Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та матері, мотивуючи свої вимоги тим, що 6 березня 2002 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрували у Лебединському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 36. За час даного шлюбу в них народилося троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Через постійні конфлікти та непорозуміння їх сім'я практично розпалася і позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачка планує проживати разом з дітьми окремо від відповідача у зв'язку з чим вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Крім того, оскільки позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку, єдиним її доходом є соціальні виплати, тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка відмовилась від частини позовних вимог, а саме, щодо стягнення аліментів на її утримання, оскільки вона працевлаштувалася. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча і був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності по наявних в справі доказах з постановленням заочного рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав: Даний спір між сторонами виник із сімейних правовідносин, які регулюються ст. 182, 192 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні було встановлено, що 6 березня 2002 року позивачка та відповідач уклали шлюб, який зареєстрували у Лебединському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 36, що вбачається із свідоцтва про одруження (а.с. 4). Із свідоцтв про народження, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 5-7), вбачається, що позивачка та відповідач є батьками трьох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З довідки Лебединської міської ради від 26 серпня 2014 року № 1797, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 8), вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходяться діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Беручи до уваги, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, суд вважає, що заявлений позов обґрунтований і тому підлягає задоволенню. Виходячи з вимог розумності і справедливості, та відповідно до вимог ст. 182, 183 СК України суд вважає, що аліменти на утримання трьох дітей слід стягувати в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає необхідним відповідно до вимог ст.191 СК України стягувати аліменти з 26 серпня 2014 року. Також, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову.

Outcome: approved