Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про надання дозволу виїзду за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що 01 березня 1994 року вона уклала шлюб з [PERSON], який на підставі рішення Тячівського районного суду від 16.05.2011 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Після закінчення школи вона мала можливість влаштувати сина на навчання в Краківську Академію, Республіка Польша, у зв'язку з чим звернулася до відповідача з просьбою надати згоду для виготовлення дитячого проїзного документа(паспорта) та виїзду за кордон, як цього вимагає діюче законодавство. Однак відповідач безпідставно відмовив їй, посилаючись на різні надумані причини. У зв'язку з цим вона вимушена була звернутись в суд з позовом про надання дозволу на виготовлення дитячого паспорта для виїзду за кордон без згоди батька. Рішенням Тячівського районного суду від 01.07.2014 року, яке вступило в законну силу її позов був задоволений. На підставі вказаного рішення закордонний дитячий паспорт їй виготовлено, однак по допущеній помилці вона не зазначила була в позові вимогу про надання дозволу на виїзд неповнолітнього сина без згоди батька за межі України, а тому він не може реалізувати своє законне право перетнути державний кордон України й приступити на навчання до вищезгаданого навчального закладу. Вважає, що всі обставини, які підлягають доказуванню в справі, досліджені з участю всіх зацікавлених сторін, а саме, що існує об'єктивна необхідність виїзду неповнолітнього сина за межі України, що це направлено виключно на реалізацію та забезпечення його законних прав та інтересів, що відмова відповідача в дачі згоди є невмотивованою, а також відсутність будь-яких об'єктивних причин та підстав, які б перешкоджали цьому, встановлені рішенням Тячівського районного суду від 01.07.2014 року відповідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, а тому доказуванню не підлягають при розгляді даної справи. Таким чином просить надати неповнолітньому [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд з України за кордон та надати матері [PERSON], [INFO], дозвіл на отримання відповідних дозволів ( віз) в консульських ( дипломатичних ) установах без дозволу (згоди) батька [PERSON] [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, а тому на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка просить постановити рішення, яким дозволити виїжджати за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Як вбачається відповідач [PERSON] в даний час не проживає разом з позивачкою, їх шлюб розірвано, що стверджується рішенням Тячівського районного суду від 16.05.2011р. Неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні та вихованні у позивачки. Відповідно до вимог ст. 313 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ, оформлення проїзного документа дитини та виїзд дитини за межі України провадиться лише на підставі нотаріально засвідченої згоди батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Рішенням Тячівського районного суду від 01.07.2014 року, дозволено Тячівському РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області виготовити [PERSON], [INFO], дитячий закордонний паспорт без згоди його батька [PERSON], [INFO] Цим рішенням суду встановлено, що батько неповнолітнього [PERSON] невмотивовано відмовляє у наданні згоди на виїзд за кордон дитини, а тому в інтересах неповнолітньої дитини та можливості її належного виховання та навчання, суд вважає, за можливе надати неповнолітньому [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий виїзд з України за кордон та надати матері [PERSON], [INFO], дозвіл на отримання відповідних дозволів ( віз) в консульських ( дипломатичних ) установах без дозволу (згоди) батька [PERSON] [INFO], до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved