Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Кам`яне, Лебединського району, Сумської області, відносно його сина [PERSON] , який народився [INFO] , в м. Лебедин, Сумської області, а також просить суд стягнути з нього на користь [PERSON] ,\~ [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у позмірі ј частки від доходу, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до моменту досягнення повноліття, щомісячно. Мотивує свої вимоги тим, що з 2005 року проживала з відповідачем як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився спільний з відповідачем син [PERSON] . Проте, оскільки вони не перебували у шлюбі, відомості про батька дитини були записані відповідно до правил, визначених ч. 1ст. 135 СК України. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач повідомив, що позов визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, безпосередньо дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , народився [INFO] , в м. Лебедин, Сумської області, про що складено відповідний актовий запис № 4. В графі мати зазначена [PERSON] , батько\~ [PERSON] (а.с. 6). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається, що відомості про батька дитини зроблено відповідно до ч. 1ст. 135 СК України\~(а.с. 7). Згідно з довідкою про склад сім`ї (а.с. 15) позивачка [PERSON] , проживає разом з сином [PERSON] . 12.02.2021 року [PERSON] , подала клопотання про проведення судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним дослідженням про біологічне батьківство [PERSON] , відносно [PERSON] . Відповідно дост. 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановленостаттею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1ст. 135 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 135 СК Українипри народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затвердженонаказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства» (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/01, від 7 травня 2009 року). Аналізуючи в сукупності доводи сторін та матеріали справи, наявні письмові докази, визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позивачкою доведено факт батьківства [PERSON] , стосовно дитини [PERSON] , а тому маються законні підстави для винесення рішення про задоволення позову в цій частині. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів слід зазначити наступне. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статей150,\~180 Сімейного кодексу України\~батькизобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно положень\~статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, відповідач як батько зобов`язаний матеріально утримувати свою дитину, забезпечивши її мінімально необхідними благами, які потрібні для її життя та виховання, тому в цій частині позов також слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від доходу, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до моменту досягнення повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 18.02.2021 року. Частиною 1\~ст. 133 ЦПК України, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до\~статті 141ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При подачі позову до суду позивачка [PERSON] , понесла судові витрати в сумі 1700 гривень, а тому з відповідача слід стягнути на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору та правової допомоги. Згідно з ч. 2ст. 137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Outcome: approved