Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивачка звернулась першочергово з позовом до Макарівського районного суду 12.02.2015 року посилаючись на те, що 27 травня 2013 року між нею та відповідачем по справі було укладено кредитний договір №ДЗ-788.3, за умовами якого кредитодавець зобовязався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 100\~000 гривень на строк до 27 травня 2018 року включно, а позичальник зобовязується сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі 31% річних. Згідно п.1.5 [PERSON] договору 27.05.2013 року було укладено Договір іпотеки між нею, відповідачем та третіми особами, предметом якого є квартира в селі Червона Слобода Макарівського району Київської області , пр. Лісовий-2 кв.12. Крім того, згідно п.1.5 [PERSON] договору були укладені в цей же день Договори поруки, згідно яких поручителями виступили [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Траєкторія». Вважає, що даний [PERSON] договір є недійсним, умови кредитного договору про надання споживчого кредиту відповідачем не виконуються, постійно грубо порушуються та є несправедливими і такими , що призводять до істотного порушення її прав та обовязків, обмежують її права оскільки, в порушення п.2.2 [PERSON] договору кредитодавець в день підписання договору перерахував лише 11\~335,75 гривень безготівково на платіжні документи, тобто на день підписання договору кредитодавець виплатив їй лише 10% кредитних коштів, а інші були виплачені лише 30.08.2013 року. Відсотки за користування кредитом взагалі не виведені графічно, що є грубим порушенням законодавства. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину повинно відповідати його внутрішній волі. Проте умови кредитування, які були реально встановлені в [PERSON] договорі не відповідають її волевиявленню та вимогам закону. Крім того, відповідач порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» надавши недостовірну інформацію, навмисно запутав її, ввів в оману по схемі погашення кредиту, а також незрозумілим є п.5 [PERSON] договору щодо грошового виразу відсотків, а тому просила суд визнати кредитний договір та договір іпотеки недійсними. В подальшому позивачка подавала до суду заяви про уточнення позовних вимог, змінювала підстави позову в порядку статті 31 ЦПК України. Так, 23.04.2015 року позивачем було подано нову редакцію позовної заяви, де вона змінивши підставу позову просила суд визнати недійсними [PERSON] договір та договір іпотеки на підставі статей 229, 203 ЦК України , а також просила суд скасувати державну реєстрацію іпотеки, скасувати державну реєстрацію обтяження та визнати право розпорядження обєктом нерухомого майна- квартирою. У судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги за уточненною позовною заявою від 23.04.2015 року підтримали, викладене у позові підтвердили. Позивачка заявила суду клопотання про допит її у судовому засіданні в якості свідка. Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні під присягою свідка пояснила, що станом на грудень 2012 року вона мала заборгованість за кредитними договорами майже у десяти банківських установах. По інтернету вона знайшла юриста , який вирішує питання боргу перед банками і зустрілась з ним, а сааме громадянином [PERSON] Жодних договорів між нею та [PERSON] вона не укладала щодо надання юридичних послуг, лише видала довіренність на подання від її імені заяв, скарг до банківських установ. Вони намагались знайти банк, щоб взяти кредит та за один раз погасити всі борги перед банками, але нічого не виходило. Тоді, юрист Воробей Д. знайшов [PERSON] спілку « КС Володар» у квітні 2013 року. В кінці квітня 2013 року вона з громадянином [PERSON] приїхала до відповідача і з нею зустрівся керівник філіалу [PERSON]. Вона пояснила керівнику свою ситуацію і їй пообіцяли за тиждень сказати результат. Через тиждень подзвонив [PERSON] і сказав, що [PERSON] спілка може надати кредит , але необхідно провести оцінку квартири. Згодом до неї у село [PERSON] приїхав представник відповідача , фотографував квартиру, а потім повідомили їй що квартиру оцінено в 270\~000 гривень, а тому видадуть не 150\~000 гривень, як вона хотіла , а лише 100\~000 гривень, а також треба оплатити послуги нотаріуса, страховика, оцінку квартири. Вона погодилась на такі умови . Потім подзвонили з [PERSON] спілки та повідомили, щоб вона з дітьми своїми [PERSON] та [PERSON] взявши документи на нерухоме майно приїхала у місто [PERSON] до КС «Володар». Вони поїхали, тривалий час чекали нотаріуса, з ними постійно був [PERSON], який то відлучався то повертався до них . Потім їм винесли документи, вона передивилась їх. Запитала у [PERSON] чи все там правильно, той їй сказав що все нормально можно підписувати. Вона особисто читала [PERSON] договір, бачила формули розрахунку відсотків і звернулась до [PERSON] з запитанням чи не привязаний кредит до курсу долара, на що той відповів, що ніякої привязки до долара не має, гарні і вигідні умови. Додатковий договір взагалі не читала, вважала що там всі такі ж умови як і в [PERSON] договорі. Договір іпотеки також не читала, але підписала. Після підписання договорів вона написала заяви і [PERSON] спідка « КС Володар» протягом 2 місяців повністю погасила всі борги її по банках. Проплати почалися з червня 2013 року і закінчились у серпні 2013 року. Вона особисто 10 разів їздила до КС і писала заяви як член КС «Володар» для перерахунку грошових коштів на рахунок банку в певній сумі. Саме про такий спосіб погашення боргів перед банківськими установами вона домовлялась. Кредит за [PERSON] договором погашала відповідно до графіку. У квітні 2014 року вона припинила сплачувати кредит та відсотки у звязку з відсутністю у неї грошових коштів. У вересні 2014 року їй повідомили, щоб вона шукала собі житло, бо квартиру забере відповідач . На запитання представника відповідача позивач [PERSON] пояснила, що помилка полягає в тому, що вона довірилась громадянину [PERSON], який ввів її в оману. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали. Треті особи [PERSON] та ТОВ «Траєкторія» до зали суду не прибули. За клопотанням представника позивача у судовому засіданні в якості свідка також було допитано третю особу [PERSON], яка пояснила, що 27.05.2013 року вона з позивачкою , яка є її матірю та своїм братом [PERSON] прибули до КС «Володар» для підписання документів. Довго чекали. Потім прибув громадянин [PERSON] , вийшов представник КС «Володар» з великою папкою документів. Їй т а [PERSON] дали декілька паперців для підписання. Вона запитала про відсотки, їй відповідали що підстав для переживання не має. Вона підписала договір поруки, потім мабуть договір іпотеки. Вона не читала документів, які підписала. Знає, що умови відсоткової ставки були їй відомі як 31 %, ніхто не попередив про відсоткову ставку 155%. Вислухавши пояснення сторін, а також свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що 27 травня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] спілкою «КС Володар» було укладено [PERSON] договір №ДЗ-788.3 відповідно до умов якого кредитодавець зобовязався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 100\~000 гривень на строк до 27 травня 2018 року включно, а позичальник зобовязується сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі 31% річних. Додаток №1 до [PERSON] договору містить графік повернення кредиту. ( а.с. 9-13, 14-15) Цього ж дня, також між зазначеними сторонами було укладено Додатковий договір №1 до [PERSON] договору №ДЗ-788.3 , який містить нову редакцію п.1.1 [PERSON] договору та доповнення до п.2.7 [PERSON] договору, щодо випадку інфляції національної валюти, змін на фінансовому ринку України, внаслідок чого кошти надані кредитодавцем в кредит позичальнику, можуть знецінитись з будь - яких причин, в тому числі внаслідок прийняття органами державної влади України рішень, які прямо чи опосередковано впливають на стан фінансового ринку України, сторони можуть взаємно узгодити іншу ставку нарахування відсотків в порядку, визначеного цим пунктом. Сторони дійшли взаємної згоди, що за рішенням Правління [PERSON] спілки, позичальнику може бути запропонована інша ставка нарахування відсотків за користування кредитом, наданим за [PERSON] договором. Крім того, п.3.2.3 [PERSON] договору викладено у новій редакції, а саме у випадку незгоди Позичальника укласти додатковий договір про зміну відсотків за користування кредиту або порушення останнім вимог абз.3 п.2.7 Договору відмовитись від подальшого виконання власних зобовязань за даним Договором і відшкодувати належні кредитодавцю кошти за Договором у повному обсязі за рахунок переданного Позичальником в іпотеку (заставу) майна чи іншого майна Позичальника та/або поручителів на яке може бути звернуто стягнення в порядку передбаченому законодавством України. Крім того, п.3.2.4 ; п. 4.1 [PERSON] договору викладено в новій редакції, а також доповнено п.4.2 [PERSON] договір ; п.5.2 доповнено та викладено у новій редакції; п.5.3 доповнено та викладено у новій редакції, а саме за будь- яких умов у випадку порушення позичальником вимог п.2.5 даного Договору з наступного дня цей кредит визнаватиметься кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 155% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також доповнено п.5.3 [PERSON] договору ( а.с. 16-17) 27 травня 2013 року між позивачкою, третіми особами [PERSON] , [PERSON] та відповідачем було також укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира трьохкімнатна, загальною площею 77,2 кв.м. житловою 46,6 кв.м. під номером 12 в будинку під номером 2 по провулку Лісовому в селі Червона Слобода Макарівського району Київської області. (а.с. 18-23) Крім того, 27.05.2013 року були укладені договори поруки №788.3-п між [PERSON] спілкою «КС Володар», Товариством з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» та [PERSON] ; Договір поруки ( без номеру) укладений між [PERSON] спілкою «КС Володар», [PERSON] та членом КС [PERSON] ; Договір поруки (без номеру) укладений між [PERSON] спілкою «КС Володар», [PERSON] та членом КС [PERSON] ( а.с. 24-30) Вище перераховані договори поруки не є предметом судового розгляду. Позов третьої особи [PERSON] , який було подано через канцелярію Макарівського районного суду в порядку статті 34 ЦПК України ухвалою суду від 09.07.2015 року було повернуто заявнику на підставі статті 193 ЦПК України . До матеріалів справи також подано розрахунок суми заборгованіості [PERSON] станом на 15.01.2015 року, яка складає 371\~035,68 гривень. ( а.с. 35-37) Проаналізувавши покази свідків [PERSON], [PERSON], письмові матеріали суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, представників допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експерта. Згідно статті 229 ЦК України якщо особа , яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин які мають істотне зеначення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом. У своїй позовній заяві ( з уточненням станом на 23.04.2015 року) позивачка вказала, що підписання кредитного договору було здійснено нею під впливом помилки, яка в свою чергу винила в результаті навмисних дій, тобто обману з боку представників [PERSON] спілки та громадянина [PERSON] Однак , під час допиту її в якості свідка показала, що вона мала змогу ознайомитись з договорами , які підписувала, проте довіряла своєму юристу Воробей Д.В., який запевнив її що умови кредитування є вигідними. До підписання договорів ніхто її не примушував, її помилка полягає у тому, що вона довірилась [PERSON], який ввів її в оману. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи покази свідка [PERSON] , позивачка сама знайшла собі юриста Воробей Д.В. по інтернету для вирішення боргових зобовязань, помилилась в компетентності свого представника , а внаслідок власного недбальства не ознайомилась належним чином з оспорюваними договорами ні в момент підписання, ні в подальшому, зберігаючи копії договорів у себе . У судовому засіданні позивачк та її представники не довела , що громадянин [PERSON] є працівником чи представником [PERSON] спілки «КС Володар» , а також те, що він умисно ввів в оману позивачку схиляючи до підписання договорів. Також у судовому засіданні не було надано доказів навмисних дій, тобто обману предстаників [PERSON] спілки «КС Володар» для підписання [PERSON] договору та Додаткового договору, договору іпотеки. У своїй заяві позивачка посилалась на порушення [PERSON] договору з боку [PERSON] спілки «КС Володар» щодо надання ними грошових коштів протягом трьох місяців з дня підписання [PERSON] договору, чим грубо порушено п.2.2 [PERSON] договору. Слід зазначити, що позивачка у судовому засіданні вказала, що саме за її письмовими заявами відбувалась така тривала виплата грошових коштів, оскільки частинами грошові кошти переводились на рахунки банківських установ, перед якими вона мала боргові зобовязання. З її рахунку перераховувались грошові кошти на рахунки банків в різних сумах. Саме такий спосіб погашення заборгованості перед банківськими установами було нею визначенота з нею погоджено. Проте, незважаючи на такі пояснення подані у судовому засіданні, позивач у позовній заяві зазначає про не дотриманість відповідачем істотних умов [PERSON] договору. Наступною підставою на яку посилається позивач є недотримання відповідачем істотних вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Проте, крім посилання на нормативні джерела, серед яких перелічується розмір кредиту, умови надання кредиту та проценти позивач та її представники не зазначили жодної істотної умови, яка не була дотримана чи не була обумовлена [PERSON] договором. Посилання на недостовірність графіку повернення кредиту не підтверджено належними та допустими доказами. Як вказала сама позивачка по справі , позов про визнання недійсними Договорів вона подала лише тому, що стала загроза відібрання у неї квартири , яка передана в іпотеку. У судовому засіданні неодноразово представниками зазначалось про неправильне нарахування відсотків , порушення вимог нормативно-правових актів, які ухвалені Національним банком України. Проте, предметом судового розгляду є саме визнання недійсним низки договорів. Відповідач не звертався до суду про стягнення з [PERSON] чи поручителів заборгованості за [PERSON] договором , а отже і нарахування ( вірне чи невірне) тіла кредиту, відсотків , пені, не є предметом розгляду. Крім того, як неодноразово зазначалось представником відповідача регулятором кредитних спілок як фінансових установ є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Також, відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія , спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За вимогами статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускаєтьсмя лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до статті 652 ЦК Країни у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязань. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах. Таким чином, посилаючись на порушення істотних умов [PERSON] договору щодо порушення строку та порядку виплати грошових коштів , збільшення відсоткової ставки до 155% річних, позивач просить суд визнати [PERSON] договір та договір іпотеки недійсними. Виходячи з наведенного, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено у судовому засіданні підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними на які вона посилалась у своєму позові. Слід вказати, що позивачка надавши покази в якості свідка, які є для суду відповідно до статті 57 ЦПК України належним та допустимим доказом, сама спростувала всі підстави свого позову щодо вчинення правочину під впливом помилки та під впливом обману, відверто заявивши у судовому засіданні , що подала позов до суду про визнання договорів недійсними лише після того, як стала загроза втрати нерухомого майна , що є предметом Договору іпотеки. Вона, як позичальник мала змогу і могла повною мірою ознайомитись з умовами кредитування зазначеними у Крелдитному договорі та Додатковому договорі №1 , Договрі іпотеки , поставити ряд запитань представнику Кредитодавця під час підписання договорів, які оскаржуються, але цього не зробила з власної волі, довірившись сторонній особі, яка не є стороною правочину . Третя особа [PERSON], яка виступила стороною Договору іпотеки та стороною Договору поруки аналогічно маючи реальну можливість ознайомитись з Договорами, які підписала, з власної волі цього не зробила. На підставі викладено,

Outcome: dismissed