Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 листопада 2003 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 935. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вказала, що проживала однією сім'єю з відповідачем до травня 2010 року, після чого її проживання з [PERSON] було фактично припинено. Зазначила, що життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Також, повідомила, що відповідач постійно влаштовує скандали, у тому числі у присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає її честь і гідність, пред'являє їй необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним. Вказала, що від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває у стані постійного стресу. При цьому [PERSON] не бере матеріальної участі в житті сім'ї, не бажає влаштовуватися на роботу та піклуватися про побудову сімейних відносин. Спір про місце проживання дитини та поділ майна відсутній, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, 20.03.2017 року надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 28 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 935, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження - [PERSON]. У зазначеному шлюбі народилася спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 340 від 21 квітня 2004 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивача та відповідача. Судом встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання дитини та поділ майна відсутні. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір про майно відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved