overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 678. При цьому позивачка посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивачка заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 678. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 серпня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 828. При цьому позивачка посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час , день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 828. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дітей у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1098. При цьому позивачка посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивачка не має наміру їх поновлювати. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивачка повідомила, що від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився, про час , день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1098. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сімя носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їх дитини, і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 6 березня 2010 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що дітей від шлюбу немає. Протягом декількох років у сім'і склалась напружена обстановка. Вони втратити взаєморозуміння, мають різні погляди на життя. Чоловік безпричинно влаштовує сварки, скандали, які закінчується застосуванням ним насильства та побиттям посуду і всього, що потрапляє під руку. Він неодноразово погрожував їй ножем, поранив руку її матері. Сумісне проживання з ним в одній квартирі є небезпечним. Проти розірвання шлюбу в органах РАГС він заперечує. Подальше збереження шлюбу вона вважає неможливим. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що поновлення шлюбних відносин є неможливим, проти примирення вона категорично заперечує. Вона прийшла до висновку, що чоловік не змінить своєї поведінки. Вона неодноразово зверталась до органів міліції, однак ніяких заходів не прийнято, оскільки вони є подружжям, проживають в її будинку. Чоловік б'є її та її мати. Проживання з ним є небезпечним. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, доказів поважності неявки в судове зсідання не надав. Виходячи з положень ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивачки, постановляє заочне рішення у а справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 6 березня 2010 року. Дітей від шлюбу не мають. Проживають сторони в належному позивачці будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Внаслідок різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння у сторін постійно виникали сварки, скандали, внаслідок чого позивачка неодноразово викликала працівників міліції, посилаючись на агресивну поведінку відповідача та застосування ним насильства, та припинила шлюбні відносини з відповідачем. Позивачка наполягає на розірванні шлюб та вважає небезпечним, подальше сумісне проживання з відповідачем. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст.51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки проти збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам. Враховуючи наведене, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Прізвище позивачка після реєстрації шлюбу не змінювала. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 6 серпня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що мають сина [PERSON], [INFO]. Після народження дитини сім'я фактично розпалась. Чоловік не надавав матеріального забезпечення, не працював, не приймав участі у вихованні дитини, на тривалий час зникав, не пояснюючи причини відсутності. Він пішов з сім'ї та виїхав в невідомому напрямку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що з відповідачем проживають окремо тривалий час, він пішов через нетривалий час після народження дитини, та вони не поновлювали шлюбні відносини. Примирення вважає неможливим. Дитина залишається проживати з нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений за останнім місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, про зміну місця проживання суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав. Виходячи з положень ст.ст. 224-226 ЦПК України суд постановляє заочне рішення у справі. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 6 серпня 2014 року. Мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що внаслідок різних поглядів на обов'язки подружжя та сімейні цінності сторони фактично не створили сім'ї, припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою. Поновлення шлюбних відносин позивачка вважає неможливим. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 10.03.1999 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні характери, погляди на життя, у зв'язку з чим виникають непорозуміння та конфлікти. Сторони проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Сторони в суд не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направили до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали обидва, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.03.1999 року між сторонами укладено шлюб у Піськівській сільраді Іванківського району Київської області, актовий запис № 2. (а.с. 13) Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, між сторонами погіршились стосунки, вони стали проживати окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружні стосунки. Спору майнового характеру між сторонами немає. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, відновити дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 25.06.2011 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось. 26.12.2014 року відповідач зібрав свої речі та переїхав, тому фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства. Спору майнового характеру та щодо виховання і утримання сина між сторонами немає, дитина проживатиме разом з позивачкою. Збереження шлюбу неможливе та зашкодить інтересам позивачки. Сторони в суд не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направили до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали обидва, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2011 року між сторонами укладено шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 792. (а.с.5) Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Спільне життя у сторін не склалось, вони проживають окремо, не підтримують подружні стосунки. Спору майнового характеру та щодо виховання і утримання сина між сторонами немає. Син проживає разом з позивачкою. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим відновлення дівочого прізвища позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]» після розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, відновити позивачці дівоче прізвище.\~ Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 18.09.2012 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось, відповідач веде образ життя несумісний з уявленнями позивача про спільне життя подружжя. Шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільного господарства, спору майнового характеру не мають. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе та це суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 14.08.2015 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, сторонам надавався строк на примирення до 16.10.2015 року, на задоволення клопотання відповідача. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, при цьому зазначила, що вона не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем. Під час строку на примирення вона заходів до примирення не приймала. На теперішній час вони вирішують питання щодо окремого проживання, наміру зберігати шлюб вона не має. Відповідач в суді проти позову заперечував, зазначив, що хоче зберегти шлюб, однак позивачка ніяких дій для примирення не вчиняє, він не вбачає необхідності у наданні додаткового строку для примирення. \~ \~ \~ \~Суд,\~ заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2012 року між сторонами укладено шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1348. (а.с.4) Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Спільне життя у сторін не склалось, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружні стосунки. Спору майнового характеру між сторонами немає. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим відновлення дошлюбного прізвища позивачки на [PERSON] після розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 01.09.2012 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, з січня 2015 року вони припинили спільне проживання, у зв'язку зі сварками та неодноразовим побиттям позивачки у присутності дитини. Спору майнового характеру та щодо виховання і утримання дитини між сторонами немає, син проживатиме з позивачкою. Сторони в суд не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направили до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали обидва, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2012 року між сторонами укладено шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1445. (а.с.6) Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Спільне життя у сторін не склалось, вони стали проживати окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружні стосунки. Спору майнового характеру та щодо виховання і утримання дитини між сторонами немає. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. (а.с. 1) На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 03.03.2006 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, з причин відсутності взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства, виховання дітей. Протягом року сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства. Спору майнового характеру та щодо виховання і утримання дітей між сторонами немає. Позивач переконана, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе та це суперечить її інтересам. Сторони в суд не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направили до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали обидва, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2006 року між сторонами укладено шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 237. (а.с.9) Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 7-8) Спільне життя у сторін не склалось, вони стали проживати окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружні стосунки. Спору майнового характеру та щодо виховання і утримання дітей між сторонами немає. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. На підставі викладеного та

Outcome: approved