Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.02.2019 року між нею та відповідачкою був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу садиби розташованої по [ADDRESS] . Посвідчити нотаріально даний договір сторони домовилися не пізніше 01.03.2019 року. В той же час відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна і до цього часу такий договір не укладено. Тому позивачка просила визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка вказала, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову не заперечила. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З договору купівлі-продажу (а.с. 9), вбачається що [PERSON] продала [PERSON] за 66000 грн., належну їй садибу, розташовану по [ADDRESS] , [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту (а.с. 12-16) та довідки бюро технічної інвентаризації (а.с. 11) зазначена садиба складається з житлового будинку дерев`яного під літ. «А», 1922 року побудови з верандами під літ. «а» - дерев`яною, під літ. « [NUMBER] » - шлакоблочною, тамбуром під літ. «а2» цегляним, загальною площею - 68,0 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., надвірних будівель і споруд а саме: сараю шлакоблочного під літ. «Б», сараю дощатого під літ. «Г», погреба цегляного під літ. «п/г», огорожі дощатої «№ 1-2» та земельної ділянки загальною площею 0,1385 га, з яких: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,0495 га та ведення особистого підсобного господарства 0,0890 га. При укладенні договору купівлі-продажу відповідачка зобов`язувалася посвідчити його нотаріально у строк до 01.03.2019 року. Однак, право власності [PERSON] на придбане майно до цього часу належним чином не оформлене, оскільки відповідачка всіляко ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо його усіх істотних умов, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для визнання за позивачкою права власності на спірне майно.

Outcome: approved