Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На обґрунтування позовних вимог зазначила такі обставини: 18.02.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ними і перебуває на утриманні позивача. У спільному шлюбі сторони прожили більше 8 років вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. В останні роки вона не може проживати разом з відповідачем як сім»я, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Розлучення - це єдиний вихід для неї з відповідачем побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім»ю їхньої спільної дитини. Примирення позивачка вважає не можливим. Спільна дитина сторін, проживає та буде проживати з позивачкою, а питання майна, набутого за час перебування у шлюбі, будуть вирішуватися в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Позивачка на сьогодні проживає однією сім»єю з відповідачем, але кошти на тримання дитини він добровільно не надає. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Позивачка та її представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме: не заперечував проти розірвання шлюбу. Щодо розміру аліментів, визнав суму до сплати аліментів у розмірі 500 гривень, пояснив, що у більшому розмірі не має можливості сплачувати аліменти, оскільки немає постійного заробітку, має на утриманні дитину від першого шлюбу, на утримання якої сплачує аліменти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них та інтересам їхньої дитини. Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], виданого Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2006 року, актовий запис №34 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 05.09.2006 року Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис №457 (а.с.10). Сторони у судовому засіданні пояснили, що фактично їх шлюбні відносини припинені з серпня 2014 року року, жодна із сторін примирення не бажає. За вказаних обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1 000 грн. щомісячно. Відповідач не має постійного місця роботи, має на утриманні сина (2001 року народження) від першого шлюбу, але відповідач пояснив, що має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 500 гривень. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом з матір'ю, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Довідкою про склад сім»ї вих.№221, виданою 07.11.2014 року Органом самоорганізації населення №8, і не оспорюється сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на те, що відповідач не має постійного місця роботи, має на утриманні неповнолітню дитину від першого шлюбу, не заперечував проти стягнення з нього аліментів твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягають задоволенню частково, оскільки суду не було надано доказів матеріальної можливості відповідача на сплату аліментів у розмірі 1000 гривень. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: dismissed