Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 2000 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем одружилися 28.08.2012 року. У шлюбі мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час вони припинили спільне проживання, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Самостійно забезпечити дитину всім необхідним вона не може, а відповідач добровільно кошти для утримання дочки не надає. Вважає, що відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь в забезпеченні належних умов життя і розвитку дитини. Також просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 1920 грн. До початку першого судового засідання позивачка подала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1500 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги у зміненому вигляді підтримали з викладених підстав, просили позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що відповідач як батько дочки [PERSON] згідний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн., однак заперечив проти стягнення судових витрат за надання правничої допомоги. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженої у шлюбі з позивачкою дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5), яка на даний час є неповнолітньою, проживає з матірю та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітньої дитини позивачка та відповідач не вирішили. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд, визначаючи розмір аліментів, враховує стан здоровя та матеріальне становище позивачки, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Виходячи з наведених позивачкою доводів, висловлених представником відповідача заперечень, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача 704,80 грн. судового збору на користь держави, та 1920 грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь позивачки На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved