Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила скасувати арешт з її нерухомого майна, а саме: 1/4 частини квартири [ADDRESS] , за реєстраційним номером 1827515, який накладений 31 березня 2005 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2005 року. Свої вимоги мотивувала тим, що вказаною ухвалою суду під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в порядку забезпечення позову накладено заборонену на відчуження 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності. Однак Вишгородська районна державна нотаріальна контора 31 березня 2005 року, під час виконання вказаної ухвали суду, помилково зареєструвала вказане обтяження як накладення арешту на нерухоме майно, а не заборону відчуження. Оскільки дане обтяження нотаріусом не може бути знято в зв`язку із розбіжностями, які містяться в ухвалі суду та відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявність якого перешкоджає реалізації позивачці своїх прав власника, просить зняти арешт з частини її квартири в судовому порядку. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив про його задоволення. Представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Представник третьої особи подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення від 27 грудня 1999 року виданого Вишгородським бюро технічної інвентаризації є власником ј частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2005 року в ході розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди в порядку забезпечення позову накладено заборонену на відчуження 1/4 частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] 23 березня 2005 року копію вказаної ухвали суду направлено до Вишгородської районної державної нотаріальної контори для виконання. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 31 березня 2005 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2005 року накладено арешт на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2005 року з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] солідарно стягнуто вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] у розмірі - 4 416,00 грн., 31.10. грн. вартості кошторису відновлювальних робіт, 50,00 грн. витрат на правову допомогу та 1 000,00 грн. заподіяної моральної шкоди, всього до стягнення - 5 497,10 грн. 21 липня 2006 року державним виконавцем Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Сенько Р.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №2206823 з примусового виконання виконавчого листа №6/2-321, виданого 28 жовтня 2005 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 5 497 грн. 10 коп. у зв`язку із фактичним погашенням боргу. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 лютого 2020 року скасовано заходи забезпечення позову, а саме заборонену відчуження 1/4 частини квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Листом Вишгородської районної державної нотаріальної контори №1066/02-14 від 06 листопада 2020 року нотаріус відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо зняття арешту з ј частини вказаної квартири у зв`язку із існуванням розбіжностей в ухвалах Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2005 року та 12 лютого 2020 року й відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Крім того зазначено, що зняття арешту з майна згідно вимог ст. 34 Закону України «Про нотаріат» не є нотаріальною дією, а тому не підлягає виконанню державним нотаріусом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції на час накладання арешту на майно, державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі, зокрема, ухвали суду про забезпечення позову. Державна реєстрація обмежень речових прав проводиться в день отримання відповідних документів місцевим органом державної реєстрації прав. Датою і часом державної реєстрації обмежень вважається дата і час обліку заяви в місцевому органі державної реєстрації прав. Документи щодо обмеження речових прав надаються особами, на користь яких встановлено обмеження, якщо інше не передбачено договором або законом. Як передбачено ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дані до розділу Державного реєстру прав вносяться в разі прийняття рішення про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав. Державна реєстрація обмежень речових прав скасовується на підставі актів органів державної влади чи органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом, або у разі припинення відповідного договору, про що вносяться дані до Державного реєстру прав. У разі виявлення невідповідності даних електронного файлу Державного реєстру прав документу, на підставі якого було зареєстровано речове право чи його обмеження, пріоритет мають документарні дані. Як передбачено ч. 1, 7 та 8 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Вимогами ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент закінчення виконавчого провадження, передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі) який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. Зі справи встановлено, що рішення суду про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 5 497 грн. 10 коп. фактично виконано у повному обсязі, виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду закінчено, а заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2005 року в передбаченому Законом порядку скасовані. Разом з тим, у зв`язку із існуванням розбіжностей в ухвалах Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2005 року (якою накладено заборону відчуження на частину квартири позивачки) та від 12 лютого 2020 року (якою її скасовано) й відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно яких Вишгородською державною нотаріальною конторою замість типу обтяження «заборона відчуження» застосовано «арешт нерухомого майна» на ј частину квартири позивачки, нотаріус відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо зняття арешту. Зазначене унеможливлює зняття арешту з майна позивачки в порядку передбаченому Законом, що призводить до порушення прав [PERSON] , як власника майна, яка позбавлена можливості зняти арешт зі свого майна в інший позасудовий спосіб, що і є передумовою порушення її прав. Таким чином, суд доходить висновку, що порушені права позивачки в цій справі підлягають захистові, а позов про це задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved