Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 вересня 2016 року у Мелітопольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 742 та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 від усіх видів доходів та 1/4 частини на своє утримання до досягнення дитиною 3-х років з червня 2019 року, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в повному обсязі, посилаючись на те, що у неї відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Вважає, що їхній з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. З серпня 2019 року проживають окремо. За спільною домовленістю між ними, дитина залишається проживати з матір`ю. Відповідач є офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату та у відповідності до ст..180 СК України повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття та утримувати її до досягнення дитиною трьох років. 06.03.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів він визнає часткового, а саме, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки до її повноліття та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в заявленому позивачкою розмірі. Заперечує проти періоду стягнення з нього аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання дружини, оскільки за домовленістю зі своєю дружиною він надавав їй аліменти починаючи з першого місяця, як вони не проживають разом, як грошима, так і в натуральній формі шляхом придбання харчів, ліків, одягу, оплачував усі святкові заходи, які відвідувала дитина. Гроші він надавав позивачці готівкою, а також переказував на її картковий рахунок в АТ «Приватбанк». У нього залишилися лише платіжні документи на переказ коштів за серпень - листопад 2019 року на суму 10400 грн., а також за січень - березень 2020 року на суму 6900 грн.. У судове засідання позивачка не з`явилася, в своїй заяві від 28.12.2019 просила слухати справу за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2016 року у Мелітопольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №742./а.с.4/ Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Судом встановлено, що з серпня 2019 року шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не мешкають та спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Малолітня дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою з місця проживання./а.с.13/ Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідач офіційно працевлаштований та має можливість надавати допомогу на утримання доньки та дружини. Вирішуючи питання з якого часу необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини та дружини, суд враховує, що відповідачем в добровільному порядку, починаючи з першого місяця, як сторони не проживають разом, а саме з серпня 2019 року перераховувалися кошти на утримання малолітньої дитини та дружини, що підтверджується наданими відповідачем дублікатами платіжних квитанцій, а тому аліменти слід стягувати з моменту ухвалення рішення у даній справі. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту ухвалення рішення у даній справі і до повноліття дитини, та коштів на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, тому сплата судового збору покладається на відповідача в розмірі 768 грн. 40 коп.. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати за подання до суду заяви про розірвання шлюбу, що складаються із сплаченого нею судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп... На підставі викладеного,

Outcome: approved