Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Проте, на даний час шлюб розірвано. Від даного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, після чого виплата аліментів припинилася. З 1.09.2012, син поступив і став навчатися в Хмельницькому університеті управління та права на денній формі навчання на платній основі без надання стипендії і буде навчатися по 1.07.2016. До 01.07.2015, за рішенням суду відповідач сплачував аліменти на утримання сина, який навчається. З 01.09.2015, син продовжив навчання і буде навчатися до 01.07.2016.. Навчання сина в університеті, витрати на придбання підручників, зошитів потребує великих коштів, це все здійснюється за її рахунок, відповідач матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим вона змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 21.09.2015 і до закінчення сином навчання. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала і просить суд їх задоволити. Відповідач позов не визнав, та пояснив суду, що він не має змоги оплатити вказані кошти, в звязку з тим, що на сьогоднішній день ніде не працює, являється пенсіонером. Окрім того перебував в зоні АТО, після чого потребує лікування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб розірвано (а.с.5). Як свідчить копія свідоцтва про народження, в шлюбі народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 6), батьком якого є відповідач. Згідно довідки виданої виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району від 10.09.2015 за №1931, син знаходиться на утриманні позивачки (а.с.7). Син [PERSON], навчається в Хмельницькому університеті управління та права на денній формі навчання на платній основі без надання стипендії, про що свідчить довідка від 10.09.2015 за № 506. Термін навчання закінчується 01 липня 2016 року (а.с.8). Дитина потребує грошової допомоги для навчання та проживання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча являється його батьком. В звязку з вищевикладеним, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав: Обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків. Коли діти проживають з матір'ю, позов про стягнення аліментів пред'являється до батька. На дітей, які виховуються батьком, аліменти стягуються з їх матері. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне положення платника аліментів і дійшов до висновку про те, що відповідач є працездатною особою, і спроможний платити аліменти на утримання повнолітнього сина. Відповідно до ст. 199 СК України, батьки зобовязанні утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними 23-річного віку, або до моменту закінчення навчання, якщо останні продовжують навчатися за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З аналізу даної правової норми випливає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. Але участь матері і батька у додаткових витратах на дитину не обовязково має бути рівною. Вирішуючи питання чи є навчання дитини в навчальному закладі на платній основі особливими обставинами, суд враховує положення ст. 53 Конституції України, якою визначено право на освіту, а також гарантії встановленні ст. ст. 28, 29 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією\~50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року та ратифікованої Постановою ВР\~№ 789-XII від 27.02.91 року. Згідно вказаних гарантій держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема, забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів, в тому числі освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі. Таким чином, суд вважає, що здобуття вищої освіти і є ті особливі обставини, які спрямованні на розвиток дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач знаходився в зоні АТО, після чого потребує лікування, враховуючи вимоги ст. 182 ч.2 ЦПК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому суд вважає необхідним зазначити в рішенні мінімальний розмір аліментів, задовольнивши позовні вимоги позивача частково, а саме стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Приймаючи до уваги, що відповідач перебував в зоні АТО, в звязку з чим, було зупинено розгляд справи, аліменти підлягають стягненню з часу розгляду справи по суті. Крім того, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 367 п. 1 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487, 20 грн. та 150 грн. понесенні витрати за надання правової допомоги . На підставі викладеного,

Outcome: approved