Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, разом не проживають більше двох років, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не зявилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу за її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність проти задоволення позову не заперечував. Суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2013 року, від якого мають неповнолітню дитину сина, [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження виданого 06 грудня 2013 року Таврійським міськвиконкомом Новокаховської міської ради Херсонської області, батьком [PERSON], [INFO] зазначений відповідач. В теперішній час відповідач про дитину не піклується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, шлюбних стосунків сторони не підтримують, разом не проживають, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а також коли відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини, стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112, 180, 181 ч.3, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved