Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 06.08.2003 року, стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в сумі по 643 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, втратили почуття любові та поваги, мають різні погляди на сімю, ведення спільного господарства. Відповідач зловживає спиртними напоями, проживає окремо. Шлюбні відносини припиненні 15.07.2013 року, шлюб існує формально. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, його заробіток є нерегулярним та мінливим, постійного місця роботи він не має. Інших утриманців він не має, аліментів нікому не сплачує. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дати судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, однак судові повістки повернулися з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до частини 5 статті 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином. Позивачка в заяві про розгляд справи за її відсутності не зазначила про свою згоду на заочний розгляд, тому справа розглядається в загальному порядку. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 06.08.2003 року виконкомом Великопятигірської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 4. (а.с.8) Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з матірю. (а.с.9,10,11) Спору про місце проживання дітей немає. З позовної заяви вбачається, що подружжя спільно не проживають з липня 2013 року, сімейних відносин не підтримують, за час спільного життя відповідач зловживав спиртними напоями. Відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не надав. Клопотання про примирення сторонами не заявлено. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам іхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя не підтримують сімейних відносин тривалий час, проживають окремо, миритись не бажають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. За таких обставин суд вважає можливим шлюб розірвати. Відповідач є батьком дітей, зобов'язаний утримувати їх до повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 цього кодексу суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі або з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Діти проживають з позивачкою, яка не надала суду доказів про майновий стан своєї сімї, зокрема про наявність роботи, розмір заробітку, інші доходи тощо. Сторонами також не надано доказів про майновий стан відповідача. Позивачка в заяві стверджує, що відповідач не має постійної роботи та заробітку, його дохід є нерегулярним та мінливим. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Цей обовязок є рівною мірою як матері, так і батька. Однак, відповідач не надає матеріальної допомоги на утриманні дітей. Позивачка просить стягнути аліменти в сумі 643 грн. на кожну дитину щомісячно, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом „Про бюджет України на 2015 рік станом на січень місяць в розмірі 1286 грн.(половина становить 643 грн.) До зазначеного закону внесені зміни, з 1 вересня 2015 року прожитковий мінімум дитини віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі 1455 грн..(половина 727,50 грн.) Однак, зазначений розмір аліментів виходить за межі позову. Суду сторонами не надано належних та допустимих доказів про стан його здоровя, доходи, майновий стан, наявність скрутного майнового стану тощо. Відповідач [INFO], тобто молода людина працездатного віку, яка має працювати та утримувати своїх неповнолітніх дітей. Інших утриманців не має. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, тому у суду немає підстав вважати, що при сплаті аліментів у розмірі 643 грн. на кожну дитину, у відповідача буде недостатньо коштів на існування. Окрім того, відповідно до Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-12 від 27.02.19091 року, діти мають право на особливе піклування і допомогу, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням вище наведеного, суд враховує встановлений державою прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, який повинні забезпечити батьки дитини. Цей обовязок є рівним для обох батьків. Отже, суд визначає аліменти на утримання дітей в розмірі 643 грн. на кожну дитину. Даний розмір аліментів не суперечить вимогам закону. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які підтверджені квитанцією(а.с.2). На підставі викладеного та

Outcome: approved