overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом і просять визнати за нею права і обов язки забудовника житлового будинку [ADDRESS] та усунення перешкод в користуванні будинком. .Мотивує тим, що з 26 липня 1975 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] В період шлюбу за рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради народних депутатів № 419 від 24.05.1979 року їм була виділена земельна ділянка по [ADDRESS] для будівництва жилого будинку замість старого будинку. Будинок був збудований та придатний для проживання. Але будинок не зданий в експлуатацію і тому вона не може зареєструвати будинок і визнати за собою право власності на будинок. Відповідач зволікає з здачею будинку в експлуатацію, чим порушує її права. Крім того, відповідач перешкоджає їй користуватися будинком. В процесі розгляду справи позивачка подала заяву про зменшення позовних вимог , а саме просила лише визнати за нею права та обов язки співзабудовника будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов і просять його задоволити. Відповідач в судовому засіданні визнав , що за позивачкою можливо визнати права та обов язки співзабудовника , так як будинок є їхньою спільною власністю. Але заперечив , що перешкоджає позивачці в користуванні будинком. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, представника позивача суд вважає позов не підлягає задоволенню. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці виникає згідно з ч.2 ст. 331 ЦК України з моменту завершення будівництва, здачі його в експлуатацію та державної реєстрації права власності. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26 липня 1975 року. В період шлюбу за рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради народних депутатів № 419 від 24.05.1979 року їм була виділена земельна ділянка по [ADDRESS] для будівництва жилого будинку замість старого будинку. Будинок був збудований та придатний для проживання.Але будинок не зданий в експлуатацію . В процесі розгляду справи відповідач здав будинок в експлуатацію та зареєстрував право власності на будинок. В судове засідання надав копію свідоцтва про право власності від 04.07.2014 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно наданих документів право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON]. Таким чином , на час винесення рішення перестали існувати обставини , які були підставою для звернення до суду. Тому в задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачкою прав та обов язків співзабудовника будинку [ADDRESS] необхідно відмовити. Сторонам в судовому засіданні роз яснено , що так як будинок являється їхньою спільною сумісною власністю, зареєстрований в встановленому законом порядку, то вони можуть нотаріально оформити угоди щодо поділу будинку, а в разі недосягнення згоди можуть звернутися в суд з позовом про поділ будинку.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В позові вказано, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], де зареєстрований відповідач, однак з березня 2012 року у спірній квартирі не проживає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Позивачка є власником квартири [ADDRESS], де зареєстрований відповідач. Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.08.2014 року, яке набрало законної сили 26.08.2014 року. Позивачка вказує, що відповідач з березня 2012 року у спірній квартирі не проживає. Квартиру залишив добровільно і виїхав. За час його відсутності спроб вселитися в квартиру не робив. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позову. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, відповідач не проживає у спірній квартирі, понад строки встановлені законодавством, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В позові вказано, що позивачка є співвласником квартири [ADDRESS], де з 13.01.2012 року зареєстрований відповідач, який у спірну квартиру не вселявся і та в ній не проживає. Позивачка просила розглядати справу без її участі. Відповідач просив задовольнити позов та розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачці та її синам [PERSON], [PERSON] в рівних долях. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 13.01.2012 року. Позивачка вказує, що відповідач у спірній квартирі зареєстрований, однак не вселявся та не проживав в ній. Згідно нотаріально завіреної заяви, відповідач позов визнав повністю, зазначив, що в спірній квартирі не проживає і ніколи не проживав, є зареєстрованим по місцю проживання в м. Хабаровськ. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 197 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позов мотивувала тим, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач - її внук та зареєстрований на проживання у вказаній квартирі з 2004 року. На даний час у квартирі проживають позивачка та її чоловік. На початку 2011 року відповідач добровільно залишив місце свого проживання і де він проживає на даний час - невідомо. Протягом останніх трьох років відповідач квартирою не користується і не цікавиться нею, повністю припинив виконувати обов'язки члена сім'ї, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. За вказаних обставин просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив і не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачці та її чоловіку - [PERSON] в рівних долях, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2000 року. Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають [ADDRESS], у вказаній квартирі з17.12.2004 року зареєстрований на проживання [PERSON]. Позивачка вказує, що відповідач не проживає за адресою: [ADDRESS] ще з 2011 року по даний час і місце його проживання невідоме. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позов мотивувала тим, що є власником квартири [ADDRESS]. На даний час в належній їй квартирі зареєстрований відповідач та не зважаючи на це понад строки встановлені законом в ній не проживає. За вказаних обставин просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив і не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав від 17.02.2012 року. Відповідач зареєстрований в [ADDRESS], що підтверджується копією будинкової книги на дану квартиру. Позивачка вказує, що відповідач є її батьком та жодного дня після розірвання шлюбу між батьками, з 2009 року, не проживав за місцем реєстрації, а вибув на інше місце проживання. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Сплачений судовий збір в розмірі 244 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 197 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В позові вказано, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], де зареєстрований відповідач, однак у спірній квартирі не проживає. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Позивачка є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований на проживання відповідач. Шлюб між третьою особою [PERSON] та відповідачем розірвано 27.05.2005 року. Позивачка вказує, що відповідач з 2001 року у квартирі [ADDRESS] не проживає. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не надала суду жодного доказу на спростування позову. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, відповідач не проживає у спірній квартирі, понад строки встановлені законодавством, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В позові вказано, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], де зареєстрований відповідач, однак у спірній квартирі не проживає. Позивачка просила про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Позивачка є власником квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі з 22.08.2012 року зареєстрований на проживання відповідач. Дочка позивачки та відповідач зареєстрували шлюб 25.03.2010 року. Позивачка вказує, що відповідач добровільно в кінці липня 2014 року залишив сім'ю, забрав всі свої особисті речі та у спірній квартирі не проживає. Його фактичне місце проживання невідоме. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позову. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, відповідач не проживає у спірній квартирі, понад строки встановлені законодавством, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 197 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: вул. Північний Бульвар, 12/13, м. Івано-Франківськ та зняття з реєстрації. В позові вказано, що 15.04.2008 року відповідача зі згоди позивачки, як власника квартири, зареєстровано вквартирі №13 по вул. Північний Бульвар, 12 в м. Івано-Франківську. З 04 серпня 2015 року відповідач знаходиться під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12). Ще у 2010 році відповідач вибув з квартири та забрав свої речі. Починаючи з 2010 року відповідач постійно проживав за адресою: [INFO]. Таким чином, відповідач втратив право користування житловим приміщенням, як член сім'ї власника житла. Позивачка просила розглядати справу без її участі. Відповідач подав заяву, в якій проти позовних вимог не заперечив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. З 04.08.2015 року відповідач перебуває під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12). Відповідач зареєстрований на проживання за адресою: [INFO]. 21.04.2000 року позивачка придбала квартиру [ADDRESS]. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач подав суду заяву, в якій визнав позов. Разом з цим відповідно до ст.7 Закону України ,,Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивачка не надала суду докази того, що у неї є будь-який спір щодо зняття з реєстрації відповідача. Крім цього, вказане судове рішення є правовою підставою для здійснення дій щодо зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial