Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом , уточнивши позовні вимоги (а.с.152-153) , просить постановити рішення, якім визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , видане Болградською міською радою Одеської області 30 травня 2007 року на ім'я [PERSON]; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом , видане Болградською районною державною нотаріальною конторою 18 червня 2007 року по реєстру за № 3130; визнати за нею - позивачкою право власності на 4/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому , розташованого по [ADDRESS]; провести розподіл цього житлового будинку між нею та відповідачами наступним чином - виділити їй у володіння та користування увесь житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами та визнати за нею право власності на цей будинок, припинити право власності відповідачів [PERSON] і [PERSON] в будинку з виплатою кожному з відповідачів грошової компенсації за належні їм частки будинку. Позивачка посилається на те, що житловий будинок по [ADDRESS] був побудований нею та її чоловіком [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти та є сумісною власністю подружжя; їх з чоловіком частки в цьому будинку є рівними і складають по 1/2 частині кожного. Після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на належну померлому 1/2 частку будинку. Спадщину прийняли вона та її діти і діти її померлого чоловіка [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] - відповідачі в справі. Таким чином після смерті чоловіка її частка в будинку з врахуванням спадщини складає 4/6 частини. Але 18 червня 2007 року державним нотаріусом Болградської райдержнотконтори було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона - позивачка та відповідачі [PERSON] і [PERSON] успадкували зазначений житловий будинок в рівних частках, тобто доля кожного з них згідно зазначеного свідоцтва в будинку складає 1/3 частину. Зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом видане нотаріусом на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке було видане Болградською міською радою Одеської області 30 травня 2007 року , згідно якого весь будинок по [ADDRESS] належить на праві власності лише її чоловіку [PERSON] Ці документи видані без врахування її права власності на 1/2 частку будинку, а тому підлягають визнанню частково недійсними ,а за нею - позивачкою має бути визнано право власності на 4/6 частини будинку. Оскільки між нею та відповідачкою [PERSON] склалися погані стосунки , проживання з відповідачкою [PERSON] в одному будинку неможливо , вона - позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на весь будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами . При цьому вона згодна сплатити обом відповідачам грошову компенсацію за належні їм частки будинку. Позивачка [PERSON] просить також поновити їй строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Болградською міською радою Одеської області 30 травня 2007 року та про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого Болградською райдержнотконторою 18 червня 2007 року, посилаючись на те, що цей строк вона пропустила з поважної причини - через свою юридичну несвідомість. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, не заперечує той факт, що житловий будинок по [ADDRESS] був побудований її батьками [PERSON] і [PERSON] за спільні кошти під час перебування в зареєстрованому шлюбі та є спільною сумісною власністю її батьків. Відповідачка [PERSON] не заперечує проти визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Болградською міською радою 30 травня 2007 року та свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого Болградською райдерджнотконторою 18 червня 2007 року, не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на 4/6 частки зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Відповідачка [PERSON] також не заперечує проти розподілу цього житлового будинку в натурі між його співвласниками, але при розподілі будинку просить виділити їй у володіння та користування літню кухню (магазин) літера «Б» на суму 36412 грн. , посилаючись на те, що вона є приватним підприємцем , саме вона здійснює підприємницьку діяльність у зазначеному магазині і це є єдиним джерелом доходу її та членів її сім'ї. Тому вона згодна отримати літню кухню (магазин) літера «Б» у володіння та користування в якості належної їй 1/6 частки будинку. Відповідачка [PERSON] заперечує проти визнання за позивачкою права власності на увесь спірний будинок та не згодна отримати грошову компенсацію за належну їй 1/6 частку будинку, посилаючись на те, що в цьому будинку вона проживає протягом тривалого часу ; хоча у неї і є на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] , але цей будинок потребує ремонту , не придатний для проживання і на теперішній час у неї немає грошових коштів для ремонту будинку , оскільки її чоловік не працює, у неї на утриманні двоє дітей - студентів , яки навчаються за контрактною формою, в зв'язку з чим вона несе значні витрати на навчання дітей. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Болградською міською радою 30 травня 2007 року та свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого Болградською райдерджнотконторою 18 червня 2007 року ; не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на 4/6 частки зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами; не заперечує проти розподілу житлового будинку в натурі. При вирішенні питання про розподіл будинку відповідач [PERSON] початково просив виділити йому у володіння та користування літню кухню (магазин) літера «Б» на суму 36412 грн. , посилаючись на те, що у нього не має іншого житла для проживання , що в подальшому він має намір переобладнати літню кухню (магазин) літера «Б» у житлове приміщення та користуватися ним як житловим приміщенням. В останньому судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив , що він згоден отримати грошову компенсацію за належну йому 1/6 частку будинку за умови , що грошова компенсація буде присуджена і відповідачці [PERSON] , а за позивачкою [PERSON] буде визнано право власності на весь будинок. Суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 1968 року. Їх шлюб був зареєстрований Калчівською сільською радою Болградського району Одеської області , про що було зроблено актовий запис за № 26, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). У 1974 році позивачка та її чоловік придбали за спільні кошти житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до акту від 04 грудня 1974 року, складеного комісією представників виконкому Болградської міської ради та Болградського технічного бюро , цей житловий будинок був визнаний непридатним для проживання та для ремонту , комісія визнала доцільним знести старий будинок та побудувати поряд новий будинок (а.с.9-10). Відповідно до рішення виконкому Болградської міської ради № 210 від 25.12.1974 року [PERSON] була відведена земельна ділянка під будівництво житлового будинку (а.с.11), а також затверджено проект будівництва (а.с.12). 26 грудня 1976 року [PERSON] отримав дозвіл на проведення робіт з будівництва житлового будинку за зазначеною адресою (а.с.13). За спільні кошти під час перебування у зареєстрованому шлюбі позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] побудували новий житловий будинок по [ADDRESS] , який був прийнятий в експлуатацію актом від 08 червня 1992 року (а.с.14). Також позивачкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] на земельній ділянці, відведеній під будівництво житлового будинку по [ADDRESS] були побудовані за спільні кошти сарай літера «Г» та літня кухня літера «Б». Цей факт не заперечували та підтвердили в судовому засіданні відповідачі [PERSON] і [PERSON] Відповідно до ст.. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1970 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю . Згідно ст.. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна , яке є спільною сумісною власністю подружжя , їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.. 60 Сімейного Кодексу України 2004 року майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON], як подружжя, придбали право власності в рівних частках на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому; частка кожного з них в будинку складає 1/2 частину. [INFO] помер [PERSON] (а.с.4), відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку будинку. Позивачка [PERSON] - дружина померлого, а також відповідачі [PERSON] - син померлого та [PERSON] - дочка померлого є спадкоємцями за законом першої черги після смерті свого чоловіка та батька відповідно до ст.. 1261 ЦК України. Всі троє спадкоємців прийняли спадщину після смерті [PERSON] фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст.. 1268 ч.3 ЦК України. Долі всіх трьох спадкоємців в спадщині є рівними , частка кожного складає 1/6 частину житлового будинку. 18 червня 2007 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області було видане свідоцтво про право на спадщину за законом по реєстру за № 3130 , відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому , розташований по [ADDRESS] успадкували в рівних частках після смерті [PERSON], померлого [INFO], дружина померлого [PERSON] та діти померлого [PERSON] і [PERSON] (а.с.31), тобто згідно цього документу кожен з спадкоємців успадкував 1/3 частку будинку. Цей документ складений державним нотаріусом Болградської райдержнотконтори на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке було видане 30 травня 2007 року на підставі рішення виконкому Болградської міської ради № 173 від 15.07.1992 року, відповідно до якого єдиним власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.28). Викладене підтверджується матеріалами спадкової справи № 378/07 , заведеної Болградською райдержнотконторою до майна померлого [PERSON] (а.с.23-34). Зазначені документи - свідоцтво про право власності на нерухоме майно та свідоцтво про право на спадщину за законом - видані з порушенням вимог ст..22 Кодексу про шлюб та сім'ю в редакції 1969 року , без врахування тієї обставини , що цей будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] та належить подружжю в рівних частках. Після смерті [PERSON] спадщина відкрилась лише на 1/2 частку цього житлового будинку , яка належала померлому. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Болградською міською радою Одеської області 30 травня 2007 року та свідоцтво про право на спадщину за законом , видане Болградською райдержнотконторою 18 червня 2007 року по реєстру за № 3130 - на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS]. Суд також вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частку цього житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, як частку у спільній сумісній власності подружжя. Право власності позивачки [PERSON] на 1/6 частку будинку (частка в спадщині після смерті [PERSON]) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Болградською райдержнотконторою 18 червня 2007 року. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] після смерті [PERSON] придбали право власності кожний на 1/6 частку будинку. При цьому суд вважає за необхідне поновити позивачці [PERSON] строк звернення до суду з позовними вимогами щодо визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно та свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вважає , що цей строк позивачка пропустила з поважної причини - через свою юридичну несвідомість, вважаючи , що дії Болградської міської ради та державного нотаріуса Болградської райдержнотконтори , як державних органів та їх посадових осіб , відповідають вимогам законодавства. Але, дізнавшись у липні 2013 року про своє порушене право , позивачка звернулась до суду з цим позовом . Відповідно до ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд належним і безстороннім судом. З метою захисту порушеного права власності позивачки на ? частку спірного будинку суд вважає за необхідне поновити їй строк звернення до суду з зазначеними позовними вимогами. Відповідно до ст.. 358 ч.1,3 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі , яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників , які володіють і користуються спільним майном , відповідної матеріальної компенсації. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року з послідуючими змінами «Про практику застосування судами законодавства , що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий ,суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановленні порядку користування ним, власнику , що виділяється , за його згодою присуджується грошова компенсація. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника , що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі, чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 33/24-2013 від 28.11.2013 року вартість домоволодіння по [ADDRESS] приймається експертом у якості її ринкової вартості і складає 200066 грн. За результатами дослідження експерт прийшов до висновку , що житловий будинок літера «А» у складі домоволодіння [ADDRESS] є неподільним , оскільки відсутня технічна можливість переобладнання його приміщень в три ізольовані квартири , загальні площі яких відповідатимуть часткам 4/6, 1/6, 1/6 з дотриманням вимог п.п. 2.22, 2.23, 2.24, 2.27, 2.30 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», тобто згідно з ч.2 ст. 186 ЦК України неподільними мають залишатись і господарські будівлі та споруди , які є приналежностями до головної речі. В той же час експертом встановлено, що у будівлі літера «Б», яка згідно виданому КП «Болградське БТІ» технічному паспорту від 21.05.2007 року входить до складу домоволодіння по [ADDRESS] , як літня кухня , фактично функціонує магазин продовольчих товарів , на що вказує експлікація приміщень цієї будівлі за вказаним технічним паспортом . Виходячи з цього експертом на розгляд суду запропонований варіант поділу будинку , сутність якого полягає в тому, що до складу домоволодіння входять дві речі , які в подальшому можуть існувати та експлуатуватись за призначенням незалежно одна від одної, а саме: - житловий будинок літера «А» з господарськими будівлями - вбиральня літера «В» та сарай літера «Г», господарськими спорудами № 1-5 , які разом можуть бути виділені в натурі в якості 4/6 часток домоволодіння; - літня кухня (магазин) літера «Б» , яка може бути виділена в натурі в якості 1/6 частки домоволодіння; - 1/6 частка , яка не має натурального виразу у складі домоволодіння підлягає грошовій компенсації, виходячи з її ринкової вартості. Експертом також зазначено, що приміщення будівлі літера «Б» - літня кухня з приміщеннями , позначеними в плані: № 1- торгівельна зала площею 11,1 кв.м.; №2 - склад площею 4,1 кв.м., № 3 - допоміжне приміщення площею 3,2 кв.м.: № 4 - мийка площею 4,2 кв. м.; №5 - склад площею 1,3 кв.м., № 6 - кухня площею 8,3 кв.м. загальною площею 32 кв.м. можуть бути виділені в безпосереднє користування одного із співвласників, оскільки за своїм складом та площею відповідає вимогам ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі» (а.с.51-95). Запропонований експертом варіант розподілу будинку, при якому одному з власників 1/6 частки будинку підлягає виділенню у володіння та користування літня кухня (магазин) літера «Б» загальною площею 32 кв.м. не може бути прийнятий судом до уваги. Цей варіант розподілу будинку, передбачає виділення приміщення літньої кухні «Б», яка переобладнана під магазин та в якому фактично функціонує магазин продовольчих товарів, виключно з метою використання цього приміщення в якості торгівельної точки. Тобто за таким варіантом приміщення літньої кухні (магазину) літера «Б» може бути виділене в якості 1/6 частки будинку відповідачці [PERSON] , яка є приватним підприємцем (а.с.114), провела необхідні заходи щодо переобладнання літньої кухні під магазин та здійснює свою підприємницьку діяльність в цьому приміщенні, що знайшло підтвердження в судовому засіданні з пояснень сторін. Приміщення літньої кухні (магазину) літера «Б» не може бути виділено у володіння та користування відповідачу [PERSON] в якості належної йому 1/6 частки будинку , оскільки це приміщення не є житловим , відноситься до господарських будівель, та згідно висновку судового експерта (а.с.51-95) та додаткового роз'яснення до нього (а.с.148) не може використовуватись як житлове приміщення. Відповідачка [PERSON] не заперечує проти виділення їй у володіння та користування приміщення літньої кухні (магазину) літера «Б» в якості належної їй 1/6 частки будинку. Але в разі виділення приміщення літньої кухні (магазину) літера «Б» відповідачці [PERSON] , іншому власнику 1/6 частки будинку - відповідачу [PERSON] має бути виплачена грошова компенсація за належну йому частку будинку з припиненням його права власності на 1/6 частку будинку , проти чого відповідач [PERSON] заперечує. Крім того , судом встановлено , що відповідач [PERSON] постійно проживає в спірному житловому будинку та іншим житлом не забезпечений. Суд також вважає неприйнятним варіант розподілу будинку за яким увесь будинок має бути переданий у власність позивачки з припиненням права власності відповідачів [PERSON] і [PERSON] на належні їм частки будинку та сплатою відповідачам грошової компенсації. Відповідачка [PERSON] категорично заперечує проти отримання грошової компенсації. Судом встановлено, що відповідачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу цього будинку (а.с.133-135) та технічним паспортом на будинок (а.с.136-139). Але одночасно судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та члени її сім'ї постійно протягом тривалого часу проживають в житловому будинку по [ADDRESS] ; житловий будинок по [ADDRESS] потребує ремонту , на теперішній час без проведення ремонтних робіт не придатний для проживання; відповідачка [PERSON] має на утриманні двох - дітей студентів , що навчаються за контрактом (а.с.111-113), її чоловік на сьогоднішній день не працює (а.с.110); відповідачка [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність у приміщенні літньої кухні (магазину) літера «Б», що є єдиним джерелом існування її та членів її сім'ї. Припинення права власності відповідача [PERSON] на належну йому 1/6 частку будинку з виплатою грошової компенсації також не є можливим , оскільки він постійно проживає в спірному будинку та іншого житла не має. В останньому судовому засіданні відповідач [PERSON] надав згоду на отримання грошової компенсації за належну йому частку будинку , але при цьому наполягав на тому, що він згоден на отримання грошової компенсації лише за умови виплати грошової компенсації і відповідачці [PERSON] з припиненням її права на частку будинку; за інших умов на отримання грошової компенсації не згоден, оскільки іншого житла немає. За викладених обставин суд доходить висновку про неможливість розподілу спірного будинку між сторонами відповідно до належних їм часток . При цьому сторони не позбавлені права звернення до суду з позовом про визначення порядку користування житловим будинком , належним їм на праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.. 79,88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню в рівних частках понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , а саме судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.1) та витрати на правову допомогу 3000 грн. (а.с.16,101), а всього 3229 грн. 40 коп.

Outcome: partial