Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визначити додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Представник позивачки надав заяву, в якій просив провести судове засідання без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проти прийняття заочного рішення не заперечував. Представник відповідача по справі про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Однак, у судове засідання не зявився. За вказаних обставин, суд за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони засновані на вимогах закону та підтверджуються наданими доказами, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. 29.11.2012 р. між [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON] з іншого укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках кожний у власність квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вищевказане також підтверджено витягом про державну реєстрацію прав від 14.12.2012 р. та витягом з Державного реєстру правочинів від 29.11.2012 р. Відповідно до довідки із домової книги про склад родини та реєстрації від 10.01.2013 р. у квартирі за адресою: Одеса, [ADDRESS], були зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Зважаючи на похилий вік, [PERSON] (1945 р.) та [PERSON] (1938 р.н.) потребували постійного догляду та сторонньої допомоги. За вказаних обставин, батько позивачки, [PERSON], хоч і не був зареєстрований за зазначеною адресою, але постійно там проживав разом зі своїми батьками. 16.07.2013 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть від 24.07.2013 р. серія І-ЖД № 347388. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіту [PERSON] не залишила. За правилами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зважаючи, що чоловік померлої, [PERSON], та її син, [PERSON], є спадкоємцями першої черги за законом, постійно проживали з [PERSON] на час відкриття спадщини останньої та не заявляли жодних заяв про відмову від спадщини, [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України вважаються такими, що прийняли спадщину від [PERSON] У липні 2014 р. помер батько позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть від 30.07.2014 р. серія І-ЖД № 382964), який також не залишив заповіту. Позивачка як спадкоємиця першої черги прийняла спадщину за законом від свого батька. Зокрема, нею отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.06.2015 р. серія НАН № 543125, відповідно до якого [PERSON] є спадкоємицею належних [PERSON] грошових вкладів з належними відсотками та усіма видами нарахувань. Про існування будь-якого іншого спадкового майна на час смерті батька позивачці відомо не було, в тому числі їй не було відомо про участь [PERSON] в укладанні вищевказаного договору купівлі-продажу. 08.02.2016 р. помер дідусь позивачки - [PERSON] (свідоцтво про смерть від 18.02.2016 р. серія І-ЖД № 443863). Після смерті [PERSON], серед належних йому документів позивачка знайшла вищевказаний договір купівлі-продажу на квартиру за адресою: [ADDRESS], та інші документи на дану квартиру. Документи на квартиру зберігалися [PERSON] та позивачка була впевнена, що саме він був єдиним власником квартири. Враховуючи його похилий вік (77 рокуів) та стан здоровя, зважаючи на властиву людям його віку коротку пам'ять, довгий період часу місцезнаходження документів взагалі не було відоме та позивачка не мала можливості раніше ознайомитись із їх змістом. Лише після смерті [PERSON], ознайомившись із документами позивачка дізналась, що [PERSON] був власником ? вищевказаної квартири. За таких обставин суд доходить висновку, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] з поважних причин. Зазначені обставини створювали позивачці об'єктивні істотні труднощі для вчинення дій з прийняття спадщини. Відповідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після набрання законної сили рішення суду. При визначені тривалості такого строку суд враховує вищезазначені обставини, які утруднюють позивачу вчинення дій з подання заяви про прийняття спадщини та те, що додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Outcome: approved