Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки посилаючись на те, що з 15 квітня 1978 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У серпні 1998 року [PERSON], як члену КСП «Перемога» у с. Переможне Комінтернівського району Одеської області була виділена земельна частка (пай) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 4,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія 0568389 від 25 серпня 1998 року. 25 жовтня 2005 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадкоємцями щодо її майна залишились її чоловік [PERSON], який на момент смерті дружини був непрацездатним за віком та [PERSON], як спадкоємиця за заповітом. З часу реєстрації шлюбу і до дня смерті [PERSON], [PERSON] проживав разом із дружиною у спільному будинку у с. Переможному, в звязку з чим вважається таким, що прийняв спадщину. 04.01.2006 року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадкоємицею за законом першої черги є його донька [PERSON] У встановлений законом строк, вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 02.08.2007 року [PERSON] (нині Іванюк) [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак додатковим рішенням апеляційного суду Одеської області ухвалено додаткове рішення, яким визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 18.11.2015 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області по справі № 504/1070/14-ц визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.08.2007 року, в частині 3/4 частки. Визнано недійсним та скасовано в частині внесення змін 10.09.2007 року про передачу права на земельну частку (пай) [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом; визнано недійсним та скасовано розпорядження Комінтернівської РДА від 29.05.2008 року № 753/А-2008 «Про передачу в натурі земельної ділянки (паю) та видачу державного акту [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У листопаді 2016 року вона звернулась до Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки (паю), однак отримала відмову, так як для видачі свідоцтва до нотаріальної контори необхідно надати сертифікат на право на земельну частку (пай), викиданий районною адміністрацією на імя [PERSON] із скасованою відміткою про перехід такого права на імя [PERSON] Вона вважає вірною відмову нотаріуса, так як у неї відсутній вказаний сертифікат, а відповідач надати його не бажає. Вважала своє право порушеним з боку відповідачки, оскільки її право на спадщину не визнається. З приводу 1/4 частки зазначала, що дана частка була нею визначена помилково. Рішення суду було ухвалено на підставі заявлених нею вимог, так вона просила 1/4 частку, то суд їй їх задовольнив, але вона має право на 1/2 частку земельної ділянки (обовязкова частка) та враховуючи, що після смерті батька вона є єдиною спадкоємицею, вважала, що має право на 1/2 частку земельної частки паю в порядку спадкування за законом, наявні відповідні рішення суду згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України звільняють її від доказування. Просила суд визнати за нею право на 1/2 частку земельної частки (паю) розміром 4,57 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідачка у призначене судове засідання не зявилась, будучи повідомленою своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Розглянувши поданий позов, матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що 04.01.2006 року помер [PERSON] (а.с.8), який приходився батьком позивачці [PERSON] (а.с. 9,10). Відповідно до додаткового рішення апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2011 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 4,57 га, виданого державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області від 02.08.2007 року в 1/4 його частини. Та визнано за [PERSON] право на спадкування 1/4 частини земельної ділянки розміром 4,57 га розташованій у КСГП «Перемога» с. Переможне Комінтернівського району Одеської області (а.с.13-14). 13 липня 2011 року апеляційний суд Одеської області, своєю ухвалою розяснив рішення суду від 17 лютого 2011 року, «вказавши що [PERSON] має право на спадкування за законом 1/4 частини земельної частки паю розміром 4,57 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості у колективному сільськогосподарському підприємстві «Перемога» с. Переможне Комінтернівського району Одеської області, котре належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату серії № 0568389, виданого Комінтернівською районною державно. Адміністрацією Одеської області 25 червня 1998 року на підставі рішення Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 04 серпня 1998 року за № 706 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25 серпня 1998 року за № 13364 (а.с.15-16). Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.11.2015 року «визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.08.2007 року, яке видано державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори реєстр № 3178 на імя [PERSON]» (а.с.17-19). 16.11.2016 року Комінтернівська державна нотаріальна контора Одеської області надала відмову у видачі свідоцтва на земельну частку права на 1/4 частку земельної ділянки (паю) зазначивши, що для практичної реалізації рішення Комінтернівського районного суду Одеської області необхідно звернутися до відповідних органів щодо виконання ними рішення суду від 18.11.2015 року, а також до державних реєстраторів з питань права на 1/4 частку земельної ділянки, яку виділено на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації № 226/А 2013 від 19.06.2013 року. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що прийняті раніше рішення суду на спадкування 1/4 частки у спадковому майні не доводять автоматично її права на 1/2 частку у спадковому майні та підлягає доведенню на загальних підставах. Суд критично оцінює доводи позивачки, щодо того, що вона помилково зазначила у раніше поданому позові 1/4 частку, так як відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. У відповідності до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Статтею 328 ЦК встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 328 ЦК України, ст.ст.10, 14, 88, 207, 209, 212, 213, 215, 220, 224 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed