Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав і просила позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу і від спільного життя [INFO] в них народилася дочка - [PERSON]. Відповідач визнав себе батьком дитини, але через його зловживання алкогольними напоями через п'ять місяців після народження дитини вона з дитиною була вимушена залишити відповідача. З цього часу відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідач не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, що свідчить про те, що він самоусунувся від утримання та виховання дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що з відповідачем знаходилась у фактичних шлюбних стосунках, від яких вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Протягом спільного життя з відповідачем останній постійно пиячив і через п'ять місяців після народження дитини вигнав їх на вулицю, після чого між сторонами були припинені фактичні шлюбні стосунки. Протягом останніх 10 років відповідач не бачив свою дитину, участі в її вихованні не приймав, матеріально не підтримував, хоча йому було відомо її місце проживання. Фактично дочка свого батька не знає і з ним не спілкується, а перешкод для спілкування ніхто і ніколи відповідачу не чинив. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Відповідач позов не визнав і пояснив, що він ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, після припинення шлюбних стосунків з позивачкою на тривалий строк забезпечив дитину матеріально, оскільки передав позивачці на утримання дитини 10000 доларів США, ще протягом півтора року додатково матеріально допомагав дитині. Пізніше, позивачка стала чинити йому та його рідним перешкоди у спілкуванні з дитиною, що відповідач вважав помстою з боку позивачки за погані стосунки з нею його родичів. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 42). Вислухавши сторони, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Батьки дитини перебували у фактичних шлюбних стосунках, а після їх припинення у 2003 році дитина залишилася проживати з мамою. Позивачка з дитиною була зареєстрована і проживала в квартирі, яку їй придбав її батько за власні кошти, і яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З 2006 року позивачка стала проживати у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] і 27 червня 2015 року зареєструвала з ним шлюб. Протягом усього цього часу дитина проживала з позивачкою і її теперішнім чоловіком, якого вважає своїм батьком. Після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, відповідач вихованням дочки не займався, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, інтереси дитини його не цікавили і протягом щонайменше десяти років поспіль з дочкою він взагалі навіть не бачився. Ні позивачка, ні інші особи ніколи не чинили відповідачу ніяких перешкод у його спілкуванні з дитиною і не перешкоджали його участі у її вихованні та утриманні. Відсутність будь-яких стосунків між відповідачем та його дочкою протягом майже дванадцяти років обумовлена виключно небажанням відповідача приймати участь у вихованні дитини. Наведені обставини встановлені судом на підставі пояснень свідків, які вона надали суду в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] пояснив суду, що він мешкає із позивачкою протягом останніх 9 років, а з 27 червня 2015 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час їх спільного проживання відповідач зі своєю дитиною ніколи не бачився і не спілкувався, самоусунувся від її виховання, не цікавився її розвитком і ніколи не допомагав дитині матеріально. Жодних перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не створював. З свого боку, якби відповідач виявив бажання приймати участь у вихованні дитини, то він би ніколи не перешкоджав спілкуванню відповідача з дочкою, оскільки сам має сина від першого шлюбу і розуміє, наскільки таке спілкування є корисним для дитини. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є батьком позивачки. Після народження дитини сторони прожили однією сім'єю лише п'ять місяців, після чого відповідач вигнав позивачку з дитиною на вулицю. Він виключно за власні кошти придбав позивачці квартиру у м. Харкові. Останній раз відповідач бачив свою доньку 10 років тому, а після цього самоусунувся від її виховання і не цікавився її життям, хоча ніхто в цьому йому перешкод не чинив. Хоча зазначені свідки і є близькими родичами позивачки, але суд вважає, що ця обставина не тільки не є перешкодою для прийняття їх показів в якості об'єктивних, а навпаки, свідчить про те, що протягом останніх років ці свідки постійно знаходилися біля дитини і безпосередньо спостерігали обставини, стосовно яких надали пояснення суду. Крім того, показання даних свідків цілком співвідносяться та співпадають з іншими відомостями, які містяться у наданих сторонами суду письмових доказах, а саме: - довідки комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 23 січня 2015 року, згідно з якою позивачка [PERSON] та її донька [PERSON] зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS] з 16 січня 2004 року (а.с. 8); - довідки Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 17 ХМР від 22 січня 2015 року, згідно з якою [PERSON] навчається у 6-г класі цієї школи (а.с. 10); - характеристики [PERSON] учениці 6-г класу Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 17 ХМР, згідно з якою її батько [PERSON] упродовж навчання дитини жодного разу не відвідав школу, не цікавився навчанням дитини, не відвідував батьківські збори та загальношкільні заходи (а.с. 11); - характеристики [PERSON] вихованки зразкового ансамблю народного танцю «Джерельце» Палацу культури Червонозаводського району м. Харкова, згідно з якою батько дитини [PERSON] упродовж навчання [PERSON] жодного разу не відвідував репетиції та виступи ансамблю народного танцю (а.с. 13); - довідки комунального закладу «Комплексна дитячо - юнацька спортивна школа № 12 від 26 березня 2015 року, згідно з якою упродовж навчання [PERSON] її батько [PERSON] жодного разу не відвідував спортивну школу та не цікавився досягненнями дитини (а.с. 14); - довідки Харківського навчально - виховного комплексу № 180 від 09 квітня 2015 року, згідно з якою [PERSON] відвідувала НАК № 180 з 2006 року по 2009 рік, і за вказаний період її батько [PERSON] жодного разу не відвідував навчальний заклад (а.с. 24); - довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» від 24 березня 2015 року, згідно з якою дитина [PERSON] відвідувала лікаря у супроводі матері або вітчима (а.с. 25); - висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 502 від 16 вересня 2015 року, відповідно до якого встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання своєї дитини і орган опіки та піклування вважає за доцільне і таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення відповідача батьківських прав відносної його неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с. 43-44). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по - перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по - друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї. Таким чином, для позбавлення особи батьківських прав необхідно встановлення протиправності її дій та вини у невиконанні батьківських обов'язків, та оцінка того позитивного результату у долі дитини, який має настати внаслідок цього. Судовим розглядом встановлено, що на теперішній час дитина - [PERSON] проживає в повній сім'ї, забезпечена позивачкою та її теперішнім чоловіком усім необхідним для її фізичного, духовного та творчого розвитку, і втручання відповідача у будь-якій формі у теперішнє життя дитини не матиме для дитини жодного позитиву. За встановлених судовим розглядом обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні дитини, виключно з власної ініціативи не виконував своїх батьківських обов'язків протягом щонайменше десяти років, самоусунувся він цього, а тому, виходячи виключно з інтересів самої дитини, повинен бути позбавлений у відношенні неї батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved