Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Камянка-Дніпровська, [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила на те, що вона та її син [PERSON], проживають [INFO], кв. 2 по вул. Набережна в м. Камянка-Дніпровська з 1996 року. Вказана квартира належала [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майно. Згідно з рішенням виконавчого комітету № 216 від 17.12.1996 року Камянсько-Дніпровської міської ради народних депутатів було вирішено: затвердити рішення опікунської ради, протокол № 6 від 16.12.1996 року, призначивши [PERSON] піклувальником над [PERSON], [INFO] та її майном та встановити місце проживання [PERSON] та [PERSON] [ADDRESS]. 12.10.1998 року [PERSON] померла. Вони з сином проживають у квартирі, сплачують податки. Таким чином, більше двадцяти років відкрито володіють квартирою. На сьогодні вони залишились єдиними добросовісними володільцями та користувачами вказаної квартири, вважають, що їхнє право на квартиру набуте правомірно та повинно бути визнано за набувальною давністю. Відповідно до державного акту серії І-ЗП № 025356 їй на праві приватної власності належить земельна присадибна ділянка площею 0,08 га, яка розташована за цією ж адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, документів на підтвердження поважності причин неявки до суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, враховуючи доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, той факт, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.12.1997 року. Рішенням виконавчого комітету Камянсько-Дніпровської міської ради народних депутатів Запорізької області від 17.12.1996 року № 216 затверджено рішення опікунської ради, протокол № 6 від 16.12.1996 року, призначено [PERSON] піклувальником над громадянкою [PERSON] та її майном. Встановлено місце проживання [PERSON] та [PERSON] по вул. Набережній, 61/2 в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області. 12 жовтня 1998 року [PERSON] померла. Відповідно до листа Камянсько-Дніпровської державної нотаріальної контори Запорізької області від 13.09.2016 року після смерті 12.10.1998 року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва ніхто не звертався. Позивачка [PERSON] разом з сином понад двадцять років проживає та доглядає за квартирою, регулярно сплачує комунальні послуги, проводить капітальні та поточні ремонти, утримує квартиру у належному стані. Відповідно до ч.1\~ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним, володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. При вирішенні спорів про набувальну давність необхідно ураховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися у повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; Така правова позиція викладена у п. 6 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за №24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Безтитульне володіння\~це фактичне володіння, яке не спирається на які не будь правові підстави набувальної давності і розповсюджується на випадки фактичного, безтитульного володіння чужим майном. За змістом ст. 344 ЦК України визначаються ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме:\~володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.\~\~ Як зазначається в ст. 181 ЦК України, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безпритульного (незаконного) володіння чужим майном. До нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких без непропорційного збитку для їх призначення є неможливим (жилі будинки, насадження, майнові комплекси). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Оскільки [PERSON] вже на протязі більш ніж 20 років відкрито, очевидно для всіх та безперервно володіє та користується кв. № 2, розташованою в буд. № 61 по вул. Набережній в м. Камянка-Дніпровська Запорізької області, є всі підстави для задоволення вимог про визнання за нею права власності за набувальною давністю. Позивачка довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України,

Outcome: approved