Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з даним позовом про надання їй дозволу на виготовлення проїздних документів та виїзд дитини за кордон. В позовній заяві позивачка посилається на те, що перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 16.10.2004 року, який було зареєстровано у відділі РАЦСу Хустського районного управління юстиції за актовим записом №138. Рішенням Хустського районного суду від 06.12.2013 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки. Згідно рішення Хустського районного суду від 11.12.2017 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина, однак відповідач від сплати аліментів ухиляється і має на даний час заборгованість зі сплати аліментів, що стверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 06.03.2019 року. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі в житті сина та його вихованні не бере, не надає матеріальної допомоги. Позивачка має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину за кордоном для покращення стану здоров`я дитини, фізичного та духовного розвитку, але не може цього зробити, оскільки відповідач не надав належної згоди на виготовлення проїзних документів на виїзд їх неповнолітньої дитини за кордон. Для виїзду дитини за кордон їй необхідно виготовити відповідні документи. Вона зверталася до Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області для оформлення та виготовлення паспорту для виїзду дитини за кордон, де їй було роз`яснено, що для виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон необхідна нотаріально засвідчена згода батька дитини на виїзд за кордон. Таку згоду у добровільному порядку відповідач не надав. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Представник позивачки [PERSON] подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили. Представник третьої особи - Хустського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . У теперішній час позивачка має фінансову можливість та бажання оплатити сину проїзд та відпочинок за кордоном, але не може цього зробити, оскільки відповідач не надав належної згоди на виготовлення проїзних документів на виїзд їх неповнолітнього сина за кордон. Для виготовлення проїзних документів необхідна нотаріально засвідчена згода батька дитини на виїзд за кордон. Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь обмежень для реалізації права позивача щодо виїзду її неповнолітнього сина на відпочинок за кордон. Дані правовідносини регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України, в`їзду в Україну громадян України», Цивільним кодексом України та Сімейним кодексом України. У відповідності до ч.2 ст.154 СК України: батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. У відповідності до ч.3 ст.313 ЦК України: фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Крім цього, згідност.4 Закону України «Про порядок виїзду з України, в`їзду в Україну громадян України»: за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З врахуванням обставин справи та встановлених доказів, а також враховуючи інтереси неповнолітньої дитини сторін, забезпечення умов її виховання, утримання та нормального розвитку в умовах сім`ї, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а тому даний позов слід задовольнити.

Outcome: approved