сім`я. Машина ВАЗ 21093 купувалася у липні 2017 року. Біля їхнього будинку де вони проживали стояло дві машини ВАЗ 21093 та Ланос. Проте, що [PERSON] проживає одна не знав. Машина ВАЗ була зареєстрована на [PERSON] . Після того як вони розійшлися з вересня 2017 року машиною Ланос користувалася [PERSON] , а ВАЗ 21093 користувався [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому надав покази, що із сім`єю [PERSON] вони дружили. Сім`я [PERSON] та [PERSON] проживали разом як подружжя. Потім розлучилися. З 2014 року проживали за адресою [ADDRESS] до 2015 року. Потім проживали у квартирі батьків [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Десь раз у місяць вони зустрічалися із ними. Він приїздив із своєю сім`єю до них у гості. У липні 2017 році відмічали день народження [PERSON] у кафе « Сова », де [PERSON] та [PERSON] були разом, як одна сім`я. Спільне проживання було припинено у вересні 2017 року, оскільки речей [PERSON] у квартирі не було. У вересні 2017 року дізнався, що [PERSON] переїхала на іншу квартиру. С ким проживала [PERSON] він не знає. Свідок [PERSON] в судовому надала покази, що [PERSON] та [PERSON] знає з 2010-2011 року, вони являються кумами. На той час вони проживали за адресою [ADDRESS] . У 2015 році переїхали у квартиру батьків [PERSON] . Проживали вони разом десь до кінця вересня 2017 року. У березні 2017 року були на дні народженні [PERSON] у них вдома. [INFO] були разом присутні на дні народженні її сина. Машиною Ваз 21093 вони приїжджали до них до дому разом декілька разів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що [PERSON] винаймала у неї квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . У квартирі вона проживала разом із сином. Більше у квартирі вона нікого не бачила. Проживала у даній квартирі один рік. [PERSON] вона не бачила. За квартиру кошти передавала [PERSON] . Пізніше бачила із нею чоловіка [PERSON] з яким вона теж передавала кошти за квартиру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що із [PERSON] являється друзями. Він був запрошений разом із своєю сім`єю на день народження до [PERSON] , [INFO] в кафе « Сова ». На дні народженні була присутня сім`я [PERSON] та [PERSON] . Вони сиділи поруч з ними та брали участь у конкурсах. Вели себе як подружжя. Заслухавши пояснення сторін їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З урахуванням пояснень свідків [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили спільне проживання сторін як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, підтвердили ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету, а також оглянутих в судовому засіданні фотознімків суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю у період з 01 травня 2014 року по 16 вересня 2017 року . У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із вимогами ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» застосування ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно п. 22 вище вказаної постанови Пленуму вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до роз`яснень викладених п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми . У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно ч.ч.4, 5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як встановлено в судовому засіданні сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання в шлюбі з 23 вересня 2005 року по 27 березня 2014 року та однією сім`єю без шлюбу з 01 травня 2014 року по 16 вересня 2017 року було набуто наступне майно: Транспортний засіб легковий автомобіль ЗАЗ Lanos реєстраційний номер [NUMBER] , ринкова вартість якого згідно висновку експерта № С056/18 від 10.07.2018 року становить 95766 грн. 00 коп. Транспортний засіб легковий автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер [NUMBER] , ринкова вартість якого згідно висновку експерта № С056/18 від 10.07.2018 року становить 62700 грн. 00 коп. Враховуючи те, що на даний час транспортні засоби відчужені, суд приходить до переконання, що поділу підлягають грошові кошти згідно ринкової вартості автомобілів, частки яких є рівними. 18 жовтня 2018 року на депозитний рахунок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області [PERSON] було сплачено грошові кошти у сумі 16 533,00грн. як компенсацію за різницю у вартості спірного майна. При встановлених обставинах, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Належних та допустимих доказів про придбання транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21093 реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску батьком [PERSON] за власні кошти позивачкою за перівісним позовом суду не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді: судового збору у розмірі 1144 грн. 73 коп., витрат за проведення експертиз в розмірі 3150 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 5000, а всього на загальну суму 9294 грн. 73 коп.

Outcome: approved