Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 19 лютого 2013 року вона надала в борг відповідачу 85000 гривень на строк до 08 березня 2013 року. У встановлений строк відповідач гроші позивачкі не повернув. За твердженням позивачки 29 квітня та 07 листопада 2013 року рішеннями Новомиколаївського районного суду Запорізької області на її користь з відповідача було стягнуто основну суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та відсотків за користування позикою, розраховані станом на 23 жовтня 2013 року. Як зазначено в позові, з моменту останнього рішення суду відповідач частково періодично повертає позивачкі суму боргу. На даний момент залишок суми заборгованості становить 9863 грн.. Як зазначено в позові, всього підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача 12965 грн., з яких: 8759,03 грн. - інфляція; 1172,49 грн. - 3% річних; 3034,04 грн. - відсотки за користування позикою. В позові також зазначено, що окрім вищезазначених сум відповідач повинен відшкодувати позивачкі матеріальну шкоду, заподіяну простроченням повернення суми позики. За твердженням позивачки, матеріальна шкода полягає в тому, що вона була змушена брати фінансовий кредит під заставу майна, за який в період з червня по вересень 2014 року вона сплатила 1133,97 грн. та борг у сумі 1200 доларів США, що становило на той час 9591,60 грн., а на сьогоднішній день позивачка повинна повернути 15624 грн., що на 6032,40 грн. більше, ніж вона отримала у борг. В позовній заяві позивачка просить суд стягнути на її користь з відповідача 12965,56 грн. в рахунок погашення боргу за договором позики грошових коштів з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та відсотків за користування кредитом, стягнути з відповідача 7166,37 грн. в рахунок відшкодування їй заподіяної матеріальної шкоди. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що в теперішній час він сплачує позивачкі борг за договором позики, який був раніше стягнутий з нього на користь позивачки за рішенням суду. Ніякої іншої заборгованості перед позивачкою він не має і просить суд позивачкі у задоволенні позову відмовити в зв'язку з безпідставністю заявленого нею позову. Вислухавши пояснення сторін, які приймають участь у розгляді справи, а також ретельно дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного. 19 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей, за яким [PERSON] отримав від [PERSON] в позику 85000 гривень, які зобов'язався позивачкі в строк до 09 березня 2013 року повернути. 29 квітня 2013 року Новомиколаївським районним судом Запорізької області було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 85000 гривень в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошей. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 лютого 2013 року було встановлено, що станом на 07 листопада 2013 року відповідачем був неповернутий позивачкі борг за договором позики грошей в сумі 63000 гривень. Цим же рішенням судом було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 85 грн. інфляційних витрат, 1272,82 грн. трьох відсотків річних та проценти за користування позикою в сумі 3699,73 грн.. Вищезазначені суми були стягнуті з відповідача на користь позивачки станом на 23 жовтня 2013 року. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, боржник, який построчив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно розрахунку суми інфляції, трьох відсотків річних та процентів за користування позикою від 04 грудня 2014 року, наданого суду позивачкою та дослідженого в судовому засіданні, станом на 23 жовтня 2014 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за порушення грошового зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК України 9266,47 грн. (8247,25 грн. - інфляція; 1019,22 грн. - три відсотки річних) та проценти за користування позикою в сумі 2484,24 грн.. Вищезазначений розрахунок, наданий суду позивачкою, не викликає у суду ніяких сумнівів, суд находить його цілком обґрунтованим та правильним. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завданна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачка жодного доказу суду на підтвердження факту заподіяння їй матеріальної шкоди відповідачем не надала. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Outcome: partial