Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, вимоги якої представник позовні вимоги підтримала у судовому засіданні, та обґрунтовує тим, що 21 вересня 1990 р. між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділ реєстрації актів цивільного стану міськвиконкому м. Суми, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2115 від 21.09.1990 р. Угоди про добровільний поділ майна, що є у спільною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. За час проживання у шлюбі, була придбана однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 25.12.2007 р. та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 25.12.2004 р. за № 2601043 ( № витягу 5220121). Загальна вартість придбаної квартири становить 80 8000 грн. Для придбання даної квартири, сторонами також було взято кредит у банку на суму 40 400 грн., згідно договору кредиту № 761/4-349 від 25.12.2007 р. Згідно договору поруки № 761/4-350 від 25.12.2007 р., позивачка виступала у якості поручителя і несла солідарну відповідальність за виконання умов кредиту. У зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - син. Як випливає із запису про реєстрацію переходу права власності і з даного договору купівлі-продажу від 25.12.2007 р., покупцем квартири та її власником є відповідач. Зазначене зумовлено спільною домовленістю при придбанні квартири про запис власності на ім'я відповідача - так було простіше вести переговори і укласти угоду з покупцем. Кошти на купівлю даної кватири були зібрані спільно з відповідачем, з цього випливає, що даний об'єкт нерухомості знаходиться у спільній сумісної власності. Враховуючи викладене, позивачка просить суд поділити майно, що є спільною власністю, виділивши [PERSON] ? частини однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 40 400 грн., та виділити [PERSON] ? частини однокімнатної квартири, за адресою: [ADDRESS]. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що квартира [ADDRESS] була придбана не за спільні кошти, з позивачкою, а за рахунок матері відповідача, відповідно квартира не може бути об'єктом спільної сумісної власністю подружжя. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд вислухавши думку сторін, дослідивши надані докази та вивчивши матеріали по справі, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 21 вересня 1990 р. укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану міськвиконкому м. Суми, актовий запис № 2115 /а.с.7/. Від даного шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] народження /а.с.8/. 25 грудня 2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвиту «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 761/4-349, згідно якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40 400 грн. зі сплатою 13,5 % процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості /а.с.11-13/. Також 25 грудня 2007 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено догові купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, [PERSON], за № 4482, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею - 23,18 кв.м., житлова площа - 11,2 кв.м., кількість кімнат: 1 (одна), поверх 5 (п'ятий), та належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу К.Д. Рибалко 27.10.2004 р. за № 5877, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 27.10.2007 р., за № 218613 в КП «Сумське міське бюро технічно інвентаризації» 27.10.2007 р. за р. № 307 та в реєстрі прав власності на нерухоме майно за р № 7957892. У якості забезпечення виконання зобов'язань передбачених кредитним договором № 761/4-349 від 25.12.2007 р., між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір від 25.12.2007 р., предметом якого є квартира [ADDRESS]. Також між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 761/4-350 від 25.12.2007 р., згідно якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту 40 400 грн., сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 761/4-349 від 25.12.2007 р. /а.с.15-16/. 18 грудня 2013 р. рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом запису актів громадянського стану виконкому Сумської міської ради народних депутатів Сумської області 21 вересня 1990 р., актовий запис № 2115 /а.с.34/. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, у відповідності до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до положень ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч.6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Верховний Суд України в своїй постанові № 11 від 21 грудня 2007 року в пункті 30 пояснив при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Як обставини, що мають істот не значення для справи, потрібно розуміти тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, втрачає його на шкоду інтересам сім'ї, але й випадки, коли один із подружу не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК). Представник відповідача не надав доказів, які мають істотне значення для вирішення справи, на підставі яких, суд обґрунтовано відмовив би у задоволенні позовних вимог. За таких обставин, враховуючи заявлені позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя, виходячи з принципу рівності часток у спільному майні подружжя, суд вважає можливим поділити квартиру, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину квартири. З матеріалів справи також убачається, що згідно листа ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-186/87-3375 від 30.07.2013 р., [PERSON] виконав зобов'язання за договором кредиту № 761/4-349 від 25.12.2007 р. та припинив свою дію іпотечний договір від 25.12.2007 р. що посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, [PERSON] та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 4888 та накладена заборона за номером 4889.

Outcome: approved