Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль «Skoda Octavia», 2005 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , і духовку електричну «Liberty D 142 CB» та в порядку поділу майна подружжя виділити їй електричну духовку та стягнути із відповідача грошову компенсацію Ѕ частки вартості автомобіля у сумі 84085,50 грн, за виключенням вартості електричної духовки. Позов мотивує тим, що 02 вересня 2014 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Під час шлюбу 30 вересня 2015 року сторонами за спільні кошти був придбаний автомобіль «Skoda Octavia», 2005 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , а 14 липня 2018 року - електричну духовку «Liberty D 142 CB» вартістю 1980 грн. За даними сайту «Авторіа» в мережі Інтернет вартість аналогічних автомобілів складає від 6350-7300 доларів США. Тому вважає, що ринкова вартість автомобіля становить 6825 доларів США, що станом на 09 вересня 2019 року становить 171171 грн. Розмір її частки становить 85585,50 грн. Вартість духової шафи з урахуванням зносу оцінює в 1500 грн, яку просить залишити їй. Здійснити поділ майна у добровільному порядку не вдалось, тому звернулася до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі , призначено розгляд справи по суті на 10 грудня 2019 року та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. 10 грудня 2019 року розгляд справи відкладено на 27 лютого 2020 року за клопотанням представника позивачки [PERSON] . Ухвалою від 27 лютого 2020 року зустрічний позов відповідача [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя повернуто [PERSON] , розгляд справи відкладено на 06 травня 2020 року за клопотанням представника позивачки [PERSON] . Представник позивачки адвокат Косік С.В. у вступному слові надав пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про таке. Суд, заслухавши учасників справи, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 02 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб ( а.с.7). Відповідно до частини першої статті 60 CK України, майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Сторони визнали, що автомобіль «Skoda Octavia», 2005 року випуску, д.р.н. [NUMBER] , був придбаний ними під час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Зазначена обставина визнана учасниками справи, тому в силу вимог частини першої статті 81 ЦПК України не підлягає доказуванню. Однак у судовому засіданні установлено, що відповідач [PERSON] (титульний власник) відчужив 29 серпня 2019 року спірний автомобіль [PERSON] відповідно до договору купівлі продажу №6844/2019/1639497, про що свідчить копія договору (а.с.34). Отже, на підставі належно оцінених доказів, поданих сторонами, суд дійшов висновку про те, що спірний автомобіль був об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідач здійснив його продаж іншій особі в період фактичного припинення шлюбних відносин без згоди позивачки, як другого з подружжя. Таким чином спірний автомобіль не може бути розділений між сторонами, в той же час його вартість може враховуватись при поділі майна подружжя. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст.13 ЦПК України). Суд відхиляє посилання позивачки про те, що вартість спірного автомобіля становить 6825 доларів США згідно з даними сайту «Авторіа» щодо вартості аналогічних транспортних засобів. Зазначені твердження позивачки є припущенням, на яких не може ґрунтуватися доказування. Засобами доказування є письмові, речові, електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Таким чином позивачка не надала суду належних і допустимих доказів ринкової вартості спірного автомобіля на час розгляду справи судом чи подібного за якостями автомобіля. Водночас суд установив, що відповідач [PERSON] відчужив спірний автомобіль за ціною - 21\~000 грн, про що зазначено у договорі купівлі продажу від 29 серпня 2019 року №6844/2019/16394997. Позивачка не ставить під сумнів правомірність даного правочину. За таких обставин, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки 1/2 частки вартості, за яку цей автомобіль був відчужений відповідачем 29 серпня 2019 року. У задоволенні позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та його поділ необхідно відмовити, оскільки вказаний автомобіль на даний час належить іншій особі. Також позивачка просила визнати спільним майном подружжя духовку електричну «Liberty D 142 CB», оскільки вона придбана під час шлюбу за спільні кошти, на підтвердження чого надала копію товарного чеку №80635 від 14 липня 2018 року про придбання у магазині «Орбіта» духовки електричної «Liberty D 142 CB» та аксесуарів до духовки на загальну суму 1962 грн. Суд вважає доводи позивачки в цій частині підтвердженими. Таким чином суд визнає спільним майном подружжя духовку електричну «Liberty D 142 CB». Вирішуючи питання щодо поділу зазначеного вище майна суд враховує, що духовка електрична «Liberty D 142 CB» є неподільним майном, тому належним способом її поділу є присудження такого майна одному з подружжя, та сплатою іншим із подружжя Ѕ частини вартості майна на користь іншого. Позивачка просила виділити їй у натурі духовку електричну «Liberty D 142 CB» та погодилась на врахування при поділі майна подружжя її вартості. Таким чином з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 9750 грн (10500 (1/2 частина вартості автомобіля, згідно із договором купівлі-продажу) 750 (вартість Ѕ частки електричної духовки)). Отже позов необхідно задовольнити частково. Розподіляючи судові витрати, суд враховуючи часткове задоволення позову,

Outcome: partial