Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 14 квітня 2010 року між ними був укладений шлюб. Вказує,\~що від\~цього шлюбу\~у них\~є дитина:\~син [PERSON],\~[INFO]. Позивачка вказує, що збереження сімї неможливе, оскільки між нею та відповідачем спільне життя не склалося та шлюбні відносини фактично припинені. Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе. Крім того, зазначає, що на даний час вона з відповідачем проживають окремо. Дитина проживає з нею. Стверджує, що відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи із 22.12.2018 року і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка не зявилася, від неї до суду надійшла заява в якій просила суд справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 квітня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за №400, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.6). \~ \~ Від\~шлюбу у\~сторін є\~дитина:\~син [PERSON],\~[INFO],\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження. (а.с.7). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, оскільки їхня сімя розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, а також, враховуючи те, що збереження сімї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивачки, та те що відповідач позов визнав, суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст.180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначені вище вимоги Закону, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги те, що відповідач повністю позов визнав, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої дитини [PERSON] до досягнення [PERSON] повноліття також підлягає задоволенню в повному обємі. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання малолітньої дитини, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Outcome: approved