Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до підприємства обєднання громадян [PERSON] підприємство «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.11.2016 року вона звернулася з позовом до Берегівського районного суду з позовом до Підприємства обєднання громадян [PERSON] підприємство «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України про встановлення факту трудових відносин, зобовязання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. Рішенням Берегівського районного суду від 21.12.2016 року позовні вимоги були задоволені повністю. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13.04.2017 року вищевказане рішення залишено без змін. 18.04.2017 року та 05.05.2017 року позивачкою було надіслано письмові звернення до ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України, щодо виконання рішення у добровільному порядку, однак останні не реагували. 24.04.2017 року [PERSON] пред'явлено до виконання до ДВС Берегівського РУЮ виконавчі листи щодо видачі трудової книжки та стягнення заборгованості по заробітній платі. 25.05.2017 року згідно акту державного виконавця ВДВС Берегівського районного управління юстиції позивачці видано трудову книжку. Враховуючи те, що трудова книжка позивачці повернута 25.05.2017 року, а період затримки у видачі трудової книжки не охоплюється попереднім судовим рішенням, тому просить стягнути з ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 29 листопада 2016 року (28.11.2016 року день подачі позову до суду) по 25.05.2017 року (дата видачі трудової книжки). Отже, виходячи з вищевикладеного та положень абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, враховуючи мою середню заробітну плату, що складає 139,53 грн. (обчислюючи з виплат за останні 2 місяці роботи, що передували звільненню 3000 грн.+3000 грн./43 дні = 139,53 грн.) та кількість днів затримки видачі трудової книжки, що становить 178 днів (виходячи з дня подачі першого позову 29 листопада 2016 року по дату отримання трудової книжки 25 травня 2017 року), за затримку видачі мені трудової книжки відповідач має сплатити у мою користь 24 836, 34 грн.. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала через канцелярію суду заява, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 09 вересня 2014 року по 31.01.2015 року на підставі цивільно-правових угод була прийнята на роботу в ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» на посаду завідувача харчоблоку та фактично була допущена до виконання своїх трудових обов'язків. Рішенням Берегівського районного суду від 21.12.2016 року позовні вимоги були задоволені повністю, встановлено факт існування трудових відносин між ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України та [PERSON] з 09 вересня 2014 року по 31 січня 2015 рік, зобовязано дане підприємство видати мені належно оформлену трудову книжку, стягнуто з Підприємства на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки при звільненні за період з 01 лютого 2015 року по дату предявлення позову 28 листопада 2016 року в розмірі 93 066 гривень 51 копійку та стягнуто з ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень (а.с. 7-11). Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13.04.2017 року, заочне рішення Берегівського районного суду від 21.12.2016 року залишено без змін (а.с. 15-16). Крім того, встановлено, що 18.04.2017 року та 05.05.2017 року позивачкою було надіслано письмові звернення до ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України, щодо виконання рішення у добровільному порядку, однак останні такі ігнорували (а.с. 22-23). 24.04.2017 року [PERSON] пред'явлено до виконання в ДВС Берегівського РУЮ виконавчі листи щодо видачі трудової книжки та стягнення заборгованості по заробітній платі. Як вбачається з актів державного виконавця ВДВС Берегівського районного управління юстиції, позивачці [PERSON] було видано трудову книжку 25.05.2017 року (а.с.19-20). За приписами пункту 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10. цієї Інструкції. Частиною першою статті 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України встановлено, що в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Згідно з частиною шостою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в абзацах першому, третьому пункту 32 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки згідно зі статтею 235 КЗпП України оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Середній заробіток працівника відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Виходячи з вищевикладеного та положень абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, враховуючи середню заробітну плату позивачки, що складає 139,53 грн. (обчислюючи з виплат за останні 2 місяці роботи, що передували звільненню 3000 грн.+3000 грн./43 дні = 139,53 грн.) та кількість днів затримки видачі трудової книжки, що становить 178 днів (виходячи з дня подачі першого позову 29 листопада 2016 року по дату отримання трудової книжки 25 травня 2017 року), за затримку у видачі [PERSON] трудової книжки відповідач має сплатити позивачці середній заробіток у сумі 24 836, 34 грн.. Відповідно до ст. 233 ч.2 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження не видачі позивачці трудової книжки на день звільнення та не проведення з нею розрахунку. Крім того, встановлено, що трудова книжка позивачці повернута 25.05.2017 року, тому за час затримки видачі трудової книжки є період з 29 листопада 2016 року по 25.05.2017 року. Викладене зумовлює виникнення у відповідача обов'язку здійснити відповідний розрахунок з позивачем за час затримки видачі трудової книжки. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави \~судовий збір в розмірі 640 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved