Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача вказуючи, що 25 червня 2004 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,15 га, масив №1, ділянка №56, розташованої на території Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області. На час смерті матері позивачка постійно проживала з матір'ю, вели спільне господарство. Після її смерті позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що нею не було надано державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивачка зазначила, що державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я матері було втрачено, тому надати його нотаріусу немає можливості. Просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку покійної, оскільки вона фактично прийняла спадщину. Представник позивачки, який діє в інтересах позивачки на підставі довіреності, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник Сергіївської сільської ради Саратського району подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. ті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження та укладення шлюбу (а.с. 5,6). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 25 червня 2004 року (а.с. 7). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 091451, довідки відділу Держземагенства, [PERSON] була власником земельної ділянки площею 4,15 га, яка розташована на території Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області, кадастровий номер 5124586200:01:001:0050 та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8,10). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку покійної [PERSON] (а.с.11). Судом встановлено, що позивачка як спадкоємець за законом першої черги не відмовлялась від прийняття спадщини після смерті матері. На час її смерті постійно проживала зі спадкодавцем, тому фактично прийняла спадщину. Оформити спадщину у нотаріуса та отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості через втрату правовстановлюючого документу, підтверджуючого право власності покійної на спадкове майно. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за позивачкою слід визнати право власності у порядку спадкування на земельну ділянку покійної [PERSON]

Outcome: approved