Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом та просила суд: зняти арешт та заборону відчуження на все майно, яке належить [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , [ADDRESS] ), накладений постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження №42481843 від 14.03.2014 року, та обґрунтувала свої вимоги наступним. Згідно матеріалів позову, 29.11.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси по справі №521/19589/13-ц за заявою КП ЖСК «Черьомушки» був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь КП ЖКС «Черьомушки» заборгованості у розмірі: 15 381,79 грн., та судового збору у розмірі: 114,70 грн. 14.03.2014 року державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №42481843 з примусового виконання судового наказу від 29.11.2013 року, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 08.01.2014 р. по справі №521/19589/13-ц. 14.03.2014 року в межах вищезазначеного виконавчого провадження № 42481843 державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управлінняюстиції Яковчуком Д.С. накладено арешт на все майно [PERSON] . Згідно матеріалів справи, 31.12.2014 року судовий наказ від 29.11.2013 року, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 08.01.2014 р. по справі №521/19589/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь КП ЖКС «Черьомушки» заборгованості у розмірі 15 381,79 гри., та судовий збір у розмірі 114,70 грн. був повернутий стягувачу, а виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». 20.01.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено ухвалу по справі №521/19589/13-ц, якою судовий наказ від 29.11.2013 року, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 08.01.2014 р. по справі №521/19589/13 - було скасовано у зв`язку з тим, що спірна заборгованість вже була стягнута з [PERSON] в межах справи №521/18751/13-ц. Так, 21.02.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено ухвалу про визнання мирової угоди, укладеної між КП ЖКС «Черьомушки» та [PERSON] по справі № 521/18751/13-ц про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Зазначена мирова угода була виконана сторонами, що підтверджується відповіддю №163 КП ЖСК «Черьомушки» від 25.02.2019 року. Позивачка стверджує, що по судовому наказу від 29.11.2013 року, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 08.01.2014 р. по справі №521/19589/13-ц про стягнення з [PERSON] грошової суми на користь КП ЖСК «Черьомушки» заборгованість повністю погашена згідно з ухвалою Малиновського районного суду від 21.02.2017 р. Втім, під час оформлення документів у Регіональному сервісному центрі МВС в Одеській області, [PERSON] випадково стало відомо про існування арешту, який був накладений постановою державного виконавця від 14.03.2014 р. в межах виконавчого провадження № 42481843. Позивачка стверджує, що не дивлячись на завершення виконавчого провадження відповідачем не був знятий арешт з майна позивача, внаслідок існування арешту та заборони відчуження порушує права [PERSON] як власника. [PERSON] зазначає, що вищезазначений арешт повинен бути знятий, оскільки станом на сьогодні заборгованість [PERSON] перед КП ЖСК «Черьомушки» є повністю погашеною, а судовий наказ від 29.11.2013 року, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 08.01.2014 р. по справі №521/19589/13-ц є скасованим, а тому позивачка звернулася до суду з відповідною заявою. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, у якій позовні вимоги підтримував та просив задовльнити, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлялвся про дату, час та місце слуханя належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надавала. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не з`явилася, повідомлялась про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти. 29.11.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси по справі №521/19589/13-ц за заявою КП ЖСК «Черьомушки» був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь КП ЖКС «Черьомушки» заборгованості у розмірі: 15 381,79 грн., та судового збору у розмірі: 114,70 грн. 14.03.2014 року державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 42481843 з примусового виконання судового наказу від 29.11.2013 року, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 08.01.2014 р. по справі №521/19589/13-ц. 14.03.2014 року в межах вищезазначеного виконавчого провадження №42481843 державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управлінняюстиції Яковчуком Д.С. накладено арешт на все майно [PERSON] 31.12.2014 року судовий наказ від 29.11.2013 року, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 08.01.2014 р. по справі №521/19589/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь КП ЖКС «Черьомушки» заборгованості у розмірі 15 381,79 гри., та судовий збір у розмірі 114,70 грн. був повернутий стягувачу, а виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно п. 2 ч. 1, 3 ст. 37 «Про виконавче провадження» у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. 20.01.2015 року суддею Малиновського районного суду м. Одеси Жуган Л.В. винесено ухвалу по справі №521/19589/13-ц, якою судовий наказ від 29.11.2013 року, - було скасовано у зв`язку з тим, що спірна заборгованість вже була стягнута з [PERSON] в межах справи №521/18751/13-ц (а.с.9). Так, 21.02.2017 року суддею Малиновського районного суду м. Одеси Маркаровою С.В. винесено ухвалу про визнання мирової угоди, укладеної між КП ЖКС «Черьомушки» та [PERSON] по справі №521/18751/13-ц про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 6-7).Судом встановлено, що зазначена мирова угода була виконана сторонами, що підтверджується відповіддю № 163 директора КП ЖСК «Черьомушки» Ю .М . Панкова від 25.02.2019 року (а.с. 8). Згідно з ч. 1, 4 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди. Мирова угода - угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін. Судом встановлено, що по судовому наказу від 29.11.2013 року, який видав Малиновський районний суд м. Одеси 08.01.2014 р. по справі №5 21/19589/13-ц про стягнення з [PERSON] грошової суми на користь КП ЖСК «Черьомушки» заборгованість повністю погашена згідно з ухвалою Малиновського районного суду від 21.02.2017 р. Втім, під час оформлення документів у Регіональному сервісному центрі МВС в Одеській області, [PERSON] стало відомо про існування арешту, який був накладений постановою державного виконавця від 14.03.2014 р. в межах виконавчого провадження № 42481843. 26.03.2019 року до Першого Малиновського ВДВС ГТУЮ в Одеській області направлено адвокатський запит [PERSON] про надання інформації, зокрема щодо виконавчого провадження №42481843 (а.с. 10). 01.04.2019 року Перший Малиновський ВДВС ГТУЮ в Одеській області надав відповідь № 9357 на вищезазначений адвокатський запит в якому повідомив, що в межах виконавчого провадження № 42481843 постановою державного виконавця Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ було накладено арешт та заборону відчуження на все майно [PERSON] , а матеріали зазначеного виконавчого провадження є знищеними у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с. 11). Отже, судом встановлено, що не дивлячись на скасування вищевказаного судового наказу, затвердженням мирової угоди між [PERSON] та КП ЖКС «Черьомушки», завершення виконавчого провадження - не був знятий арешт з майна позивача, що порушує права [PERSON] як власника. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Відповідно до вимог абзацу другого п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. П. 2 Постанови Пленуму № 5 передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Суд вважає, що вищезазначений арешт повинен бути знятий та є всі підстави вважати, що необхідність арешту майна [PERSON] відпала. Судом встановлено, що арешт, накладений постановою державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управлінняюстиції Яковчуком Д.С. в межах вищезазначеного виконавчого провадження №42481843 на все майно [PERSON] , був необхідний для того, щоб виконати судовий наказ від 29.11.2013 року по справі №521/19589/13-ц за заявою КП ЖСК «Черьомушки» про стягнення з [PERSON] на користь КП ЖКС «Черьомушки» заборгованості у розмірі: 15 381,79 грн., та судового збору у розмірі: 114,70 грн. Судом встановлено, що заборгованість [PERSON] перед КП ЖСК «Черьомушки» є повністю погашеною, а судовий наказ від 29.11.2013 року по справі №521/19589/13-ц є скасованим, відповідно арешт майна Міщенко Н.О. підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно ч.ч.1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved