Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований у [ADDRESS] з надвірними будівлями. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка проживала до дня смерті у вказаному вище житловому будинку. 25 січня 1992 року [PERSON] склала заповіт на її користь. Позивачка фактично спадщину прийняла, однак нотаріус через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. Ухвалою судді від 7 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання на 07 листопада 2019 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. 24 жовтня 2019 року від відповідача - Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та не заперечення проти позову. Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано із Хмельницького обласного нотаріального архіву копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 30 січня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 03 квітня 2020 року. Представник позивачки [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, ухвалює рішення без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] (а.с.10). Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.8). 25 січня 1992 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до виписки з погосподарської книги №4 за 1996-2000 роки, номер об`єкта 371, [PERSON] належить житловий будинок за [ADDRESS] , 1970 року побудови. Після смерті останньої фактично в управління та розпорядження спадковим майном вступила її дочка [PERSON] , яка здійснює догляд за будинком, обробляє земельну ділянку (а.с.23, 24,25). Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв та не претендує на неї, про що свідчить заява останнього (а.с.22). Із повідомлення Хмельницького обласного державного нотаріального архіву суд установив, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.41). Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] становить 20430, 00 гривень (а.с.20). Позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 24 вересня 2018 року (а.с.21). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася [INFO] , тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до частини першої статті 524, частини першої статті 529, статей 534, 549 ЦК Української РСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зібрані по справі докази вказують, що позивачка [PERSON] , є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка відповідно до вимог статті 549 ЦК Української РСР 1963 р, прийняла спадщину, фактично вступивши в управління або володіння спадковим майном. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок в [ADDRESS] , відповідно до записів у погосподарській книзі, записи у якій, на час виникнення спірних правовідносин, визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права.

Outcome: approved