overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 05.06.2009 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 05. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 05.06.2009 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 05, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини більше трьох місяців, спільного господарства не ведуть, проживають окремо більше трьох років. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 12.08.2014 року за №1432/05-8, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 05.10.1985 року вони перебувають в шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований Олевським районним відділом записів актів громадського стану Житомирської області за актовим записом № 64. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 05.10.1985 року уклали шлюб, який було зареєстровано Олевським районним відділом записів актів громадського стану Житомирської області за актовим записом № 64, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 22.12.2014 року №226, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 05.11.1989 року вони перебувають в шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований виконкомом Великодивлинської сільської ради Лугинського району Житомирської області за актовим записом № 15. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 05.11.1989 року уклали шлюб, який було зареєстровано виконкомом Великодивлинської сільської ради Лугинського району Житомирської області за актовим записом № 15, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з січня 2015 року. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 06.06.2009 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 28. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 06.06.2009 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 28, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини.. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №195 від 31.07.2017 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 08.01.2000 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Новоозерянською селищною радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 01. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей, а саме: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивачка надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 08.01.2000 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Новоозерянською селищною радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 01, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини більше чотирьох місяців, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 09.06.1991 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Радовельською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 15. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, від стягнення судового збору з відповідача на її користь відмовляється. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 09.06.1991 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Радовельською сільською радою Олевського району Житомирської області за актовим записом № 15, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони на протязі тривалого часу не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо близько 6 років, спільного господарства не ведуть. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 09.06.2012 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Кишинської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 4. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 09.06.2012 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Кишинської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає по місцю проживання позивачки, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №142, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем при цьому зазначивши, що з 09.08.2011 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Зольнянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 3. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка та представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26.09.2016 року позов підтримали в повному обсязі з підстав, які зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 09.08.2011 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Зольнянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 3, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, півтора місяці проживають окремо. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 10.05.2003 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 26. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивачки визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 10.05.2003 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 26, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, понад чотири місяці проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 24.11.2014 року за №1383, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved