Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000,00 гривень на кожну дитину, щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до повноліття дітей, посилаючись на те, з відповідачем вона перебуває у шлюбі, від якого народилися зазначені діти, які спільно проживають з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобов'язаний це робити. Їй відомо, що відповідач працює, але неофіційно, у зв'язку з чим має нерегулярний мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов [PERSON] з підстав, що зазначені у позові. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Бучацький В.В. позовні вимоги [PERSON] визнав частково та пояснив суду, що відповідач [PERSON] згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільних дітей у розмірі по 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] тимчасово не працює, проживає разом з батьками, які є пенсіонерами. Крім того, відповідач сплачує кредити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обов'язком батьків утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 03 жовтня 1998 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Арцизького району, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7). Як видно із копій свідоцтв про народження [PERSON], він народився [INFO], [PERSON] народився [INFO], відповідач [PERSON] є їх батьком, а позивачка - матір'ю (а.с. 5 - 6). Згідно довідки виконавчого комітету Арцизької міської ради Одеської області № 3970 від 25.10.2016 року діти сторін у справі проживають разом із матір'ю в [ADDRESS] (а.с. 8). В підтвердження свого матеріального стану позивачка надала суду довідку, видану Управлінням пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області, з якої вбачається, що вона працює у ТОВ «АТБ Маркет» та отримує заробітну плату (а.с. 38). В підтвердження свого матеріального стану відповідач надав суду копію трудової книжки згідно якої він в наявний час не працює, свідоцтво про своє народження та копію пенсійного посвідчення матері, згідно якого вона є пенсіонером за віком. Також відповідачем надано копії відомостей про отримані ним кредити та про їх сплату (а.с. 24 - 35). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Отже, обов'язок батьків з утримання своєї дитини виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати свою дитину є безумовним, однак відповідач від виконання цих обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним має нерегулярний мінливий дохід, на що посилалася позивачка у позові та її представник у судовому засіданні та що не спростовував відповідач та його представник. Таким чином, враховуючи, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд, визначаючи розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на користь позивачки на утримання дітей враховує матеріальне становище матері, а також матеріальне становище батька дітей - платника аліментів, який, як було встановлено судом в наявний час не працює. Судом при визначенні розміру аліментів також враховується, що Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (в якому перебувають діти сторін), встановлений з 1 січня у розмірі 1 689,00 гривень. Таким чином, з урахуванням принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дітей, суд приходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 850,00 грн. щомісяця на кожну дитину, який в силу ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 26.10.2016 р. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640,00 гривень. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: partial