Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26.09.2003р., який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2005р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 11.06.2004р.н. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.08.2005р. з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 300,00грн.щомісячно. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17.07.2013р. розмір аліментів було збільшено до 1000,00грн. щомісячно. Рішення суду відповідач не виконує, у звязку з чим за період з червня 2011р. по серпень 2018р. утворилась заборгованість в розмірі 84\~126,16грн. Оскільки ця заборгованість виникла з вини відповідача, вона має право на стягнення неустойки (пені) відповідно до ст.196СК України, розмір якої за період з 01.10.2015р. по 05.09.2018р. становить 548\~950,00грн. Однак, враховуючи вимоги ст.196СК України, відповідно до яких розмір пені не може перевищувати 100% розміру заборгованості по аліментам, вона просить стягнути неустойку (пеню) в розмірі 84\~126,16грн. Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлений позов підтримує повністю, просять його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивачки. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.\~ Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.09.2003р., який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2005р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 11.06.2004р.н. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.08.2005р. з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 300,00грн.щомісячно, починаючи з 27.07.2005р. і до повноліття дитини. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17.07.2013р. розмір аліментів було збільшено та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1000,00грн. щомісячно. На даний час рішення суду перебуває на виконанні в органах ДВС. Відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконує, ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2011р. оголошений у розшук, ухвалою цього ж суду від 11.01.2013р. до нього застосовано обмеження у праві виїзду за межі України у звязку з невиконанням зобовязань по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON]. Згідно розрахунку державного виконавця Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 04.06.2014р., заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам на момент повноліття дітей (09.05.2013р.) становив 28570,95 грн. Згідно розрахунку державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 02.08.2018р., заборгованість відповідача по аліментам утримання неповнолітньої дитини станом на 31.07.2018р. становить 84\~126,16грн. За період з червня 2011р. по момент складання розрахунку сплата аліментів відповідачем не здійснювалась жодного разу. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована [PERSON]\~України №\~789-ХІІвід\~27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1 ст.196СК\~України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196СК\~України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам саме з вини відповідача. Так, судом встановлено, що на протязі тривалого часу відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, що призвело до виникнення заборгованості станом на 31.07.2018р. в сумі 84\~126,16грн.. При цьому, суд вважає, що вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача [PERSON], оскільки останній, достовірно знаючи про обовязок утримання неповнолітньої дитини та відповідні судові рішення, не сплачував аліменти в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України суду не надав, в судове засідання взагалі не прибув і позовні вимоги не спростував. Таким чином, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) на підставі ст.196СК України, розмір якої визначений нею з дотриманням вищевказаних вимог в розмірі 100% заборгованості по аліментам, тобто в сумі 84\~126,16грн. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1762,00грн.

Outcome: approved