Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ФОП [PERSON] та просить розірвати договір купівлі-продажу від 04 лютого 2014 року, укладений між нею та відповідачем; стягнути з ФОП [PERSON] на її користь завдаток у сумі 4\~000, 00 грн., суму матеріальної шкоди у розмірі 4\~000, 00 грн.; та моральну шкоду у розмірі 15\~000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04 лютого 2014 року позивачка, з метою придбання мякого кутка в ТЦ «Мега-дом» у магазині «Zlata Mebel» загальною вартістю 8\~500, 00 грн., у звязку з відсутністю в цей день в наявності даного кутка, передала власнику магазину ФОП [PERSON] завдаток у розмірі 4\~000, 00 грн. Іншу частину вартості позивачка зобовязалась оплатити в день доставки їй мякого кутка в кінці березня місяця 2014 року. Однак, до цього часу куток позивачці доставлений не був, та сума завдатку також не була повернута. На вимоги позивачки повернути їй кошти відповідач не реагує, та свої зобовязання виконувати відмовляється. Також [PERSON] зазначає, що у звязку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобовязань, їй завдана моральна шкода, яка полягає в незручностях, що доводиться їй терпіти у звязку з невиконанням зобов'язань відповідачем. [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та подали заяву про розгляд справи в заочному порядку. ФОП [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення судової повітки. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивачки про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивачки та її представника, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями\~ст. 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Порушення цивільних прав, невиконання або неналежне виконання договірного зобов'язання тягне для особи, що заподіяла шкоду, чи боржника певні невигідні для них майнові та інші правові наслідки, в тому числі цивільно-правову відповідальність. За ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 571 ЦК України сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Судом встановлено, що 04 лютого 2014 року [PERSON] з метою придбання мякого кутка «Форт» в ТЦ «Мега-дом» у магазині «Zlata Mebel» загальною вартістю 8\~500, 00 грн., та у звязку з відсутністю в цей день в наявності даного кутка, передала власнику магазину ФОП [PERSON] завдаток у розмірі 4\~000, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою-рахунком. Згідно довідки-рахунку відповідач зобовязався доставити [PERSON] вищевказаний товар в кінці березня місяця 2014 року, після чого позивачка повинна була оплатити решту вартості товару. Таким чином, вищевказані правовідносини можна вважати усним договором купівлі-продажу, а грошову суму, передану позивачкою в забезпечення виконання вказаного договору у розмірі 4\~000, 00 грн. згідно вимог ст. 570 ЦК України, можна вважати завдатком. Відповідач був зобовязаний надати товар належної якості у встановлені строки, що передбачено ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, в порушення наведеного, умови договору відповідачем у встановлений строк, тобто до кінця березня 2014 року, виконані не були. Більш того, на неодноразові вимоги [PERSON] про виконання договору та надання їй мякого кутка, відповідач обіцяв виконати зобовязання пізніше. Крім того, позивачка зясувала в фірмі виробника, яка знаходиться в [PERSON], що замовлення від ФОП [PERSON] на виготовлення мякого кутка «Форт» не здійснювалось. Таким чином, свої зобовязання відповідач не виконав, не доставив позивачці належний за договором мякий куток, не повернув на вимоги позивачки суму завдатку у розмірі 4\~000, 00 грн. Тому, у звязку з невиконанням відповідачем договірних зобовязань, у позивачки виникло право на звернення за захистом своїх прав на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки про розірвання договору від 04 лютого 2014 року, стягнення з ФОП [PERSON] на її користь суми завдатку в розмірі 4\~000, 00 грн., а також суми завданих невиконанням договірних зобовязань шкоди в розмірі 4\~000, 00 грн. на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 571 ЦК України. Щодо стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом також встановлено, що невиконання вищевказаних зобовязань відповідачем завдало [PERSON] моральну шкоду, яка полягає в незручностях, що доводиться терпіти позивачці у звязку з відсутністю в неї протягом тривалого часу мякого кутка, на який вона розраховувала. Такий стан речей викликає у неї душевні страждання та негативно впливає на психологічний стан. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тому, що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за можливе задовольнити їх частково, виходячи із принципу розумності та справедливості, та стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 500, 00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial