Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та посилалася на те, що вона є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Разом з нею у даній квартирі зареєстрована її донька - [PERSON], яка з серпня 2008 року фактично не проживає у цій квартирі, оскільки перебуває за кордоном. На підставі наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою №8 в будинку №5 по вул. Бахмацькій в м. Чернівці. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, крім того пояснили, що відповідачка довгий час у квартирі не проживає та не користується нею. Щодо розгляду справи без участі відповідачки та винесення заочного рішення не заперечували . Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації. Про причини своєї неявки суд не повідомила. З публікацією оголошення про виклик до суду у засобах масової інформації , відповідачка рахується повідомленою належним чином про судове засідання. Треті особи у судове засідання не з»явилися, хоча повідомлялися судом про час та місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивачка та її представник не заперечували проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідачки та винесення заочного рішення, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до ордеру №36 від 21.04.1980 року, [PERSON] надано службове житлове приміщення за адресою: м. Чернівці, вул. Бахмацька, 8/5, яке рішенням Чернівецької міської ради народних депутатів від 24.09.1996 року було виключено з числа службових(а/с 7,8). Позивачка та відповідачка зареєстровані за згаданою квартирою , що підтверджується довідкою ТОВ « ТД Укрвторресурс». Ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав згідно вказаної статті є припинення дії яка порушує право та відновлення становища яке існувало до порушення. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено , що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правила, що містяться в статті 321 Кодексу повторюють зміст частин 4 та 5 ст. 41 Конституції України. Згідно приписів ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; Статтею 391 ЦК України встановлено. що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст 71 ЖК УРСР - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.\~ Факт не проживання відповідачки з серпня 2008 року у згаданій квартирі підтверджено актом ТОВ « ТД Укрвторресурс». /а.с. 10/. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved