Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та свої позовні вимоги мотивує тим, що в 1996 р за усною угодою придбала у [PERSON] будинок та стала користуватися земельною ділянкою №34 в садівницькому кооперативі «Ліра» обєднання «Олдиш-86», що в м. Суми. В 1997 р., [PERSON] звернулася із заявою до голови кооперативу про вихід з членів кооперативу, а позивачка відповідно із заявою про вступ у члени кооперативу. Таким чином [PERSON], як члену кооперативу, була надана земельна ділянка №34, площею 0,0568 га. В подальшому садівничий кооператив був перереєстрований у садівниче товариство Спілки сумського міського громадського обєднання садівничих товариств «Олдиш-86». [PERSON], як член кооперативу, добросовісно виконувала покладені на неї обовязку, в тому числі зі сплати членських внесків та інших платежів. На даний час [PERSON] виявила бажання отримати у власність вищевказану земельну ділянку та під час підготовки документів дізналася, що дана земельна ділянка, відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів №723 від 16.12.1993 р. «Про передачу в приватну власність земель» та витягу з додатку №96, в 1993 р. передана у власність [PERSON] В звязку з вищевикладеним [PERSON] просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів №723 від 16.12.1993 р. «Про передачу в приватну власність земель» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для садівництва площею 0,0600 га., яка знаходиться в садівницькому кооперативі «Ліра» (Олдиш-86), на даний час в садівничому товаристві «Ліра» Сумської громадської організації «Олдиш-86», а саме п.18 додатку №96 до даного рішення. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти них, про що надав письмовий відзив. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не зявилася. За поясненнями [PERSON] - позивачки по справі, [PERSON] померла. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 1997 р. [PERSON] є членом садівницького кооперативу «Ліра» (Олдиш-86), на даний час садівничого товариства «Ліра» Сумської громадської організації «Олдиш-86», що в м. Суми та користується земельною ділянкою №34. Відповідно до архівного витягу №1280 від 18.06.2018 р. витягу з рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів №723 від 16.12.1993 р. «Про передачу в приватну власність земель» та витягу з додатку №96 земельна ділянка №34 площею 0,06 га в садівницькому кооперативі «Ліра» (Олдиш-86) передана в приватну власність [PERSON]. Доказів, в підтвердження обставин неправомірності набуття [PERSON] в приватну власність земельної ділянки №34 площею 0,06 га в садівницькому кооперативі «Ліра» (Олдиш-86) суду не надано. Крім того в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30.05.2012 р. по справі №6-31цс12 зазначено, що під час дії Декрету право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм, посвідчувалося відповідною Радою народних депутатів, про що робився запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Право власності на земельну ділянку посвідчувалося самим рішенням уповноваженого органу про передачу у власність земельної ділянки, прийнятим на підставі Декрету. Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, які одержали у власність земельні ділянки, зберігають право на ці ділянки. Отже п.18 додатку №96 до рішення Виконавчого комітету від 16.12.1993 р. №723 «Про передачу в приватну власність земель» є документом, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку №34 площею 0,06 га в садівницькому кооперативі «Ліра» (Олдиш-86). Пунктом 1 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Статтею 140 Земельного кодексу України визначені виключні підстави припинення права власності на земельну ділянку, а саме: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Отже скасування п.18 додатку №96 до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів №723 від 16.12.1993 р. «Про передачу в приватну власність земель» щодо передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки №34 площею 0,06 га в садівницькому кооперативі «Ліра» (Олдиш-86) права останньої та її спадкоємців. Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Матеріали позовної заяви не містять посилання на те, яким саме актам цивільного законодавства суперечить оскаржуване рішення. Виходячи в викладеного суд вважає, що позовна заява [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed