Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мотивуючи тим, що з відповідачем вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2008 року. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини припинені, вона та відповідач мешкають окремо. Неповнолітня дитина знаходяться на утриманні матері. На утримання сина відповідач не надає належної матеріальної допомоги, в зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на свою користь до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 11.01.2012 року. Ці обставини і з'явилися підставами позову. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що відповідач зловживав алкоголем, в зв'язку з чим, вона забрала дитину і пішла з дому. Це сталося у грудня 2011 року. У січня 2012 року вона подала позов. У березні 2012 року вона повернулася до відповідача, вони жили разом та вели сумісне господарство до 12 вересня 2013 року. З вересня 2013 року вони з відповідачем остаточно припинили сумісне проживання, дитина живе разом із нею. Син має слабке здоров'я, вони проходять регулярне лікування. Відповідач про це обізнаний, але не допомагає. Якщо відповідачу не потрібна дитина, нехай відмовиться від неї, і вона не буде вимагати від нього допомоги на утримання. На теперішній час, відповідач своїм сином не цікавиться, з ним не спілкується. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що позивач разом із дитиною мешкали з ним, та знаходилися на його утриманні до вересня 2013 року. З 12 вересня 2013 року позивач з дитиною дійсно мешкають окремо. Він вважає, що повинен платити аліменти у визначеному розмірі саме з вересня 2013 року. Аліменти, що стягувалися з нього до цього, це незаконно. Від дитини він не відмовляється, а не спілкується з дитиною в зв'язку з тим, що не бажає бачити позивача. До нього позивач дитину не відпускає. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Так сторони одружені з 05.05.2008 року, шлюб зареєстровано виконкомом Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час шлюбні відносини припинені, [PERSON] знаходиться на утриманні матері. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, не зважаючи на те що в змозі це робити. В зв'язку з вказаним суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Разом с тим, в судовому засіданні встановлено, не оспорюється сторонами, що дитина перебуває на утриманні матері, та батько не надає допомоги з 12 вересня 2013 року. В зв'язку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з відповідача саме з 12 вересня 2013 року, а не з часу подання позову.

Outcome: partial