Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька та оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона та [PERSON] у шлюбі не перебували, але проживали однією сімєю більше пяти років. Мають спільну дитину, доньку - [PERSON], яка народилася [INFO], згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області від 30.11.12р., актовий запис № 601. У грудні 2014 року відповідач залишив сімю та почав ухилятися від свого обовязку утримувати дитину, матеріальної допомоги ненадає, чим ставить позивачку у тяжке матеріальне становище. Дитина потребує особливого лікування, оскільки має із народження діагноз - двобічна вроджена клишоногость, дисплазія кульшових суглобів, що підтверджується довідкою виданою ДУ «Інститут травмотології та ортопедії НАМН України» від 21.10.2014 року. На позивачка самостійно виховує дочку, матеріально її утримує та належним чином піклується про її стан здоров,я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Втім відповідач з часу залишення сім, ї не бере участі у вихованні дитини, ніяким чином про неї не піклується, не проявляє заінтересованості в її подальшому житті, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я. Оскільки дитина хворіє, позивачка має намір вивести її за кордон, а саме до Російської Федерації на термін з 15.06.15 до 05.07.15, з метою медичного обстеження та відпочинку, та побачення з хрещеним батьком дитини. У зв'язку з виниклою необхідністю позивачка у березні 2015 року звернулася до [PERSON] з проханням дати дозвіл на виїзд дитини за кордон з 15.06.15 по 05.07.15р. проте відповідач безпідставно відмовляється надати у передбаченому законом порядку дозвіл на виїзд дитини, чим чинить перешкоди у здійсненні позивачкою заходів спрямованих на покращення здоров,я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки дії відповідача суперечать інтересам дитини просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] за кордон до Російської Федерації, у період з 15.06.15 по 05.07.15р. без дозволу (згоди) та супроводу батька - [PERSON]. У судове засідання позивачка не з,явилась, причини неявки суду не відомі, була повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, доповнив їх тим, що усі витрати за медичне обстеження та проживання у Російській Федерації позивачки з дитиною бере на себе хрещений батька дитини - [PERSON], тому позивачка хоче використати можливість по отриманню допомоги, оскільки на даний момент вона безробітня, і знаходиться в тяжкому матеріальному становищі. Вважала, що відмова відповідача у наданні згоди на виїзд їх неповнолітньої доньки за кордон не відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON]. Просила позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні відповідач по справі позов не визнав в повному обсязі та суду пояснив, що приблизно у листопаді 2014 року позивачка пішла від нього та з того моменту він не бачив ні її ні дитину. [PERSON] не відповідає на його дзвінки та йому не відомо де в теперішній час вона проживає з дитиною. Також пояснив, що дійсно із народження його дочка [PERSON] перебуває під наглядом лікарів та їй призначено лікування, яке під час сумісного їх проживання вони з позивачкою регулярно проводили. Крім того, він вважає, що дача дозволу на виїзд за кордон, а саме до російської Федерації, його неповнолітньої доньки є небезпечним для життя та здоровя, через складну та загострену ситуацію, що виникла між Україною та Російською Федерацією, а також те що на сході країни проводиться АТО. Також повідомив про те що дитину йому не дають для побачень, на його дзвінки не відповідають і взагалі незнає де зараз його дочка, звідки зявився хрещений батько та ким є ця особа. Вважав, що лікування та медичний догляд, який проводиться в Україні достатній, оскільки проводиться у хорошому медичному центрі під наглядом гарних лікарів, і немає потреби з такою метою виїзджати до Росії. Також повідомив суд про те, що приймав участь у лікуванні доньки, а аме возив її на огляд кожні пів року, як було рекомендовано лікарями, а в теперішній час позбавлений такої можливості, через те, що позивачка не надає йому інформації щодо місцезнаходження дитини. Зазначив, що любить свою дочку та хвилюється за її долю. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, що приймають участь у справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували, але проживали однією сім'єю більше п'яти років, [INFO] у них народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області від 30.11.12р., актовий запис № 601 (а.с.8). Приблизно з листопада 2014 позивачка та відповідач не проживають однією сім'єю, та дитина проживає із матір,ю за адресою: [ADDRESS]. окремо від батька. Відповідно до копії довідки виданої ДУ «Інститут травмотології та ортопедії НАМН України» від 21.10.2014р. [PERSON], 2012р.н. була обстежена лікарем [PERSON] з приводу діагнозу - «Двобічної вродженої клишоногості, стан на етапі лікування по методу Понсетті. Дисплазія кульшових суглобів.» та лікарем були надані рекомендації: Спати в брейсах, взуття «Антиварус» + викладка 1-го пальця, ЛФК (кругові рухи в кульшових суглобах до 400 разів на добу, віт. Д (вігантол) 5 крапель в пахмурний день. Та поставлений контроль через шість місяців. (а.с. 9) Як вбачається з копії Констультативного висновку ТОВ «Медицине об,єднання «ОНА»», що розташоване у м. Санкт-Петербург, Російської Федерації від 11 квітня 2015 року, громадянки [PERSON], віком 2 роки 6 місяців рекомендована консультація в «ФГБУ НИИ детском ортопедическом институте им. Г.И. Турнера» для визначення подальшої тактики лікування. Відповідно до копії заяви [PERSON], громадянина Россійської Федерації від 22.04.2015р. до компетентних органів, та копії запрошення запрошенням на в,їзд до Російської Федерації виданого 07.07.2011р. останній запрошує [PERSON] до Російської Федерації у період з 15.06.15 по 05.07.15р. з метою медичного обстеження доньки - [PERSON], [INFO] н., та бере на себе усі витрати пов,язані із перебуванням у Російської Федерації. (а.с. 10-11) Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що позивачка просить надати їй дозвіл виїхати із дитиною до Російської Федерації для медичного обстеження з приводу хвороби дитини. Втім у судовому засіданні відповідач пояснив і це підтверджується наданими представником позивачки доказами малолітній дитині [PERSON] вже проведено медичне обстеження та призначене лікування, про що свідчить довідка видана ДУ «Інститут травмотології та ортопедії НАМН України» від 21.10.2014р. Ні позивачем ні представником позивача суду не надано жодних доказів на підтвердження їх доводів про необхідність обстеження малолітньої дитини [PERSON] саме за межами України у медичному закладі Російської Федерації. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він приймав участь у лікуванні дитини та сам возив дитину до лікарів до того часу поки позивачка не пішла від нього у листопаді 2014р. і забрала дитину. На теперішній час йому не відомо місце перебування дитини, її стан здоров,я, а тому вважав, що виїзд дитини за кордон не відповідає її інтересам. До того ж, згідно із вимогами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Принцип 7 Декларації прав дитини передбачає, що забезпечення інтересів дитини повинно бути керуючим принципом для тих, хто відповідальний за його освіту і навчання; ця відповідальність лягає перш за все на батьків. Суд, проаналізувавши надані позивачкою докази на підтвердження своїх доводів вважає, що надання такого дозволу про який позивачка ставить питання буде обмежувати права відповідача як батька, надані йому законом та фактично унеможливить його участь у вихованні дитини, спілкуванні з нею та можливості надання допомоги пов,язаної із лікуванням дитини. Так, суд, вважає, що позивачкою не доведено, що надання їй дозволу виїхати з малолітньою дочкою за кордон робиться в інтересах дитини, та за для її лікування та відпочинку, оскільки, основний довод позивачки щодо необхідності отримання нею такого дозволу є її бажання здійснити за кордоном медичне обстеження доньки, необхідність якого не було доведено нею перед судом. Наведені вище факти, свідчать про те, що задоволення позову [PERSON] не відповідає інтересам малолітньої [PERSON], 2012р.н. та може вплинути на якість життя дитини та порушити її права закріплені законами України, Конституцією України та Конвенцією про права дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачки необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed