Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та після збільшення розміру позовних вимог (а.с. 58) просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача та після досягнення старшою дитиною повноліття, яка продовжує навчання, стягувати аліменти в розмірі по 5\~000 грн., на кожну дитину. В обґрунтування вимог посилалася на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 08.06.1997 року по 07.02.2011 року.. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO], які знаходяться на її утриманні. Відповідач, який є батьком дітей, не надає добровільно допомоги на їх утримання. [PERSON] [INFO], під час перебування справи в суді, досяг повноліття та в теперішній час навчається в Школі економики в Варшаві денної форми навчання та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач вимоги позову визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі по 1\~000 грн., на кожну дитину. В заперечення вимог посилався на те, що він є підприємцем, його дохід за останній рік значно скоротився і він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Крім того, зазначив, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір. Також пояснив, що він добровільно надає допомогу дітям, а саме відкрив рахунки в банівській установі на імя синів, постійно поповнює рахунки та діти мають можливість самостіно купувати для себе необхідні речі. Крім того, пояснив, що має сумніви щодо витрачення коштів, отриманих позивачкою як аліментів, на потреби дітей, а тому не бажає надавати допомогу в більшому розмірі безпосередньо позивачці. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.06.1997 року по 07.02.2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO], які знаходяться на її утриманні. Батько дітей, [PERSON], не надає добровільно допомоги на їх утримання. Також встановлено, що [PERSON] [INFO], під час перебування справи в суді, досяг повноліття та в теперішній час навчається в Школі економики в Варшаві денної форми навчання та у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги (а.с. 61-83). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Таким чином, приймаючи до уваги: те, що батьки в рівних частках зобовязані утриувати дитину, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, отримання відповідачем не постійного доходу, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця починаючи з 31 серпня 2015 року і до досягнення старшою дитиною [PERSON] повноліття, а саме до 23 квітня 2016 року, а з 24 квітня 2016 року підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] [INFO] в розмірі 2\~500 гривень щомісяця. Суд не приймає до уваги посилання позивачки та її представника про стягнення коштів в більшому розмірі, а саме по 5\~000 грн на кожну дитину, оскільки позивачкою не доведена можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. За тих самих підстав, суд не приймає до уваги заперечення відповідача про можливість ним сплачувати аліменти лише в розмірі 1 000 грн щомісяця на кожну дитину, оскільки такі заперечення не підтверджені належними доказами (довідка про доходи), а визначений відповідачем розмір менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не забезпечить достатнє та належне утримання дітей. Також, судом не прийнято до уваги посилання відповідача про утримання ним непрацездатної матері, яка отримує пенсійне забезпечення (а.с. 117), оскільки відповідачем не підтверджено належними доказами те, що отримувана матірю пенсія не забезпечує її потреби. Крім того, суд звертає увагу на те, що [PERSON], не проживає із матірю однією сімєю, як зазначено ним в судовому засіданні, а має лише зареєстроване місце проживання в квартирі, в якій проживає його мати, що особисто зазначено [PERSON], в апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі (а.с. 24). Також суд, не приймає до уваги посилання відповідача на відкриті на імя дітей рахунки в банківській установі, оскільки такий спосіб утримання дітей не визначений за домовленістю між ним та матірю дітей (ч. 1 ст. 181 СК України), а отже відкриття рахунків є добровільним волевиявленням батька дітей щодо надання дітям коштів на їх особисті потреби не повязані із виплатою аліментів на утримання дітей (ч. 1 ст. 179 СК України). В частині пояснень відповідача про можливе нецільове використання аліментів позивачкою, суд зазначає. що таке твердження є лише припущенням платника аліментів, а в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, ст. 186 СК України визначає здійснення контролю та наслідки нецільового витрачання аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони всі понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: partial