Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей розміром 3000 гривень на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позов мотивувала тим, що 19 вересня 2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб, в якому [INFO] народилась донька [PERSON] , а [INFO] син [PERSON] . Позивачка зазначає, що відповідач добровільно участі в утриманні дітей не приймає, хоча має таку змогу, оскільки працює далекобійником і отримує приблизно 60000 грн. заробітної плати. Ухвалою суду від 06 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилась подала заяву в якій просила справу слухати в її відсутності у зв`язку із територіальною віддаленістю та відсутністю коштів на проїзд. Позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов в якому зазначив, що він не має постійного місця роботи та отримання доходів, проживає за рахунок тимчасових заробітків за кордоном. Робота за кордоном має тимчасовий та не систематичний характер. Оскільки мінімальний розмір аліментів на дітей складає з 01 грудня 2020 року 1309 гривень на одну дитину і позивачка повинна нести витрати на утримання дітей у розмірі не меншому ніж відповідач, тому просить суд позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти у розмірі 1310 гривень на одну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дітей. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, установив наступні фактичні обставини. 19 вересня 2004 року сторони уклали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтва про народження (а.с.4,5). Відповідно до розрахункового листа позивачка отримала за серпень 2020 року 3659,86 грн. заробітної плати (а.с.9). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня 2020 року визначено у розмірі 2218, 00 грн, з 01 липня 2020 року - 2318, 00 грн, з 01 грудня 2020 року - 2395, 00 грн. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. До суду не надано позивачкою жодного доказу того, що відповідач працює за кордоном далекобійником і отримує 60000 грн. заробітної плати. А отже позивачка не довела належними та допустимими доказами обґрунтованості своїх позовних вимог в частині спроможності відповідача сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі, клопотань про їх витребування не заявляла. Відповідно суд позбавлений можливості встановити можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання дітей у визначеному нею розмірі. Виходячи із наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не віднайшли свого підтвердження в судовому розгляді допустимими доказами, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню частково. Враховуючи наведене, те що сторони являються працездатними особами, поважність не працевлаштованості не доведена, вік дітей, виходячи з їх потреб та їх належного забезпечення, спільний обов`язок батьків утримувати дітей, законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 2395, 00 грн., підтвердження відповідачем факту тимчасової роботи за кордоном, суд приходить до висновку, що з останнього на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. щомісячно з дати пред`явлення позову і до їх повноліття. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial