Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] у м. Чернівці померла її бабуся [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.03.2002 року її бабусі [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , загальною площею 19,70 кв.м., в тому числі житловою 11,70 кв.м. 06 червня 2006 року [PERSON] склала заповіт на ім`я своєї доньки [PERSON] , яка була її матір`ю. Крім [PERSON] , із заявою про прийняття обов`язкової частки у спадщині звернувся син [PERSON] відповідач [PERSON] , який постійно проживає у державі Ізраїль. ЇЇ мати [PERSON] не встигла оформити спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки [INFO] померла. Факт смерті її матері встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.11.2018 року. 06.09.2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак постановою нотаріуса від 14.09.2018 року їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вона зареєстрована в м [ADDRESS] в квартирі [PERSON] , однак на час смерті бабусі вона знаходилась на тимчасово окупованій території України, зокрема в м. Ялта, де фактично проживає. В неї не було можливості подати вчасно заяву про прийняття спадщини, оскільки її мати [PERSON] тяжко хворіла на онкозахворювання та потребувала постійного догляду. Вона не мала можливості подати заяву до нотаріальної контори у м. Ялта, тому що місцеві нотаріуси будь-який нотаріальних дій для подачі компетентним органам на території України не виконували. Крім того, невчасний її приїзд на територію України лише у вересні 2018 року, а не, у відповідності до ст.1276 ЦК України, до [INFO] , був зумовлений політичними подіями, що відбувались в той час. Також у неї [INFO] народилась донька, яка знаходилась на грудному вигодовуванні. А тому просила визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Чернівці. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та в письмових поясненнях. Просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових поясненнях. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 19,70 кв.м., в тому числі житловою 11,70 кв.м. відповідно до договору купівлі-продажу від 04.03.2002 року належить бабусі позивачки [PERSON] [PERSON] 06 червня 2006 року [PERSON] склала заповіт на ім`я своєї доньки [PERSON] (а.с.8), яка є матір`ю позивачки [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] . приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. 23.03.2018 року за заявою [PERSON] , яка надійшла поштою, заведено спадкову справу, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.7). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.11.2018 року (а.с.5) встановлено факт смерті громадянки України [PERSON] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Ялта Автономної Республіки Крим. Згідно з ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч.2 ст.1276 ЦК України, право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Суд вважає, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 22.06.2018 року, а [PERSON] померла [INFO] , тобто більш як за три місяці до закінчення зазначеного строку, тому, відповідно до ст.1276 ЦК України, строк продовженню не підлягав. 06.09.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с.10), однак постановою нотаріуса від 14.09.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України,\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, але відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , сплив 22.06.2018 року, а позивачка [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою лише 06.09.2018 року. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] постійно проживає на тимчасово окупованій території України в м. Ялта Автономної Республіки Крим. Суд вважає, що посилання позивачки на те, що вона не мала можливості приїхати в м. Чернівці і подати заяву до нотаріуса у зв`язку з тим, що здійснювала постійний догляд за матір`ю, є безпідставним, оскільки після смерті матері позивачка мала строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, однак цього не зробила. Крім того, суд вважає безпідставним посилання позивачки на політичні події, оскільки вказані політичні події не завадили матері позивачки, яка також проживала на тимчасово окупованій території України в м. Ялта Автономної Республіки Крим, надіслати поштою заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Посилання позивачки на те, що в неї [INFO] народилась донька, яка знаходилась на грудному вигодовуванні, тому вона не могла приїхати до м. Чернівці, є також безпідставними, оскільки позивачка могла приїхати до м. Чернівці разом зі своєю донькою, доказів того, що дитина не могла здійснювати подорожі, позивачкою не надано. Відповідно до ч.1\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Строк для прийняття спадщини є преклюзивним і з його спливом право на прийняття спадщини припиняється. Додатковий строк для прийняття спадщини може бути встановлено судом у виняткових випадках у разі доведення позивачкою тієї обставини, що у неї були непереборні обставини, за яких вона була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини, докази яких суду не надані. Подання заяви про прийняття спадщини є обов`язком спадкоємця, який має намір прийняти спадщину. Не виконання обов`язку або незнання про нього не звільняє позивачку від відповідного обов`язку і не надає їй жодних переваг. Відповідно до положень ч.1\~ст.1269 ЦК, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Письмову заяву про прийняття спадщини може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що у позивачки не було можливості з`явитися до нотаріуса чи надіслати заяву нотаріусу про прийняття спадщини поштою, суду не надано. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] \~до [PERSON] \~про визначення\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини необхідно відмовити, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed