overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини, а саме доньки Софії, [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого у них народилася одна дитина, яка повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач працездатний, має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, однак у добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги не надає, її вихованням не займається, тому просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги змінила та просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Відповідач у судовому засіданні змінений позов визнав. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2013 року у виконкомі Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між гр. [PERSON], [INFO] та гр. [PERSON], [INFO], актовий запис № 10. За час шлюбу у них народилася одна дитина, а саме донька Софія, [INFO]. Також встановлено, що відповідач не надає належним чином матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність обставин, передбачених ст.182 СК України, а саме: у відповідача відсутні інші діти, непрацездатні члени сімї, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров`я дитини є задовільний, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа: відділ Держземагенства в Кіцманському районі про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла її мама [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з земельних ділянок згідно Державного акту серії ЧВ № 076114, площею 1,0486 га та Державного акту серії ЧВ № 076418, площею 1,0871 га . Вказує на те, що вона та відповідач по справі являються спадкоємцями цього майна за законом після смерті їхньої матері і мають право на рівні частки спадкового майна, а саме по ? частині кожної земельної ділянки. Зазначає, що в управлінням спадковим майном він вступила своєчасно, однак на даний час не може прийняти дане спадкове майно оскільки у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому просила задовольнити позов. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про підтримання позову та просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судовому засіданні визнав позов повністю та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в яких позов про визнання права власності на спадкове майно, визнають та просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути при проведенні судового засідання та ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону і не порушує законних прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб. На підставі ст.ст. 317, 328, 392, 1225, 1261, 1265, 1268 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа: Кіцманський районний сектор Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 25 серпня 2004 року вона являється власником житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться за адресою в [ADDRESS]. В даному господарстві крім позивача зареєстрований її зять [PERSON] Однак, у вищевказаному господарстві з квітня місяця 2013 року відповідач не проживає, так як виїхав у невідомому напрямку. Вказує на те, що вона неодноразово, у добровільному порядку, зверталася до [PERSON], про зняття з реєстрації, однак він відмовлявся, а тому просила задовольнити позов. Позивачка в судове засідання не з'явився, хоча подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Так, судом встановлено, що на підставі договору дарування від 25 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області, позивачці на праві власності належить домоволодіння, яке знаходиться за адресою в [ADDRESS].Однак, у вищевказаному господарстві крім позивачки зареєстрований відповідач по справі [PERSON]. Згідно довідки Кліводинської сільської ради та акту обстеження житлово-побутових умов, вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS], але з квітня місяця 2013 року за вказаною адресою не проживає. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача мотивуючи тим, що 08 вересня 2012 року між ними був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Малостружківської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, актовий запис №1 від 08 вересня 2012 року. Під час шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Новоушицького районного суду від 21 липня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом із позивачкою, відповідач проживає окремо. Позивачці важко самостійно, власними силами утримувати дитину, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 500 гривень. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 квітня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Малостружківської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 21 липня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 01 серпня 2014 року. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що визначений позивачкою спосіб стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі відповідає обставинам справи та не суперечить підставам його призначення. При визначені розміру аліментів суд, відповідно до положень ст.ст.80, 84, 182 СК України, бере до уваги відомості про матеріальне становище платника аліментів, а також приймає до уваги матеріальне становище позивачки та їх спільної дитини, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає разом із позивачкою і знаходяться на її повному утриманні. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до положень ст.180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою індивідуальним обов'язком як батька, так і матері дитини. З огляду на викладене, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 500 гривень. Згідно із положеннями ст.183 СК України аліменти на утримання дитини належить стягувати до досягнення дитиною повноліття. В силу ст.88 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір зі спору майнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача мотивуючи тим, що 12 лютого 2011 року між ними був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, відповідач допомоги на утримання дитини не надає, а тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки, аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходу до досягнення нею повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-БВ №083580 від 12 лютого 2011 року, виданого Зеленокуриловецькою сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, сторони зареєстрували шлюб 12 лютого 2011 року, про що зроблено актовий запис №1. Згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-БВ №152400 від 25 липня 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Зеленокуриловецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Зеленокуриловецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області №726 від 07 вересня 2015 року, на утриманні позивачки знаходиться донька [PERSON]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що визначений позивачкою спосіб стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає обставинам справи та не суперечить підставам його призначення. При визначені розміру аліментів суд, відповідно до положень ст.ст.80, 84, 182 СК України, бере до уваги відомості про матеріальне становище платника аліментів, а також приймає до уваги матеріальне становище позивачки та їх спільної дитини, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає разом із позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до положень ст.180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою індивідуальним обов'язком як батька, так і матері дитини. З огляду на викладене, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно із положеннями ст.183 СК України аліменти на утримання дітей належить стягувати до досягнення ними повноліття. В силу ст.88 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір зі спору майнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача мотивуючи тим, що 21 квітня 1990 року між ними був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивачці важко самостійно, власними силами утримувати неповнолітню дитину, оскільки вона не працює, змушена вишукувати періодичні заробітки. Відповідач від виховання та надання будь-якої допомоги сину відмовився, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі 500 гривень, позов підтримала з підстав викладених у заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснив, що він не працює, проте отримує пенсію по інвалідності в сумі 2200 гривень та кожного місяця дає гроші сину. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 травня 2000 року, виданого Малостружківською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідок Малостружківської сільської ради №287, 292 від 20 квітня 2015 року та 22 квітня 2015 року [PERSON] ніде не працює з 10 липня 2007 року та на її утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON]. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що визначений позивачкою спосіб стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, відповідає обставинам справи та не суперечить підставам його призначення. При визначені розміру аліментів суд, відповідно до положень ст.ст.80, 84, 182 СК України, бере до уваги відомості про матеріальне становище платника аліментів, а також приймає до уваги матеріальне становище позивачки та їх спільної дитини, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає разом із позивачкою і знаходяться на її повному утриманні. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до положень ст.180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою індивідуальним обов'язком як батька, так і матері дитини. З огляду на викладене, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання дитини в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно. Згідно із положеннями ст.183 СК України аліменти на утримання дитини належить стягувати до досягнення дитиною повноліття. В силу ст.88 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір зі спору майнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача мотивуючи тим, що з 2007 року проживала з ним у незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. З 2015 року сторони разом не проживають, і коштів на утримання дитини відповідач не надає, хоча матеріально забезпечений, а тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що працює офіційно та має змогу сплачувати аліменти на утримання сина. Заслухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 серпня 2010 року, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки Новоушицької селищної ради №614 від 13 лютого 2017 року, на утриманні позивачки знаходяться її син [PERSON], 2007 року народження. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що визначений позивачкою спосіб стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає обставинам справи та не суперечить підставам його призначення. При визначені розміру аліментів суд, відповідно до положень ст.ст.80, 84, 182 СК України, бере до уваги відомості про матеріальне становище платника аліментів, а також приймає до уваги матеріальне становище позивачки та їх спільної дитини, які потребують матеріальної допомоги, оскільки проживає разом із позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до положень ст.180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою індивідуальним обов'язком як батька, так і матері дитини. З огляду на викладене, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Згідно із положеннями ст.183 СК України аліменти на утримання дітей належить стягувати до досягнення ними повноліття. В силу ст.88 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір зі спору майнового характеру. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 10.11.2007 року. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що відповідач зловживає алкоголем, вчиняє скандали, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей. На даний час вони разом не проживають, вона разом із дітьми проживає у своїх батьків. Просить шлюб розірвати, дітей залишити на проживання при ній. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлений позов підтримала, вважає, що період який надавався судом їм на примирення результатів не дав, наполягає на розірванні шлюбу, дітей просить залишити на проживання при ній. Відповідач [PERSON] заявлений позов про розірвання шлюбу не визнав, вважає, що щлюб можна зберегти, однак термін який надавався на примирення тільки частково змінив їх відносини. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що подружжя разом не проживає, спільного господарства не ведуть, за час, що їм надавався судом для примирення сторони не примирилися, позивачка настоює на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами . Згідно вимог ст..150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані поважати дитину . У відповідності до вимог ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків . В судовому засіданні встановлено, що між батьками малолітніх дітей фактично досягнуто згоди того, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] будуть проживати за місцем проживання своєї матері [PERSON]. Шлюб грунтується на добровільній згоді обидвох сторін, а тому при наполяганні позивачки на розірвання шлюбу є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача. Позов мотивує тим, що одружилася із відповідачем 16 жовтня 2008 року. Від спільного проживання у них народилася двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. В якості підстав розірвання шлюбу наводить те, що в сім'ї постійно виникають конфлікти, сварки. Як правило конфлікти провокуються відповідачем у стані алкогольного сп'яніння. При цьому тиск здійснюється не тільки на неї, а й на малолітніх дітей. Спроби налагодити сімейне життя закінчилися провалом. Вона живе в постійному страху за себе та за дітей. Подальше спільне життя за таких обставин неможливе, оскільки агресивна поведінка чоловіка негативно впливає не тільки на її фізичний та психічний стан (депресія, безсоння, нервовість), але й на психічні стани дітей (нервозність, відсутність апетиту). Примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити на проживання при ній. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій заявлений позов підтримує, просить шлюб розірвати, дітей залишити при ній. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом належним чином був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. У судовому засіданні встановлено, що позивачка настоює на розірванні шлюбу, так як перебуває у стані постійного стресу, неодноразово зверталася в суд із аналогічним позовом, спільне проживання в шлюбі суперечить інтересам позивачки та її неповнолітніх дітей. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України. ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вирішуючи питання проживання дітей суд виходить із вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України згідно якої місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки відповідач позовні вимоги не заперечив та в судове засідання не з'явився, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved