Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона з 17.12.2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, через що сім`я в червні 2014 року розпалася і дитина залишилася проживати з нею, після чого вона самостійно забезпечує сина. Однак на даний час в неї склалося скрутне матеріальне становище, оскільки вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і інших доходів, крім допомоги на дитину, не має. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина, хоча працює і має постійний заробіток, позивачка прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років у зв`язку з тяжким матеріальним становищем вона також потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що спочатку вони домовилися, що відповідач буде добровільно надавати допомогу на утримання сина, але за час їх окремо проживання ніякої допомоги не надавав, а тих 810грн., які вона отримує на дитину, не вистачає на прожиття. А тому просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі ? частки його заробітку та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки його заробітку. Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що він згідний сплачувати аліменти на дитину, а на позивачку - ні, оскільки вона не дає йому можливості проводити час з дитиною і заявила, що вони його допомоги не потребують. На дружину він не згідний виплачувати аліменти, так як вона може залишити дитину і піти працювати. Представник відповідача [PERSON] також позов визнав частково та пояснив суду, що відповідач на даний час не в змозі надавати допомогу дружині, до того ж вони перебували в шлюбі нетривалий час, що позбавляє її права на отримання аліментів на її утримання. Вислухавши сторін, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи (свідоцтво про шлюб [NUMBER]), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.12.2013 року. Також судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. А відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено та підтверджується довідками №1003 і №1004 від 16.10.2014 року, виданими Боровицькою сільською радою Чигиринського району, що син сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. А тому суд, оцінюючи докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надавав, вважає необхідним стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше встановленого мінімального розміру аліментів у відповідності до вимог ч.2 ст.182 СК України, щомісячно до повноліття дитини. Крім того суд вважає можливим задовольнити позов і в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, тобто позивачки. Як встановлено судом і підтверджується довідкою від 23.09.2014 року, виданою Чигиринським управлінням праці та соціального захисту населення, позивачка не працює і щомісячно отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розмір якої з 01.07.2014 року становить 810грн. Відповідно до ч.2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. А згідно до ч.4 ст.75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Як встановлено судом, позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки допомога, яку вона отримує в розмірі 810грн., не забезпечує прожиткового мінімуму, встановленого законом, який, згідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» становить 1176 гривень, а для працездатних осіб - 1218 гривень. Суд вважає, що доходи відповідача перевищують доходи позивачки і його матеріальний стан дозволяє надавати останній матеріальну допомогу. Посилання відповідача та його представника на те, що його мати [PERSON] тяжко хворіє і на даний час не працює не може бути підставою для відмови в стягненні аліментів на утримання позивачки, оскільки, судячи з довідки №196 від 03.10.2014 року, виданої Чигиринською ЦРЛ, вона є працездатного віку і їй лише протипоказана робота, пов`язана з фізичним перевантаженням і доказів того, що остання перебуває на його утриманні ним суду не надано, а викладені в довідці № 869 від 08.10.2014 року, виданій Боровицькою сільською радою, факти документально не підтверджені, у зв`язку з чим суд відноситься до неї критично. Також, судячи з вказаної довідки № 869, мати відповідача співмешкає з [PERSON] і від спільного проживання вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. А тому саме на утриманні вітчима відповідача і знаходяться як його мати, так його брат [PERSON] і той факт, що [PERSON] перебуває на військовій перепідготовці не звільняє його від обов`язку утримувати свою сім`ю та не свідчить про те, що він не отримує заробітну плату, адже документальне підтвердження цього знову ж таки відповідачем суду не надано. Отже, всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів відповідач не довів обставини, які б підтверджували, що він має інших утриманців, крім сина [PERSON], і за своїм матеріальним станом не в змозі надавати допомогу на утримання позивачки. Разом з тим судом встановлено і підтверджується довідкою про доходи № 424 від 06.10.2014 року, що відповідач має постійне місце праці та заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 2478,80грн. Безпідставними є і доводи представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач не вправі платити аліменти на дружину через нетривалість шлюбу, оскільки це могло лише вплинути на розмір коштів на утримання, як і посилання відповідача на те, що позивачка може залишити дитину та піти працювати, оскільки законом їй надано право перебувати у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи з цього, суд вважає, що відповідач в змозі надавати позивачці матеріальну допомогу. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності та, враховуючи матеріальний стан кожного з сторін, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частки від заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку - [INFO]. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243грн.60коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved