Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовними вимогами 23.12.2014 року, як опікун неповнолітньої [PERSON] ,[INFO] та виключно в її інтересах. В судовому засіданні позивачка пояснила суду, що [PERSON] їй привезла відповідачка [PERSON]. в тримісячному віці і з того часу вона опікується дівчинкою. Той факт, що її син, який з нею не мешкає є батьком дитини недоведені, генетична експертиза не проводилася. Вона до цього часу не розуміє ,як могли рідні бабця та дід , донька яких народила дівчинку позбавитися дитини, як рідна матір не цікавиться дівчинкою протягом майже 18 років. Виконавчий комітет Дзержинської районної в м. Харкові ради призначив її опікуном дівчинка 21.01.2000 року своїм рішенням. Цим же рішенням збережено право неповнолітньої на користування житловим приміщенням. Просила суд постановити заочне рішення по справі, бо це не суперечить діючому законодавству, бо відповідачі навмисно відтягують розгляд справи ,вважаючи, що як тільки дівчинка досягне повноліття ,вона буде позбавлена права на житло й вселення. Відповідачі в судове засідання неодноразово не з»являлися, про час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістили. Третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в особі представника за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні позову наполягала, пояснивши суду, що весь цей термін Служба у справах дітей Дзержинського району м. Харкова опікувалася долею дівчинки. За дівчинкою закріплене право на житло. Відповідачі намагалися зняти дівчинку з реєстраційного обліку та визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, але рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.01.2015року № 2/638/381/15,638/11840/14-ц відповідачам було відмовлено. Рішення суду набуло чинності після винесення ухвали Апеляційним Судом Харківської області 08.04.2015 року. Цим рішенням по суті встановлено, що відповідачі чинять перешкоди щодо проживання неповнолітньої в квартирі [ADDRESS]. Ця квартира є аварійною і не може бути предметом приватизації житлового фонду. Харківською міською радою було винесене розпорядження про проведення інвентаризації житлового фонду ,який закріплено за дітьми-сиротами та тими дітьми ,які позбавлені батьківського опікування. На виконання цього рішення співробітники Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради намагалися провести обстеження приміщення, в якому зареєстрована [PERSON], але відповідачі їх до квартири не впустили, не зважаючи на той факт, що квартира знаходиться в комунальній власності міста. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування . На підставі вимог ч 3 ст.61 ЦПК України обставини, що встановлені рішення суду яке набуло чинності, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, в яких приймають участь ті ж особи чи особа, відносно якої встановлені ці обставини. Таким чином, суд вважає, що обставини, які встановлені Дзержинським районним судом м. Харкова від 21.01.2015року № 2/638/381/15,638/11840/14-ц , яке набуло чинності 08.04.2015 року , та які встановленні рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова №2-19805/2004 від 01.11.2004 року , додатковому доказуванню не підлягають. Вислухавши пояснення сторін, які з»явилися в судове засідання, ознайомившись з письмовими запереченнями відповідачів ,які надійшли до суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Відповідно ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням в будинках державного і комунального житлового фонду здійснюється відповідно з договором найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією (а при її відсутності-відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім.»я якого видано ордер. Згідно ст. 47 Конституції України, громадяни мають право на житло , відповідно ст. 1 ЖК України громадяни мають право на житло. У відповідності до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У відповідності зі ст.8 Конвенції про захист прав людини в основоположних свобод захищено чотири сфери інтересів людини - приватне життя, сімейне життя, кореспонденція та житло. Крім того , Європейський Суд по справі « Стаббінгс проти Сполученого Королівства» від 22.10.1996 року № 22083/93 вказав, що стаття 8 Конвенції змушує держави забезпечувати адекватний захист від незручностей, які створюються приватними сторонами. . Таким чином, суд приходить до висновку, що вирішуючи спір між сторонами, у відповідності до вимог ст.8Конвенції про захист прав людини в основоположних свобод , суд повинен вирішити питання про порушення встановленого ст.8 Конвенції права на житло шляхом створення прикрих незручностей, при умові неврахування сторонами з боку держави розбіжних інтересів. Суд приходить до висновку, що такою незручністю для неповнолітньої [PERSON] ,[INFO] є повне небажання з боку відповідачів її матері , [PERSON], її бабці [PERSON], чоловіка її бабці [PERSON] визнати за неповнолітньою її законне право на житло, яке перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Згідно з актовим записом про реєстрацію народження [PERSON] народилася [INFO] року , в графі матір записано [PERSON], в графі батько(зі слів матері) [PERSON], актовий запис виконано міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова за № 2980 12 вересня 1997 року (арк..справи 7). Внесення відомостей про батька в актовий запис зі слів матері підтверджується Витягом з реєстру актів цивільного стану 00013105854 від 27.11.2013 року (арк..справи 6) Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова №2-19805/2004 від 01.11.2004 року [PERSON] позбавлена відносно неповнолітньої [PERSON] батьківських прав(арк..справи 4-5). Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові Ради від 25.01.2000 року №14/3 над малолітньою [PERSON] було встановлено опіку, опікуном призначено [PERSON](позивачку по справі), цим же рішення влада, відстоюючи права неповнолітньої зберегла за [PERSON] право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] на час проживання неповнолітньої у опікуна. Дзержинським районним судом м. Харкова від 21.01.2015року № 2/638/381/15,638/11840/14-ц в рішенні по цивільній справі за позовом [PERSON] до неповнолітньої [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку та визнання такою, що втратила право користування квартирою встановлено, що позовні вимоги необгрунтовані та в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду набуло чинності 08.04.2015 ркоу. Таким чином, дії відповідачів по справі свідчать, насамперед, про багаторічне, навмисне вчинення перешкод щодо вселення в спірну квартиру неповнолітньої [PERSON],[INFO]. У відповідності з вимогами ч 2 ст.166 СК України особа ,яка позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Відповідачка [PERSON] сплачує аліменти на утримання своєї донки [PERSON] відносно якої позбавлена батьківських прав. Відповідно до ч 1 ст.167 СК України якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Неповнолітня [PERSON] з реєстрації свого народження зареєстрована разом з матір»ю, яка в подальшому була позбавлена батьківських прав. Право на користування житлом закріплене за [PERSON] на законних підставах. Відповідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК України, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Суд ураховує вимоги Конвенції «Про Декларацію прав дитини», прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20.11.1989 року та ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради №789ХП від 27.02.1991 роки, якою спрямовано посилення державного контролю та захисту дітей від жорстокого поводження, насильства, експлуатації, регламентоване сприяння держави для вільного від дискримінації здійснення прав дітей, закріплених у Міжнародній Конвенції, бо ст.ст.18-27 Декларації передачають саме обов»язок держави щодо захисту прав дітей, які позбавлені сімейної опіки. Крім того, суд враховує ті обставини, що неповнолітня особа має право на отримання в користування соціальним житлом ,як особа , яка виросла без батьківського опікування На підставі ст. 10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що позивачка надали суду достатньо доказів тому, що порушене право неповнолітньої [PERSON] на користування житлом підлягає поновленню. Діючи з метою гуманності та справедливості, ураховуючи позицію Держави України щодо постійної турботи за осіб, які позбавлені батьківського піклування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що спрямовані на захист прав неповнолітньої дитини та заявлені, виключно, в її інтересах, підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved