Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.07.2001 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , але не встигла оформити на своє ім`я, оскільки [INFO] [PERSON] помер. З часу придбання вона відкрито та безперервно користується будинком як його власниця і ніхто не має до неї жодних претензій з приводу такого володіння. Оскільки позивачка добросовісно заволоділа і продовжує відкрито, безперервно володіти домогосподарством на протязі 20-ти років, то вона вважає, що за нею має бути визнано право власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивачка вказала, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 12.07.2001 року позивачка придбала у [PERSON] житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , що вбачається з розписки (а.с. 5). Однак, [PERSON] не встигла оформити придбане майно на своє ім`я, оскільки [INFO] [PERSON] помер. З часу придбання будинку вона відкрито та безперервно користується ним як його власниця і ніхто не має до неї жодних претензій з приводу такого володіння. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ухвалюючи рішення, суд враховує й те, що згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З огляду на викладене, приймаючи до уваги той факт, що позивачка добросовісно заволоділа спірним домогосподарством і відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном більш ніж десять років, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для застосування положень ст. 344 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на спірний житловий будинок.

Outcome: approved