Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі продажу дійсним, вказуючи, що укладений 28.05.1998 року між нею та відповідачкою договір купівлі продажу № 1607/Б в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі не був нотаріально засвідчений, що спричиняє його недійсність, у зв'язку з чим порушуються її майнові права, що змушує позивачку звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без застосування технічного запису судового засідання. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується судовою повісткою. Яка повернута до суду з відміткою за збігом терміну зберігання. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28.05.1998 року між позивачкою та відповідачкою [PERSON] в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі був укладений договір купівлі-продажу № 1607/Б нерухомого майна, згідно якого відповідачка [PERSON] продала, а позивачка [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,60 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м, яка в цілому складається з: 1-коридору, площею 8,6 кв. м, 2.4 жилих кімнат, площею 16,6 кв.м, та площею 11,8 квм, 3-кухні, площею 7,8 кв.м, 5-ванної, площею 2,5 кв.м, 6-туалету, площею 1,3 кв.м, 7-лоджії, площею 3,0 кв.м. Згідно п. 5 вищезазначених укладених договорів позивачкою була виплачена повна вартість придбаного нею спірного нерухомого майна, тобто виконана одна з істотних умов договору. Однак даний договір був укладений у порушення ст.ст. 209, 657 ЦК України, а саме: не був нотаріально засвідчений, що стало надалі перешкодою для позивачки в оформленні її майнових прав. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і виникло повне або часткове виконання договору, однак одна зі сторін ухиляється від його нотаріального виконання, суд може визнати такий договір дійсним. Після укладення договору, позивачкою було повністю прийняте у своє володіння та розпорядження придбане нерухоме майно. Прийняття до свого володіння та розпорядження позивачем нерухомого являється складовою права власності, на яке позивач має право як субєкт права приватної власності відповідно до ст. ст. 317, 318, 325 ЦК України. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи вищевикладене, що сторонами були виконані усі істотні умови угоди, що підтверджується письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди договору купівлі продажу дійсною та визнання права власності, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved