Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивачка\~ звернулася до суду з зазначеним позовом, та просить постановити рішення, яким стягнути на її\~ користь в інтересах повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка є студенткою 1-го курсу Тараклійського державного університету імені [PERSON] (Республіка Молдова), денної форми навчання аліменти з батька [PERSON]І у розмірі 100.00 гривен щомісячно до закінчення навчання 2019 року. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки, продовжує навчання в університету імені [PERSON], а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. \~ Будучи присутньою в судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку, надала пояснення з підстав зазначених в позові (а.с.41). Третя особа на стороні позивачки [PERSON] до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Підтримала позовні вимоги, просила їх також задовольнити та справу розглядати у її відсутність, про що надала відповідну заяву (а.с.22). Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду повідомлявся за адресою свого постійного місця реєстрації: вул. Архітектурна, буд.8-а м. Болград, Одеська область (а.с.18), а також за адресою фактичного проживання, вказаною в позовній заяві: вул. Шкільна, № 53, с. Новоселівка, Саратський район, Одеська область (а.с.17, 25, 32, ). Усі повідомлення повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає, або за спливом терміну зберігання (а.с.20-21, 26-27, 28-29, 37-38, 39-40). На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідач була повідомлений через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» № 97 (4920) від 10.12.2016 року (а.с.36). З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації - відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не надав. \~ \~ \~ \~ Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. \~ \~ Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової\~ системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. \~ \~ \~ \~ Зі згоди позивачки\~ суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.41). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про\~ часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідач є батьком доньки позивачки, яка також є третьою особою по справі, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ЖД №257954 (а.с.8). 27 липня 2016\~ року третя особа [PERSON] досягла повноліття (а.с.5), та є студенткою Тараклійського державного університету імені [PERSON] (Республіка Молдова), денної форми навчання за спеціальністю «Музика», без отримання стипендії. Термін навчання з 01.09.2015 року по 2019 рік (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітнього дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). З матеріалів справи та наявних у справі доказів вбачається, що донька позивачки, третя особа по справі дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання (а.с.10). Позивачка, зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.3-4). [PERSON], яка є студенткою, та син [PERSON], 13.09.2006 року перебувають на утриманні позивачки (а.с.9). Згідно рішення Болградського районного суду Одеської області від 12.04.2016 року, справа № 497/662/16-ц з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання дітей по 600.00 гривен на кожного (а.с.12-14). Будучи присутнім під час розгляду цієї справи № 497/662/16-ц відповідач стверджував, що не має постійного місця роботи, працює механізатором по найму у приватних осіб, і в середньому на місяць заробляє 1000 -2000 гривен. Дане рішення відповідач не оскаржував, та Саратським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого на підставі названого рішення. Згідно розрахунку заборгованості від 17.10.2016 року, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів за період з 30.03.2016 року по 30.09.2016 року в розмірі 7\~200.00 гривен (а.с.42-43). Таким чином, відповідач не сплачує аліменти на утриманні дітей, які відповідно перебувають на повному утриманні позивачки. Згідно пояснень позивачки вона самостійно сплачує кошти за проживання доньки в гуртожитку - 2150 лей на рік, що підтверджується наданим договором про проживання в гуртожитку Тараклійського державного університету (а.с.45), та наданими квитанціями (а.с.46-48), страхування життя (146 лей), мобільний звязок (90 лей), проїзд з гуртожитку до інституту, та в зворотному напрямку (2 рази х 4 лей х 22 дні на місяць) 176 лей, проїзд до м. Болград та в зворотному напрямку двічі на місяць (4 рази х 30 лей) 120 лей, індивідуальні заняття фортепіано (2 рази на тиждень х 30 лей) 240 лей. Тобто, обовязкові та необхідні витрати на доньку [PERSON] складають мінімум 1073 лей щомісяця, що за курсом НБУ 1.33 гривен за 1 лей (а.с.44) становить 1\~416.00 гривен. По твердженню позивачки, так як донька навчається музиці, вона має необхідність виїжджати на різні музичні фестивалі, конкурси. Для цього потрібно купувати спеціальні концертні костюми, а це також значні затрати. Крім того, вона, позивачка самостійно несе витрати на одяг, взуття, продукти харчування, засоби особистої гігієни, лікувальні засоби, канцелярські приналежності, підручники, тощо. Працюючи головним економістом Бюджетного відділу Фінансового управління Болградської районної державної адміністрації, зі слів позивачки вона отримує середню заробітну плату біля 3 000 гривен на місяць, але цих коштів не достатньо для утримання двох дітей. Відповідачу суд неодноразово пропонував подати пояснення, заперечення, та усі наявні у нього докази особисто, або через представника (а.с.17, 25, 32, 36). Однак відповідач не скористався своїм правом, проігнорував пропозицію суду, в судове засідання не прибув, та жодних доказів не подав. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоровя як відносно позивачки, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи.\~ Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від\~ 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Слід зазначити, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб станом на 01.12.2016 року становить 1550.00 гривен. Таким чином, 30 відсотків прожиткового мінімуму для третьої особи [PERSON] в даній справі складає 465.00 гривен. Тобто, розмір аліментів не може бути меншим ніж зазначена сума. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 700.00 гривен щомісячно,\~ на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги з 29.09.2016 року, оскільки\~ статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до закінчення навчання або досягнення дитиною 23 років. Строк закінчення навчання червень 2019 року. Крім цього, в звязку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551.20 гривен. На підставі викладеного і

Outcome: partial