Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що полягає в шлюбі з останнім з 05.09.2015 року зареєстрованому у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №245. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітньою доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинились, вважає, що відновити сімейні стосунки неможливо, оскільки на даний час мешкає з іншим чоловіком, тому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка., а також стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що на розірванні шлюбу наполягає, проте заперечує проти стягнення з нього судового збору та залишення позивачкою його прізвища. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 05.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №245. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітньою доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Що стосується заперечень відповідача з приводу залишення позивачці після розірвання шлюбу його прізвища, то слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, право на вибір прізвища належить до особистих немайнових прав особи, а той з подружжя, чиє прізвище вона носить, не може заборонити особі продовжувати іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу, тому вимоги позову в даній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України відповідно до яких стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо стягнення з нього судового збору, оскільки останні є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам діючого законодавства, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений нею при поданні до суду даного позову, судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved