Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом і просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], який помер [INFO], що складається в тому числі з нежитлової будівлі кормоцеху, що розташований по [ADDRESS]. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належно, причини неявки суд не повідомили, проте в наданій до суду позовній заяві просять розглянути справу без їх участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки не повідомив, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника сільської ради та без фіксування судового процесу технічними засобами, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 09 березня 2000 року [PERSON] зробив заповідальне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі усе те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право заповідає [PERSON]. Даний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за № 17. [INFO] помер [PERSON]. На момент його смерті заповіт від 09 березня 2000 року не був скасований. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з майнового паю, грошових вкладів та нежитлової будівлі кормоцеху, що розташований по [ADDRESS]. Спадкоємцем за заповітом є позивачка - [PERSON]. Інших спадкоємців, які претендують на майно спадкодавця за законом та заповітом немає. В установлений законом (ст.ст. 1269, 1270 ЦК України) шестимісячний строк з дня відкриття спадщини позивачка подала заяву до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області про прийняття спадщини померлого [PERSON] і державним нотаріусом 25 листопада 2008 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майновий пай та грошові вклади, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на приміщення кормоцеху, що розташований по [ADDRESS] державним нотаріусом 11 березня 2016 року позивачці було відмовлено по тій причині, що спадкодавець не мав свідоцтва про право власності на вказане приміщення кормоцеху (правовстановлюючого документу) та запропоновано звернутися до суду. Той факт, що нежитлова будівля (приміщення кормоцеху), що розташована по [ADDRESS] належала на праві власності померлому [PERSON] стверджується рішенням Таращанського районного суду Київської області від 11.09.2002 року по справі № 2-513/2002 р., згідно якого за [PERSON] визнано право власності, в тому числі на приміщення кормоцеху; рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області від 16.03.2016 року № 9 «Про розгляд відношень та заяв», згідно якого нежитловій будівлі - приміщенні кормоцеху СТФ № 1 присвоєно юридичну адресу; Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 4774 від 25.11.2008 року; технічним паспортом на нежитлову будівлю (кормоцеху), який 16.03.2016 року виготовлено ФОП [PERSON]. З цього випливає, що нежитлова будівля (приміщення кормоцеху) після смерті [PERSON] переходить у власність спадкоємця - позивачки в порядку спадкування за заповітом. Інших спадкоємців за законом та заповітом, які претендують на майно спадкодавця немає. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст.ст. 1235, 1236 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб та визначити обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати по справі суд залишає за позивачкою.

Outcome: approved