Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 26 грудня 1987 року Шарківською сільською радою Рокитнянського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 29 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26 грудня 1987 року). Від шлюбу спільних дітей (ст.6 СК України) не мають. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що протягом тривалого часу після укладення шлюбу її повністю влаштовували стосунки з відповідачем, вони були такими на які вона сподівалася, укладаючи шлюб. Через деякий час відповідач став зловживати спиртними напоями та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння влаштовував сварки, пізніше став її бити. Протягом останніх п`яти років вона намагалася налагодити відносини, попереджала відповідача про можливі наслідки такої його поведінки. Кожного разу після чергового конфлікту відповідач обіцяв утримуватися від вживання алкоголю, влаштування сварок та її побиття. Але через певний час все знову повторювалось. Після побиття її відповідачем у травні 2021 року, вона прийняла рішення про розірвання шлюбу. Її рішення є зваженим та прийнятим після вжиття всіх заходів для збереження сім`ї, а тому надання строку на примирення не потрібне. На даний час вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, не спілкуються. Кожен з них живе своїм власним життям. Їх шлюб має виключно формальний характер та подальше його збереження суперечить їх інтересам. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, однак до суду надійшла заява, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутності. Терміну на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу прізвище змінювати не буде. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить відстеження поштового відправлення за № 0960101534360, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , уклали шлюб, що зареєстрований 26 грудня 1987 року Шарківською сільською радою Рокитнянського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис № 29 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26 грудня 1987 року). Позивачка зазначає, що протягом тривалого часу після укладення шлюбу її повністю влаштовували стосунки з відповідачем, вони були такими на які вона сподівалася, укладаючи шлюб. Причиною розірвання шлюбу є те, що через деякий час відповідач став зловживати спиртними напоями та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння влаштовував сварки, пізніше став її бити. Останні п`ять років позивачка намагалась налагодити їхні відносини, попереджала відповідача про можливі наслідки такої його поведінки. Після чергового конфлікту відповідач обіцяв утримуватися від вживання алкоголю, влаштування сварок та побиття позивачки. Але через певний час все знову повторювалось. Однак, після побиття позивачки відповідачем у травні 2021 року, вона прийняла рішення про розірвання шлюбу. Її рішення є зваженим та прийнятим після вжиття всіх заходів для збереження сім`ї, а тому надання строку на примирення не потрібне. На даний час вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, не спілкуються. Кожен з них живе своїм власним життям. Їх шлюб має виключно формальний характер та подальше його збереження суперечить їх інтересам. Від шлюбу спільних дітей не мають. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя. Частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, в такому разі судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved