Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлової квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 липня 2011 року та договору дарування від 12 серпня 2011 року. На даний час в належній їй на праві приватної власності квартирі зареєстрована дружина її рідного брата [PERSON]. З дня реєстрації відповідачка жодного дня не проживала за даною адресою. Весь цей час вона проживала з її рідним братом за іншою адресою, а в 2011 році покинула останнього та виїхала зі слів знайомих до Прилуцький район, а оскільки відповідачка тривалий час без поважних причин не проживає в вище зазначеній квартирі, позивачка і просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені вимог та просять суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причин неявки в судове засідання. Позивачка та її представник не заперечують проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У звязку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва серія САЕ № 018719 про право власності на нерухоме майно від 12.07.2011 року власниками по ? частині приватної спільної часткової власності квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с 5) Згідно копії витягу серія СЕВ № 131265 про державну реєстрацію прав від 14 липня 2011 року власниками по ? частині приватної спільної часткової власності квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності САЕ № 018719 від 12.07.2011 року та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності САЕ № 018719 від 12.07.2011 року (а.с 6) Згідно копії договору дарування від 12.08.2011 року [PERSON] безоплатно передає у власність обдарованій [PERSON] Івангінві ? частину квартири, що знаходиться в м. Прилуки вул.. [PERSON] будинок 3 квартира 3 ( а.с.7) Згідно копії витягу серія СЕВ № 435204 про державну реєстрацію прав від 05 вересня 2011 року власником ? частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування від 12 серпня 2011 року Згідно акту обстеження № 915 від 14.05.2015 року комітету самоорганізації населення № 3 мікрорайону Рокитний встановлено, що відповідачка [PERSON] ніколи не проживала та на даний час не проживає в [INFO].( а.с.9) Згідно ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 6 ЖК України визначено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян. Згідно ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Статтею 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно положень ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ст.163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Стаття 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] не проживає в вищезазначеній квартирі, а тому позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтований та підлягає задоволенню оскільки відповідачка перешкоджає позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 88 ЦАК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки по справі на користь позивачки сплачений нею судовий збір при подачі позовної заяви до суду в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved