Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою та у її обґрунтування вказала про те, що вона проживає та зареєстрована за адресою: [INFO]. Вказану двокімнатну квартиру з усіма зручностями отримала по ордеру від 07.08.1979 року її мати [PERSON] на 4 осіб: на себе та трьох дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Мати була членом ЖБК №42 «Ромашка», вступний внесок був зроблений 17.05.1979 року у розмірі 2600 руб., повністю вартість квартири у розмірі 5363 руб. 03 коп. була сплачена 20.06.1991 року, що підтверджується довідкою ЖБК-42. [PERSON] стала власником цієї квартири відповідно до закону України «Про власність», але свідоцтво про право власності не отримала. 17.12.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина - квартира [ADDRESS]. Спадкоємцями на це майно є: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На момент смерті матері позивачка проживала разом з нею однією сімєю і фактично прийняла спадщину. Крім того, позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і була відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом з спадкового реєстру. Брат - [PERSON] відповідач по справі не звертався з заявою про прийняття спадщини. Сестра [PERSON] відповідачка по справі проживає в Росії і відмовилася від спадщини, що підтверджується її заявою про відмову від спадщини. Позивачка за запитом нотаріуса звернулася в Управління комунального майна і отримала довідку, що право власності за матірю на квартиру не зареєстровано, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на це майно. З цих причин нотаріусом було винесено постанову про відмову про вивчення нотаріальних дій, а саме в видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивачка змушена звернутися до суду і просить встановити факт, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], яка померла 17.12.2014 року. Крім того, просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,31 кв. м., житловою площею 31,2 кв. м., що належала за життя її матері - [PERSON], яка померла 17.12.2014 року. У судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. У судове засідання відповідач - представник Сумської міської ради не зявися, надав суду відзив на позов, у якому просив розглянути справу без участі представника Сумської міської ради за наявними в справі матеріалами. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позов визнав. Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного висновку. Згідно ордеру № 1247, виданому 07.08.1979 року виконавчим комітетом Сумської міської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Сумської міської ради народних депутатів, двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], отримала [PERSON] на родину, яка складається з 4 осіб, а саме: на себе та трьох дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З свідоцтва про народження серії І-УР № 580161, виданого 27.09.1960 року Павловським сільбюро ЗАГС Білопольського району за актовим записом № 44, вбачається, що 06.09.1960 року народилася [PERSON]. Її батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. З свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП № 322289, виданого 24.02.1979 року відділом ЗАГС м. Суми за актовим записом № 347, вбачається, що 24.02.1979 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON]. За життя [PERSON] право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], не зареєструвала, що підтверджується довідкою від 24.06.2015 року, виданою Управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради. 17.12.2014 року[PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 227233, виданим 18.12.2014 року Ковпаківським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 1716. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З довідки № 1879 від 09.06.2015 року, виданої КП «Сумижитло» Сумської міської ради, вбачається, що [PERSON], дійсно зареєстрована в [INFO]. Разом з нею у вищевказаній квартирі зареєстровані: її чоловік [PERSON], [INFO], та її матір [PERSON], яка проживала разом з ними з 15.01.1980 року по день смерті 17.12.2014 року. Позивачка [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 17.12.2014 року матері [PERSON], однак постановою від 02.06.2015 року державного нотаріуса Другої Сумської державної нотаріальної контори [PERSON] їйбуло відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. через відсутність правовстановлюючого документу щодо належності зазначеної квартири її матері. Судом встановлено, що позивачка на момент смерті матері проживала разом з нею однією сімєю і фактично прийняла спадщину. [PERSON], який є рідним братом [PERSON], до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої 17.12.2014 року матері [PERSON]не звертався. [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON], відмовилася від належної їй частки на спадщину після померлої 17.12.2014 року матері [PERSON], що підтверджується її заявою від 01.06.2015 року, посвідченою нотаріусом Сосновоборського нотаріального округу Ленінградської області [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 1957. З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є цивільними та врегульовані ст. ст. 524, 529, 549 ЦК України (1963 року), ст. ст. 15, 16, 328, 1218, 1223, 1226, 1261, 1267 - 1270 ЦК України (2003 року). Статтею 524 ЦК України (1963 року) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом. Статтею 529 ЦК України (1963 року) встановлено першу чергу спадкоємців за законом, якими є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Стаття 1261 ЦК України (2003 року) передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ст. 1268 ЦК України (2003 року) передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до зазначених положень законів та наданих суду доказів позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері та єдиною власницею зазначеної квартири. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved