Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання. Свій позов аргументує тим, що вони з відповідачем з 31.10.2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, фактично сімейні відносини припиненні, але шлюб не розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і не має можливості у повному обсязі самостійно забезпечити матеріальні потреби своєї родини. Відповідач з моменту припинення шлюбних відносин не бере участь у вихованні дитини, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до закону вона має право на утримання від свого чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка просить суд стягнути на її утримання з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з дати подання позову до суду. Позивач до судового засідання не з`явилась, у своєму позові фактично просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Але 18.10.2019 року надала до суду заяву в якій фактично зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів доходу відповідача, також просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів визнав частково, а саме в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходів. Представник відповідача, адвокат - Анікєєва Н.О. також в судове засідання не з`явилась, надала заяву від 18.10.2019 року про розгляд справи без її участі у зв`язку з тим, що сторони досягли згоди щодо розміру стягуваних аліментів в розмірі 1/10 частини від доходів відповідача. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 31.10.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області підтверджується, що у сторін, [PERSON] та [PERSON] є дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1430-1115461-2017, довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області про реєстрацію місця проживання особи №16.01-06/1733 від 20.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 12). Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] відповідно до довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області про реєстрацію місця проживання особи №17.01-04/433 від 15.03.2018 року (а.с.13). Відділом реєстрації Добропільської міської ради Донецької області видана довідка №16.01-18/4444 від 20.08.2019 року (а.с.11) про те, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та разом з нею зареєстрований [PERSON] , 2018 року народження, тобто її син. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] зареєстрована та мешкає разом із своєю матір`ю [PERSON] . Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка має право на утримання від батька дитини - [PERSON] , до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. З позовної заяви в судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки, хоча має таку можливість, оскільки працює на АТ «Укрзалізниця», позивачка не має можливості у повному обсязі самостійно забезпечити матеріальні потреби своєї родини, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач за станом здоров`я, матеріальним станом не може сплачувати аліменти на утримання позивачки, останнім суду надано не було. Частина 4 статті 84 Сімейного кодексу України передбачає право на утримання дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання, в розмірі 1/10 частини всіх видів доходів відповідача, щомісяця. Відповідно до ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду 27.08.2019 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. Крім того, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 768,40 грн., оскільки позивачку звільнено від сплати судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved