Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 червня 1995 року між ними був укладений шлюб, який зареєстрований Долинським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 59, на даний час розглядається справа про розірвання шлюбу. За час шлюбу з відповідачем в червні 2000 року був придбаний будинок [ADDRESS] за 6660,00грн., який був нотаріально оформлений на відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу. Вартість даного будинку становить 63322,00грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку нерухомого майна від 17.04.2018р. На добровільний поділ спільного сумісного майна відповідач не погоджується, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом де просить визнати за нею та за відповідачем право власності на будинок по 1 / 2 частині житлового будинку. Позивач та її представники в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про розгляд справи належним чином був повідомлений, про причини не явки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не було надано. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та існуванням умов передбачених ст.. 280 ЦПК України. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку з наступного. Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.06.2000 року та копії технічного паспорта вбачається, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 5-8). Згідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна від 17.04.2018р. вартість житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами по [ADDRESS] станом на 17.04.18р. складає 64322грн.( а.с. 9-20). Листом від 14.06.2018р. № 7/18 наданого Кіровоградським ОКП КООБТІ підтверджується те, що право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON]. Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.І ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СКщодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Уразі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Із вище викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Вирішив поділити спільне сумісне майно подружжя наступними чином: визнати за [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] право власності на 1 / 2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER] право власності на 1 / 2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved