Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Зараз з відповідачем сімейні стосунки припинені, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач має самостійний дохід, тому просить суд з нього стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку та доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до судового засідання не з`явилась надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі. На задоволенні позову наполягає. Проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечує. Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилалась рекомендованим листом із повідомленням за адресою його реєстрації, однак конверт був повернутий до суду без отримання адресатом. Також відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», однак будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2011 року. Згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 65 від 25 січня 2012 року, [PERSON] народилась [INFO] . Батьком зазначено - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Ірпінської міської ради Лехман І.Л. 15 червня 2020 року, вбачається, що [PERSON] , 1992 р.н., та [PERSON] , 2012 р.н., не зареєстровані, але фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується підписами двох сусідів. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Таким чином судом встановлено,що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, має працездатний вік, тому з урахуванням конкретних обставин справи,

Outcome: approved