Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без її участі. Із позовних вимог вбачається, що позивачка [PERSON] та відповідачка у справі [PERSON] на праві спільної часткової власності володіють житловим будинком, що знаходиться в с. Тюдів, по вул. І.Франка 350, Косівського району, Івано-Франківської області.Зокрема, позивачці належить на праві власності 3/4 частки цього будинковолодіння, а 1/4 частки цього житлового будинку, належить відповідачці [PERSON] Згідно висновку спеціаліста за № 180316 інженерно-технічної експертизи про ринкову вартість, а також можливості поділу у відповідності до 1/4 та 3/4 ідеальних часток будинковолодіння, що по вул. І.Франка 350, в с. Тюдів, Косівського району, Івано-Франківської області від 18.03.2016 року, дійсна ринкова вартість його 1/4 частки становить 1717 грн., а розділити дане будинковолодіння у відповідності 1/4 та 3/4 ідеальних часток, згідно діючих державних норм, технічно неможливо. Відповідачка [PERSON] зі своєю сім?єю проживає в іншому населеному пункті, житлом забезпечена, а починаючи з 2004 року до спірного будинковолодіння жодного разу не наверталася. Відповідачка уже фактично тривалий час не проживає у спірному житловому будинку, а добровільно вирішити питання щодо сплати їй вартості її частки у цьому житловому будинку бажаного результату не дали, що змусило позивачку звернутися з даним позовом до суду.Вважає, що право [PERSON] на 1/4 частку вартості житлового будинку, що по вул. І.Франка 350, в с. Тюдів, Косівського району, Івано-Франківської області підлягає припиненню, оскільки її частка вартості у порівнянні з її часткою,- є незначною і не може бути виділена в натурі. Житловий будинок є неподільним, спільне з відповідачкою володіння і користування житловим будинком є неможливим, а тому таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки та членам її сім'ї. Відповідачка [PERSON], яка проживає в [INFO], корпус № 2[ADDRESS], Російської Федерації, в порядку виконання судового доручення Косівського районного суду про вручення документів та проведення окремих процесуальних дій на території іншої держави, згідно ухвали Невського районного суду міста Санкт-Петербурга від 22.06.2016 року про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з?явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 38 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та Протокол до неї 1997 року, право власності на нерухоме майно визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Питання про те, яке майно є нерухомим, вирішується відповідно до законодавства країни, на території якої знаходиться це майно. Крім того, згідно до п.8 Постанови № 13 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя», у разі застосування судом відповідного міжнародного договору України при вирішенні справи у мотивувальній частині судового рішення в обовязковому порядку має зазначатися норма цього міжнародного договору (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт міжнародного договору, на підставі яких вирішено справу, а також процесуального закону, яким керувався суд). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1,4 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з копії договору дарування житлового будинку від 28.04.2004 року (а.с.7), позивачка [PERSON] отримала в подарок від [PERSON] належні їй на праві приватної спільної часткової власності ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Тюдів, вул. І.Франка № 350, Косівського району, Івано-Франківської області. Даний договір було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.06.2004 року, що стверджує факт набуття права власності на спірне майно позивачкою [PERSON] Право власності відповідачки [PERSON] на ? частку житлового будинку, що знаходиться в с. Тюдів, вул. І.Франка № 350, Косівського району, Івано-Франківської області стверджується копією рішення Косівського районного суду від 02.11.2015 року (а.с.9), яке вступило в законну силу 12.11.2015 року. Однак, відповідно до висновку спеціаліста № 180316 від 18.03.2016 року (а.с.11-16), розділити будинковолодіння, що знаходиться в с. Тюдів, вул. І.Франка № 350, Косівського району, у відповідності до ? та ? ідеальних часток, згідно діючих державних норм, - технічно неможливо. Крім того, дійсна ринкова вартість ? частки вищеназваного будинковолодіння становить 1717 грн. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Беручи до уваги, що розділити спірне будинковолодіння технічно неможливо, а спільне володіння і користування майном є неможливим, а також зважаючи на те, що позивачкою [PERSON] на депозитний рахунок суду було внесено вартість ? частки даного будинковолодіння, що становить 1717 грн. та стверджується квитанцією № 23 від 06.12.2016 року, суд вважає за можливе постановити рішення про припинення права відповідачки [PERSON] на її 1/4 частки у спільному майні. На підставі ст. 38 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та Протокол до неї 1997 року, п.8 Постанови № 13 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя», ст. 328, 334, 365 ЦК України та

Outcome: approved