Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS], на тих підставах, що відповідачка прописана, але з 2001 року не мешкає за вказаною адресою, не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою, в зв'язку з чим позивачка повинна оплачувати комунальні послуги за відповідачку. Визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно для зняття її з реєстрації. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити та визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 22.06.1973 р. В указаному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON] З 2001 року вона в будинку не мешкає, але знятися з реєстрації не бажає. Відповідачка своїм правом на проживання не скористувалася та без поважних причин понад одного року не проживає в будинку. Із позовної заяви вбачається, що позивачка звернулася до суду з позовом про захист порушеного права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] була зареєстрована в будинку позивачки, але не проживає в ньому без поважних причин з 2001 року, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями позивачки, поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON] та матеріалами справи. Так як визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням має для позивачки важливе юридичне значення та даний факт ніким не оскаржується, суд вважає можливим задовольнити заявлені [PERSON] вимоги.

Outcome: approved