overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача у справі про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 2010 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, а\\з 567, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначала, що 13 липня 2014 року припинили спільне проживання через непорозуміння, різні погляди на життя, тому просила розірвати шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. 15 жовтня 2014 року у попередньому судовому засіданні судом було надано сторонам строк для примирення терміном 3 (три) місяці. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 ч.3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.(ст. 112 СК України). Сторони зареєстрували шлюб 25 вересня 2010 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, а\\з 567, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4). З 13 липня 2014 року сторони припинили спільне проживання через непорозуміння, різні погляди на життя, і, як наслідок, часті сварки та неможливість знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд вважає, що шлюб розпався остаточно, подальше спільне життя подружжя, примирення сторін неможливе, продовження шлюбу буде суперечить моральним засадам сім'ї. Спір про поділ спільного майна та про місце мешкання дитини відсутній. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, яку уточнила та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON],[INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу)(з урахуванням додаткових витрат на дитину), щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 29.04.2011р. між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб розірвано. Відповідач останнім часом не приймає участі в утриманні дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В судове засіданні позивачка не з'явилася, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглядати справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в який не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу)(з урахуванням додаткових витрат на дитину), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та просить розглядати справу в його відсутність Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 29.04.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи позицію відповідача та інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON],[INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу)(з урахуванням додаткових витрат на дитину), щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2018р. та до досягнення донькою повноліття. Суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати у відповідності зі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, яку уточнила та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 19.03.2002р. народження, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], 19.03.2002р. народження. 25.05.2004р. шлюб розірвано. Відповідач останнім часом не приймає участі в утриманні дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~В судове засіданні позивачка не зявилася, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглядати справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в який не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку та просить розглядати справу в його відсутність Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~[PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], 19.03.2002р. народження. \~ \~ \~ \~25.05.2004р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. \~ \~ \~ \~У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги викладене, враховуючи позицію відповідача та інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], 19.03.2002р. народження, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2018р. та до досягнення сином повноліття. \~ \~ \~ \~Суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати у відповідності зі ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, яку уточнила та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~В судове засіданні позивачка не з`явилася, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглядати справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в який не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 3000 грн. щомісяця та просить розглядати справу в його відсутність \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~02.07.2005р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Згідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги викладене, враховуючи позицію відповідача та інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15.05.2019р. та до досягнення сином повноліття. \~ \~ \~ \~Суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати у відповідності зі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, яку уточнила та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO]. народження, у розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 17.09.2004р. між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. народження. Рішенням суду шлюб розірвано. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. В судове засіданні позивачка не з'явилася, подала заяву, в якій просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 800 грн. та розглядати справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в який не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 800 грн. та просить розглядати справу в його відсутність Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 17.09.2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON],[INFO]. народження. 23.01.2018 року рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи позицію відповідача та інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. народження, у розмірі 800 грн., щомісяця, починаючи з 23.07.2018 року до досягнення сином повноліття. Суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати у відповідності зі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2009 року належить однокімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] є колишньою невісткою позивачки та відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, але не проживають за спірною адресою більше року. Позивачка не може сплачувати за них комунальні послуги оскільки є пенсіонеркою. Відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстраційного обліку за спірною адресою, тому позивачка просить суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, вважаються належним чинеом повідомленими про час та місце розгляду справи, та від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності. Тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2009 року належить однокімнатна квартира [ADDRESS], це підтверджено копією договору купівлі-продажу, та довідкою з місця проживання про склад родини. З довідки про склад родини вбачається, що за спірною адресою зареєстрована також відповідачі. Згідно акту від 08.02.2015 року відповідачі не проживають за спірною адресою з 05.08.2013 року, особистих речей відповідачів в квартирі немає. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що відповідачі втратили право користування спірною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх таким, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці на праві приватної власності належить домоволодіння № 6 по пров. 10-й Чорноморський у м. Одесі. Відповідачі є родичами позивачки та зареєстровані у вказаній квартирі, однак ніколи там не проживали, їх особистих речей в квартирі немає. Тому позивачка просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житлом. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином за місцем його реєстрації. Заперечень від відповідачів на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності № 015791 від 17.09.2001 року належить домоволодіння № 6 по пров. 10-й Чорноморський у м. Одесі. З копії будинкової книги вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані позивачка, її син та два піднаймачі відповідачі по справі. Також судом встановлено, що відповідачі з 01.10.2014 року не проживають за вищевказаною адресою, про що свідчить [PERSON] мікрорайону «Балтський»(а.с. 8). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, дане рішення є підставою для зняття з реєстрації відповідачів за спірною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зазначаючи, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі по справі [PERSON] колишній власник квартири та [PERSON] син останнього, зареєстровані в будинку, але фактично не проживають у вказаній квартирі з липня 2014 року та з липня 2015 року відповідно. З наведених підстав просила визнати відповідачів таким, що втратили право на користування вищевказаною квартирою та зняти їх з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 08.02.2019 по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 14-15). Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася подала заяву, в якій висловила прохання розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 32). Відповідачі повідомлялися про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем реєстрації судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви позивачки вбачається, що вона не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявилися, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 30.01.2019 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 154499713 від 30.01.2019 (а.с. 8-10) Той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані у належній позивачці квартирі, не проживають у ній з липня 2014 року та з липня 2015 року відповідно підтверджується Актом обстеження умов проживання від 04.02.2019 (а.с. 12). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачів у будинку, власником якого є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним їй майном, тому позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якій зазначає, що відповідачі по справі є її знайомими та з її дозволу зареєстровані в її власній квартирі, але фактично не проживають в ній з так, як проживає за іншою адресою в с. Матяшівка Обухівського району. Комунальні послуги відповідачі не сплачують, особистих речей в будинку їх не має. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. В судовому засіданні Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на вказані вище обставини, пояснивши що в даний час позивачка має на меті продати вказану квартиру, однак не в змозі оскільки там зареєстровані сторонні особи, які фактично тривалий час не проживають в квартирі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою , заперечень щодо позову та клопотань до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно витягу про державну реєстрацію прав [PERSON] на праві приватної власності належить [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно довідки № 810 від 15.09.2015 року [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [INFO] (а.с.8). Відповідно актів обстеження матеріально - побутових умов будинку [ADDRESS] , в ньому зареєстровані але з 01.02.2015 року по теперішній час не проживає [PERSON], [PERSON]Г, а проживають в [INFO] (а.с.9). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України члени сімї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сімї без поважної причини понад один рік. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідачів в квартирі доведено належними і допустимими доказами, що не спростовуються відповідачами.

Outcome: approved