Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності майна померлому та визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], який помер 7 лютого 2010 року. 2 вересня 2010 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], а саме, на житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований в м. Лебедин Сумської області по вул. Селищанська, 13. В березні 2015 року позивачка вирішила розпорядитися належним їй нерухомим майном, але при зверненні до нотаріальної контори їй було розяснено, що без оформлення права власності на земельну ділянку на якій розміщене нерухоме майно це зробити неможливо. Право власності на земельну ділянку, що розташована в м. Лебедин Сумської області по вул. Селищанська, 13, [PERSON] набув на підставі договору купівлі-продажу, але не отримав державний акт про право власності на неї оскільки помер. Тому позивачка просить суд встановити факт належності померлому [PERSON] земельної ділянки, що розташована в м. Лебедин Сумської області по вул. Селищанська, 13 та визнати за нею право власності в порядку спадкування. В попереднє судове засідання позивачка та представник відповідача не зявилися, хоча і були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але надали заяви в яких просять суд справу розглянути без їх участі. Позивачка вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі статей 130 та 174 ЦПК України за згодою сторін суд вважає можливим рішення суду постановити при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами мають місце цивільні правовідносини, які регулюються ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1268 ЦК України. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка, як спадкоємиця за заповітом після смерті [PERSON], який помер 7 лютого 2010 року, прийняла спадщину, про що 2 вересня 2010 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина на яку було видано це свідоцтво складається з: деревяного житлового будинку під літ. А, житловою площею 41,8 кв.м., загальною площею 55,8 кв. м., під номером 13, та надвірних побудов: цегляного погреба під літ. п/г; деревяного сараю під літ. Б; цегляного гаража під літ. В; цегляної літньої кухні під літ. Д,; дощатої веранди під літ. д; цегляного сараю під літ. Г; дощатої огорожі під літ. №1-2, що розташовані в м. Лебедин Сумської області по вул. Селищанська (а.с. 14). З договору купівлі-продажу посвідченого 10 серпня 2002 року державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області, вбачається, що [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку, що розташована в м. Лебедин Сумської області по вул. Селищанська, 13, загальною площею 0,0892 га., з яких, згідно якісної характеристики земель сільськогосподарських угідь - 0,0446 га., та під будівлями 0,0446 га. (а.с. 8). З витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30 березня 2015 року № 1219 наданого Управлінням Держземагенства у Лебединському районі Сумської області, вбачається, що загальна вартість земельної ділянки, яка розташована в м. Лебедин Сумської області по вул. Селищанська, 13, становить 64188 грн. 32 коп. (а.с. 21). Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON].

Outcome: approved