Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач з 2019 року відсутній в її житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в тому числі в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивачка є співвласником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 31 січня 1996 року. Як вбачається з будинкової книги та відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 15 грудня 2020 року, [PERSON] з 07 квітня 2006 року зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Як встановлено з актів складених депутатом Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області від 03 та 17 листопада 2020 року, [PERSON] з 2019 року фактично не проживає в будинку [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за вищевказаною адресою з 2019 року, добровільно висилився з будинку позивачки, в якому його особистих речей немає, витрат по утриманню будинку не несе. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу позивачкою не чинилося. Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, варто зазначити, що захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак відповідач відсутній у житловому приміщенні позивачки більше двох років без поважних причин згаданих у ст.ст. 71, 72 ЖК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивачки вимагати визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, пред`явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved