Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача з вимогою визнати його таким, що втратив право користування [ADDRESS], усунувши тим самим їй перешкоди у здійсненні права власності. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вказана квартира належить їй на праві власності, в якій вона свого часу тимчасово прописала відповідача, з яким вона мешкала разом до листопада 2013 року. Натомість у [ADDRESS] [PERSON] не мешкає з того часу, та де він може знаходитись позивачці невідомо. Оскільки відповідач у добровільному порядку не забажав виписатись з вказаної квартири, що змушує позивачку нести додаткові витрати по утриманню житлового приміщення, то на підставі цього для захисту свого права власності вона просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених нею позовних вимог. Представник позивачки, яка діє на підставі договору, [PERSON], в судовому засіданні повністю підтримала вимоги [PERSON], які просила суд задовольнити. Відповідач до суду не з'явився повторно за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі переліченого суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується витягом Маріупольського БТІ про державну реєстрацію прав від 21 квітня 2011 року на підставі рішення суду від 10 лютого 2011 року, що також підтверджується копією вказаного рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя (а. с. 6). За відомостями з житлової організації та ДМС України в Донецькій області Орджонікідзевського РВ ММУ вбачається, що [PERSON] зареєстрований з 25 березня 2011 року по [ADDRESS], як співмешканець наймача квартири, [PERSON] (а. с. 5). Згідно до ст. 391 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За актом від 30 січня 2015 року, складеного представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що [PERSON] в [ADDRESS] не мешкає з листопада 2013 року, що підтверджується показами сусідів по зазначеному будинку (а. с. 10). Допитаний в судовому засіданні свідок, [PERSON], вказав, що він є сусідом позивачки з 2008 року. Також зазначив, що в [ADDRESS] разом із [PERSON] раніше мешкав [PERSON], якого однак він не бачив вже з 2013 року. Де може знаходитись відповідач він не знає. Допитана в судовому засіданні свідок, [PERSON], вказувала, що вона мати позивачки, яка мешкала разом із [PERSON] до листопада 2013 року в спірній квартирі, після чого відповідач покинув [ADDRESS]. За таких підстав суд встановив, що [PERSON] членом родини позивачки не є, був прописаний у [ADDRESS] [PERSON], як її співмешканець, який однак більше року, починаючи з листопада 2013 року у вказаному житловому приміщенні із позивачкою не мешкає. При цьому в добровільному порядку зніматися з реєстраційного обліку з вказаної адреси відповідач не бажає, чим порушує права [PERSON] на користування належним їй майном. Таким чином суд прийшов до висновку, що [PERSON] втратив право користування [ADDRESS], внаслідок чого право власності позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог [PERSON] із визнанням відповідача таким, що втратив право користування [ADDRESS].

Outcome: approved