overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій уточнила розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також просить справу розглянути без її участі, просить задовольнити позов і в разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, хоча був належно оповіщений про дату, час і місце судового розгляду, причини неявки до суду не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи позицію позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 07 квітня 2006 року зареєстрували шлюб у виконкомі Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області актовий запис № 4. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області від 18.05.2013 року по справі № 379/497/13-ц, яке набрало законної сили 28.05.2013 року, шлюб між сторонами розірвано, а дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач не виконує обовязку щодо утримання неповнолітнього сина, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання вказаної дитини не надає, хоча працездатний і може надавати таку допомогу. А тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей і при ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. На підставі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день розгляду справи повідомлений належно, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, вказавши, що позовні вимоги заявлені до нього він визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони з 25 жовтня 1997 року проживали в шлюбі, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Таращанської держадміністрації Київської області актовий запис № 105. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області від 08.02.2016 року по справі № 379/66/16-ц, яке набрало законної сили 19.02.2016 року, шлюб між сторонами розірвано, а дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач не виконує обов'язку щодо утримання неповнолітнього сина, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання вказаної дитини не надає, хоча працездатний і може надавати таку допомогу. А тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей і при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. На підставі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом і просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду, і до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Щодо обставин викладених в позові уточнила їх, зазначивши, що відповідач надавав допомогу на утримання дітей, розмір якої її не влаштовував. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі ? частини від його заробітку (доходу). У звязку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги повністю. Сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. на користь держави, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом і просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття та стягнути на її користь витрати по наданню правової допомоги в розмірі 300 грн.. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що через наявне у нього матеріальне становище не в змозі виплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі, а тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку (доходу). Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, який рішенням Таращанського районного суду Київської області від 02.07.2015 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач не виконує обов'язку щодо утримання малолітньої дочки, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання дитини не надає, хоча працездатний і може надавати таку допомогу. А тому, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду та витрати на правову допомогу. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Відповідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Беручи до уваги вищевикладене, суд, будучи у відповідності до ст. 11 ЦПК України при розгляді справи обмеженим заявленими сторонами вимогами і наданими ними доказами, враховуючи майновий стан відповідача, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог - стягненню аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на дитину до досягнення нею повноліття на користь позивачки та витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн., понесених нею. Сплату судового збору в розмірі 640 грн. на користь держави, суд покладає на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом і просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду, і до досягнення ними повноліття. Щодо обставин викладених в позові уточнила їх, зазначивши, що відповідач надав допомогу на утримання дітей, розмір якої її не влаштовував. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу). У звязку із наведеним, з урахуванням вимог ч.4 ст. 174 ЦПК та ч.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги повністю. Сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. на користь держави, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 06 серпня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 1, від якого вони дітей не мають. Крім того, позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі, оскільки вони з серпня 2015 року припинили сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і разом не проживають, на примирення не згідна, на розірванні шлюбу наполягає, вважаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб між подружжям, витрати понесені нею по сплаті судового збору стягнути з відповідача. В судове засідання позивачка не зявилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов, прізвище після реєстрації розірвання шлюбу залишити шлюбне «Тенетюха», витрати понесені нею по сплаті судового збору просить залишити за нею. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Зі згоди позивачки суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2011 року у виконавчому комітеті Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони з серпня 2015 року припинили сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і разом не проживають, їхній шлюб носить лише формальний характер. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачкою, оскільки вона про це просить суд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 17 жовтня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Кислівській сільській раді Таращанського району Київської області, актовий запис № 5, від якого вони дітей не мають. Крім того, позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з різними поглядами на сімейне життя, вони фактично не припинили сімейно-шлюбні стосунки. Позивачка вважає що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб між подружжям. В судове засідання позивачка не зявилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Малежик». Витрати понесені нею по сплаті судового збору залишити за нею. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 17 жовтня 1996 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Кислівській сільській раді Таращанського району Київської області, актовий запис № 5, від якого вони дітей не мають. Проте спільне життя позивачки з відповідачем у шлюбі не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя, вони фактично не припинили сімейно-шлюбні стосунки. Позивачка вважає що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачкою, оскільки вона про це просить суд. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 26 лютого 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Чернинській сільській раді Таращанського району Київської області, актовий запис № 1, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними виникали спори та непорозуміння, конфліктні ситуації, які привели до розпаду їхньої сім'ї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили понад 9 років тому і з вказаного часу разом не проживають, на примирення не згідна, на розірванні шлюбу наполягає, вважаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхнього неповнолітнього сина. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Зі згоди позивачки суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 26 лютого 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Чернинській сільській раді Таращанського району Київської області, актовий запис № 1, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними виникали спори та непорозуміння, конфліктні ситуації, їх шлюб носить лише формальний характер, оскільки вони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки і проживають окремо понад 9 років (з березня 2007 року). Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачкою, оскільки вона про це просить суд. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 26 травня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 7, від якого вони дітей не мають. Крім того, позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів, сварки, втрату поваги один до одного, а також відповідач зловживає спиртними напоями, бє її, шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, хоча фактично сімейно-шлюбні стосунки вони не припиняли і проживають разом. Позивачка вважає що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб між подружжям. В судове засідання позивачка не зявилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Витрати понесені нею по сплаті судового збору залишити за нею. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Зі згоди позивачки суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 травня 2006 року у виконкомі Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 7. Від даного шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони мають несумісні характери, між ними виникають сварки, вони втратили повагу один до одного, а також відповідач зловживає спиртними напоями, бє позивачку, їхній шлюб носить лише формальний характер, хоча фактично сімейно-шлюбні стосунки вони не припиняли і проживають разом. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. позивачка просить залишити за нею. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. суд вважає за необхідне залишити за позивачкою, оскільки вона про це просить суд.

Outcome: approved