Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування 3/5 частинами житлового будинку [ADDRESS]. В позові зазначила, що вона придбала у [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], який діяв за згодою матері [PERSON] та батька [PERSON] у власність 3/5 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., та зареєстрованому в реєстрі за № 521. Зазначене право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису 8956616. Відповідно до умов договору продавці зобов'язались зняти з реєстраційного обліку осіб, які зареєстровані в зазначеній частині будинку до 06.03.2015 року, але до теперішнього часу відповідач [PERSON], який є сторонньою позивачці особою, зареєстрований в спірній частині будинку. Інші умови договору купівлі-продажу між сторонами виконані. З моменту укладання даного договору відповідач в зазначеній частині будинку не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належному позивачці житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просять про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування зазначеною частиною будинку. Позивачка до суду не з'явилась, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився з невідомих причин. Заперечень проти позову не надав. За згаданих обставин зі згоди позивачки суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Треті особи до суду не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. З'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачці належить право власності на 3/5 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2015 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Пянтковською О.Г., та зареєстрованому в реєстрі за № 521. Зазначене право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису 8956616. В цій частині будинку зареєстрований [PERSON], який фактично в ній не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належній позивачці частиною будинку на користь позивачки, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Між тим судом встановлено, що відповідач в належній позивачці частині будинку не мешкає. Перебування відповідача на обліку в належному позивачці житлі створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У зв'язку з викладеним право позивачки, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Outcome: approved