Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,17 га (мас. № 35, діл. № 6) на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, після смерті батька [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, у встановлений законодавством строк звернулась із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців першої черги не має. Пізніше, 29.09.2018 р. позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачка у підготовче судове засідання не зявилась, представник позивачки [PERSON] (довіреність № 4 від 28.01.2016 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть [PERSON], помер 11.03.2005 р.; свідоцтво про народження [PERSON], батько [PERSON]І, мати [PERSON]; свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу «Коджебаш»; копія державного акту на право приватної власності на землю площею 2,17 га, мас. № 35, діл. № 6, власник [PERSON], серія І-ОД № 0511024; нормативна грошова оцінка земельної ділянки сільськогосподарського призначення ріллі по Одеській області становить 31 16\~,66 грн. /га; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 03.07.2018 р., згідно якого було встановлено факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 0511024 [PERSON] та встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є рідною донькою [PERSON]; лист Ренійської районної державної нотаріальної контори від 30.10.2018 р., згідно якого після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа, оскільки [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 11.03.2005 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,17 га (мас. № 35, діл. № 6) на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ОД № 0511024. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 03.07.2018 р. було встановлено факт належності правовстановлюючого документу, а саме державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ОД № 0511024, [PERSON], крім того було встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] За життя [PERSON]. заповідального розпорядження не залишив, у звязку з чим спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є донька спадкодавця [PERSON], яка є позивачкою по справі, інших спадкоємців не має. У встановлений законодавством строк, позивачка звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у звязку з чим була заведена спадкова справа, що підтверджується листом Ренійської районної державної нотаріальної контори від 30.10.2018 р.. Пізніше, 29.09.2018 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті батька, шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємець першої черги не має. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~вимог ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Згідно ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України, спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується листом Ренійської районної державної нотаріальної контори від 30.10.2018 р., який міститься в матеріалах справи, інших спадкоємців першої черги не має. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є субєктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved