Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказує, що вона з відповідачем 23 вересня 2000 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони по справі мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З 2020 року стосунки між сторонами розладилися, зникло взаєморозуміння, взаємоповага, стали частими сварки. З того часу кожен з подружжя живе своїм життям та власними інтересами, спільного господарства не ведуть, подружнього життя не підтримують. Фактично сім`я припинила свої існування. Примирення та збереження шлюбу між сторона неможливе. Ухвалою судді від 25 червня 2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Виходячи з права позивача на доступ до правосуддя, а також з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що сторони по справі 26 вересня 2000 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, Україна, актовий запис № 663, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.8/. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, серії [NUMBER] /а.с.7/. Сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть і проживають окремо. За положенням ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, оскільки фактичні шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї не можливе та суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивачка не порушує питання щодо зміни прізвища, суд вважає необхідним залишити прізвище сторін після розірвання шлюбу без змін. Крім того, вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи те, що позивачка в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за нею. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved