Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 15 жовтня 2016 року та зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис за № 3158. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюб виявився невдалим через різні погляди на життя, несумісність характерів, часті конфліктні ситуації. На даний час шлюб існує формально. Проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка. Просить у відповідності до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення проти позову. 01 листопада 2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 04 лютого 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. 20 лютого 2020 року позивачем подано до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку позивача щодо розгляду справи, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 15 жовтня 2016 року сторони зареєстрували шлюбу у приміщенні Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис за № 3158, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб / арк. спр. 6/. Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження / арк. спр. 7/. У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачкою у позові, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та враховує загальні положення законодавства на які посилалась позивач у позовній заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 768,40 грн.\~

Outcome: approved