Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що 03 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 330, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння і довіра один до одного, внаслідок чого між ними виникають сварки та непорозуміння, що й привело до розпаду їхньої сімї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з травня 2015 року і з вказаного часу разом не проживають, на примирення не згідна, на розірванні шлюбу наполягає, вважаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх малолітніх дітей. Просить після розірвання шлюбу сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Паламарчук». В судове засідання позивачка не зявилася, про час, день розгляду справи повідомлена належно, проте в позовній заяві просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивачки суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 03 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 330, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння і довіра один до одного, внаслідок чого між ними виникають сварки та непорозуміння, що й привело до розпаду їхньої сімї. Остаточно сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства вони припинили з травня 2015 року і з вказаного часу разом не проживають. Позивачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей і просить суд розірвати шлюб між подружжям. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі задоволення позову витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Враховуючи наведене,

Outcome: approved