Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок, що розташований за адресою м.Хуст, вул.Лаборця,44, Закарпатської області та земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що 07.03.2015 року померла матір позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 187553. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: житлового будинку, що розташований за адресою м.Хуст, вул.Лаборця,44, Закарпатської області, що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.05.1975 року; земельної ділянки, кадастровий номер 2110800000:01:034:0001 розміром 0,0379 га, призначеної для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, розташованої за адресою м.Хуст,вул.Лаборця,44. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері є позивач та відповідач [PERSON], який не претендує на дану спадщину, про що свідчить заява №1555 від 31.08.2015 року, посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] У встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк позивач, як спадкоємець, звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Тоді виявилося, що свідоцтво про право на спадщину належне [PERSON] втрачено, а дублікат, який видано позивачу з обласного нотаріального архіву підлягає реєстрації, і у зв»язку з тим, що власник помер, при зверненні позивача до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії. Крім того, померла мати позивача отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, однак не встигла зареєструвати та отримати свідоцтво про право власності. До матері позивача фактично перейшло право власності на житловий будинок, так як свідоцтво про право на спадщину за законом було видано у встановленому законом порядку, однак з наведених вище обставин, позивач не може прийняти спадщину у встановленому законом порядку і тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Згідно вимог ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Враховуючи наведене,

Outcome: approved