Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно ? частину квартири в порядку спадкування за законом, зазначивши в позовній заяві, що 02.12.2014р. помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького управління юстиції, а/з №942. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири [ADDRESS]. Заповіт батька відсутній. Спадкоємцем за законом першої черги є дочка - позивачка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Її сестра [PERSON], спадщину, після смерті батька не прийняла, претензій до спадкового майна не має. 20.12.2014р. приватним нотаріусом [PERSON], на підставі заяви позивачки, була відкрита спадкова справа №53/2014 після смерті [PERSON]. Постановою від 15.06.2015р. нотаріус [PERSON] відмовила позивачці у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачка не надала оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру, а саме Свідоцтво №37 про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя від 01.02.1996р., згідно якого квартира [ADDRESS] належить спадкодавцю [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Вважає що дії нотаріуса, щодо відмови у вчинені нотаріальної дії є законними, та такими, що не дають підстав для їх оскарження у судовому порядку, оскільки дійсно зазначене свідоцтво відсутнє, його місце знаходження невідоме, та його слід вважати втраченим ще за життя батька. Позивачка вважає, що її право на спадкування повинно бути захищено судом, оскільки вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, та бажає оформити спадщину, шляхом визнання за нею права власності на частину зазначеної квартири. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав, проти визнання за позивачкою права власності на належну спадкодавцю частину квартири не заперечує. 3-ті особи [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечують. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності до ст.ст.3,11,15,16, ЦПК України, цивільні права та інтереси позивачки мають бути захищені судом. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив та батьки.\~\~Частиною 5 зазначеної норми передбачено, що незалежно від прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~\~ Зазначена норма може бути застосована до правовідносин, які виникли у звязку із відсутністю Свідоцтва №37 про право власності на житло за спадкодавцем. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2011р. №2-2558/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання часток у праві спільної сумісної власності, розмір частки на яке спадкодавець [PERSON] мав право визначений ? частки. На теперішній час, право власності на іншу ? частку спірної квартири належить [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину\~\~на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки у позивачки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно нотаріусом видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України,\~\~кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно ст.392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання\~\~права власності. Таким чином, в звязку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивачка не має можливості, її права підлягають судовому захисту. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України «Право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації», та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: «Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону». Правовстановлюючі документи на частку квартири, належну спадкодавцю, з відповідними відмітками про державну реєстрацію права власності (або з документом, який підтверджує наявність державної реєстрації права власності), спадкоємцем не надано. Постановою №231/02-31 від 15.06.2015р., відповідно до ст.49 ЗУ «Про нотаріат», приватний нотаріус [PERSON] відмовила у вчинені нотаріальної дії, оскільки позивачкою не було подано документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Тому позивачка правомірно звернулася до суду за захистом свого порушеного права, та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири відповідно в порядку спадкування за законом після померлого батька. Позивачка прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], шляхом звернення у визначений ст.1270 ЦК України, строк з відповідною заявою до нотаріальної контори м. Запоріжжя. 20.12.2014р. позивачка [PERSON] звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті її батька [PERSON], де нотаріусом було заведено спадкову справу №53/2014. Квартира належала на праві спільної сумісної власності батькам сторін. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2011р. №2-2558/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання часток у праві спільної сумісної власності, розмір частки на яке спадкодавець [PERSON] мав право визначений ? частки. Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У звязку з тим, що у позивачки були відсутні необхідні документи для вчинення нотаріальної дії, вона не має можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначене спадкове майно в нотаріальному порядку, заявила відповідні позовні вимоги до суду. Тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved