Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою №72 у будинку №23 по вулиці Зелінського у місті Маріуполі Донецької області, у звязку з тим, що остання не проживає за вищевказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що згідно договору купівлі-продажу від 05.12.2013 року вона є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі зареєстрована відповідачка, яка є її дочкою, але вона з січня 2016 року виїхала з квартири та її місцезнаходження не відоме. З вказаного часу вона у квартирі не проживає, особистих речей її не має, комунальні послуги не сплачує. Така ситуація створює перешкоди у користуванні позивачкою належним їй обєктом нерухомості, ускладнює реалізацію її прав, як власника житла. У звязку з цим, вона була вимушена звернутися до суду для вирішення спірного питання. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідачки. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 05 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстром №4533, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Загальна площа квартири складає 43,6кв.м. Згідно інформації №16-120-1374 виданої 08.10.2018 року Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг ММР, у квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO] та [PERSON]. [INFO]. Згідно акту про не проживання та відсутність особистих речей від 10.10.2018 року складеного Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Зелінського 23», у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], але фактично проживає з 10 січня 2016 року, що підтверджують сусіди. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік. Відповідач не проживає у [INFO], а відповідно втратила право користування житлом, у звязку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення її прав, як власника спірного житла, з боку відповідачки, за захистом якого вона звернулася до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved