Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 18.12.2018 року її було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з нею не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата. У зв'язку з тим, що позиваціу при розрахунку не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, вона змушена звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати в розмірі 18822,31 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. До початку судового засідання від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшла заява, в якій він просить справу розглянути у його відсутність. Просить стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість з заробітної плати в розмірі 18822,31 грн. Крім того, просить залишити без розгляду позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відзив не подав. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 18.12.2018 року її було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільнені з нею не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст. 116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати. Як вбачається з наданого позивачкою розрахункового листка (цех 032), відповідач станом на 01.11.2018 року не виплатив йому заробітну плату в розмірі 18822,31 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки заробітну плату в сумі 18822,31 грн. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід залишити без розгляду. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved