Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що протягом пяти років вона та відповідач проживали разом та підтримували фактичні шлюбні стосунки від яких в них є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З липня 2016 року відповідач проживає окремо, після чого лише один раз дав їй кошти в сумі 600 гривень, а протягом останніх двох місяців будь якої фінансової участі в утриманні дочки не приймає, хоча стан його здоровя та матеріальне становище дозволяють йому надавати таку допомогу. Позивачка самостійно не може забезпечити всі потреби дитини, оскільки є інвалідом І групи, пересувається за допомогою інвалідного візка та сама потребує сторонньої допомоги. Єдиним джерелом її доходу є соціальна допомога на її утримання та допомога на утримання дитини до трьох років, що в загальному складає 2460 гривень в місяць. Зазначених коштів ледь вистачає, щоб оплатити комунальні послуги, придбати продукти харчування та забезпечити себе і дочку найелементарнішими речами та ліками. На підставі наведеного, враховуючи те, що відповідач не має офіційного місця роботи, отримує мінливі та нерегулярні доходи, позивачка в позовній заяві просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання подала заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, погодився сплачувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. Просив розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180, ч.1 ст.182 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, судом встановлено, що на утриманні позивачки знаходиться малолітня дочка, вона потребує матеріальної допомоги на її утримання, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання, хоча має таку можливість, є працездатним, інших аліментних зобовязань не має. На підставі наведеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, обставини передбачені ст.182 СК України, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що права дитини підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки до її повноліття в розмірі, який просить позивачка. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved