Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 листопада 2000 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки з часом сторони перестали знаходити спільні підходи у вирішенні сімейних і родинних проблем, їх погляди на життя стали діаметрально протилежними, приблизно з 2011 року фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, шлюбних відносин не підтримують,спільного сімейного бюджету не мають. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. В судове засідання 07.07.2017 позивачка з'явилась, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання 27.04.2017 та 07.07.2017 не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Виходячи з цього та вимог ст.77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], 25 листопада 2000 року Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 1235 (а.с. 3). Встановлено, що у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4), а також малолітня донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, сторони створили умови, за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалася, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved