overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та, зменшивши позовні вимоги, просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони шлюбних відносин не підтримують, ведуть окреме господарство. У теперішній час сімя існує лише формально. Позивачка у судове засідання не зявилась, повідомлялась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у\~судове засідання\~не зявився,\~повідомлявся належним\~чином,\~про причини\~неявки до\~суду не\~повідомив, в звязку з чим, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 15 грудня 2017 року набрав чинності\~Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1\~Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як встановлено\~у судовому\~засіданні,\~сторони одружені\~з 22\~грудня 2007 року, реєстрація шлюбу зроблена Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис №592. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (актовий запис №1306 Київського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 05 серпня 2010 року). Сторони подружніх відносин не підтримують, загального господарства не ведуть. В даний час шлюб у сторін носить формальний характер. Майнового спору та спору з приводу місця проживання дитини, на час розгляду справи, судом не встановлено. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах, суд вважає зменшені позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та остаточно уточнивши свої вимоги мотивує тим, що вона знаходитьсь в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 27.08.2005 р., від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем мешкають окремо з січня 2015 р., відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. , щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 27.08.2015 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.05), мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). На теперішній час дитина проживає з матірю і перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатним, суд вважає, що він має можливість та зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини, тому з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24.06.2015 р. Крім того, у відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просила визнати обєктом спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] та визнати за нею право власності на ? частки вказаної квартири, посилаючись на те, що зазначене нерухоме майно було придбано під час перебування у шлюбі та власником зазначено відповідача. Сторони дійшли згоди щодо позовних вимог та відповідач визнав їх у повному обсязі, у судове засідання вони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 08.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області шлюбі. Під час шлюбу на імя відповідача було придбано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2011 року (а.с.7-11). Зазначені обставини визнані сторонами та згідно ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно ч.1 ст.70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а відповідно до вимог ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Отже, кожному з подружжя за законом належить по ? частки придбаного майна. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України Про судовий збір, з відповідача підлягають судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України, оскільки позивачка при зверненні до суду судовий збір не сплачувала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просила його задовольнити посилаючись на те, що 07.04.2000 року вона придбала житловий будинок [ADDRESS], договір купівлі - продажу був засвідчений в Третій Краматорській ДНК 07.04.2000 року під № 855 та зареєстрований в КП БТІ 27.04.2000 року під № 2908-1У. В квітні - липні 2014 року документи, які б підтвердили право власності були втрачені, так як вони виїздили в зв*язку з проведенням АТО у м. Краматорську. Просить визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши сторони, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов про визнання права власності на будинок, підлягає задоволенню. Як вбачається з довідки КП БТІ від 09.02.2016 року № 81 право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано на підставі договору купівлі - продажу, засвідченого в Третій Краматорській ДНК 07.04.2000 року під № 855 та зареєстрованого в КП БТІ 27.04.2000 року під № 2908- 1У за [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], 06.08.2004 року, актовий запис № 422 від 06.08.2004 року по ВДРАЦС реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції. (а.с.11). Відповідно до Відповіді про відмову щодо отримання дублікатів № 229/01-12 від 21.04.2016 року, позивачці відмовлено в видачі дублікату утрачених договорів купівлі продажу. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах суд вважає, що доводи позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просила його задовольнити посилаючись на те, що 12.12.1979 року в вона придбала ? частку житлового будинку № 167 по вул.. Воровського в м. Краматорську, договір купівлі продажу був засвідчений в Другій Краматорській ДНК 12.12.1979 року під № 6288 та зареєстрований в КП БТІ 08.01.1980 року під № 6593. В квітні 2015 року документи, які б підтвердили право власності були втрачені. Просить визнати право власності на ? частку житлового будинку № 167 по вул.. Воровського в м. Краматорську. Представник позивача в судове засідання не з*явилась, надала заяву прослухання справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явилась, надала заяву прослухання справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилась, надала заяву прослухання справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши сторони, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов про визнання права власності на частку будинку, підлягає задоволенню. Як вбачається з довідки КП БТІ від 10.04.2015 року № 242 право власності на будинок № 167 по вул.. Воровського в м. Краматорську зареєстровано на підставі договору купівлі продажу засвідченого в Другій Краматорській ДНК 12.12.1979 року під № 6288 та зареєстрованого в КП БТІ 08.01.1980 року під № 6593 в рівних частках за: [PERSON] В*ячеславом Григоровичем (1\\2 частка) та [PERSON] ( 1\\2 частка). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] В*ячеслав Григорович помер 17.07.1996 року, актовий запис № 1629 від 18.07.1996 року по відділу рагс м. Краматорська Донецької області. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса ДКДНК від 14.04.2015 року позивачці відмовлено в видачі дублікату утраченого договору купівлі продажу. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах суд вважає, що доводи позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 24 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 05. Від шлюбу у них є малолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує свого батьківського обовязку, дитину матеріально не утримує, не надає позивачці коштів на утримання дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує, із сумою аліментів згоден. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в ході судового засідання, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 05. Від шлюбу у них є малолітня дитина син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ЕЛ № 075817, видане 23.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області). Батьком у свідоцтві про народження дитини вказаний відповідач. Сторони проживають за однією адресою, шлюб їх не розірвано. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Зважаючи на викладене, те, що відповідач проти задоволення позову не заперечує, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоровя, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь за договором позики 102 800,00 гривень боргу та сплачений судовий збір. В обгрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 05.02.2013 року між нею та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу гроші у сумі 102 800 грн. з строком повернення коштів до 05.11.2013 року. Свої зобов»язання за договором позики відповідачка не виконала, грошові кошти не повернула, посилаючись на їх відсутність.Тому вона звернулась до суду з даним позовом. Позивачка у судовому засіданні позов просила задовольнити повністю. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала повністю. При цьому зазначила, що договір та розписку які від 05.02.2014 року вона підписувала. Має з позивачем договірні правовідносини та борг вказаний в позові нею не повернуто. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено обставини, викладені вище, що підтверджуються письмовими доказами. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи, та те що вказаний вище борг позивачу не повернуто, суд приходить до висновку що є підстави для задоволення позовних вимог позивача та задовольняє їх в повному обсязі. Разом з тим, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просила суд визнати договір від 23 червня 1999 року №6/08 НД, житлового будинку [ADDRESS] , укладений через Павлоградську філію Придніпровської товарній біржі - дійсним. Мотивувала тим, що договір був зареєстрований на біржі. Договір виконаний повністю. Продавець - колгосп імені Дзержинського припинив своє існування. Позивачка не може на підставі укладеного договору зареєструвати право власності. Позивач в судове не з`явилась. Просила розглянути справу за її відсутності. Представник Троїцької сільської ради в судове засідання не з`явився. Просив розглянути справу за його відсутності. Представник Придніпровської товарної біржі про розгляд справи повідомлений . Заяв про відкладення розгляду справи не подавав. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника біржі. Суд дослідивши матеріали справи приходить до такого. 23.06.1999 року між [PERSON] та колгоспом ім. Дзержинського було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Договір був посвідчений Придніпровською товарною біржею, за реєстраційним номером 06/08-НД. Вказаний факт підтверджено копією договору./а.с.7-8/ Колгосп імені Дзержинського припинив своє існування. Сторони виконали свої зобов`язання по договору купівлі-продажу в повному обсязі, продавець передала, а покупець прийняв майно, сплативши відповідачу належну за договором суму. Позивач не має можливості зареєструвати своє право власності на придбане майно. Частиною 2 статті 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Викладене приводить суд до висновку про те, що позов підлягає задоволенню і договір посвідчений Придніпровською товарною біржею, зареєстрований за номером 06/08-НД підлягає визнанню дійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просила суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м. з господарчими спорудами (огорожа 1-7, сарай-Б, вбиральняВ, колодязь-К) який розташований за адресою: [ADDRESS] . Посилалась на таке. 24 березня 2000 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі продажу вказаного дому. Договір був посвідчений Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 03/29-НД. Сторони за договором виконали всі умови. Відсутність нотаріального посвідчення порушує права позивача. Позивач в судове не з`явилась. Просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Просила розглянути справу за її відсутності, визнавши позов. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. 24 березня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 03/29-НД житлового будинку загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м. з господарчими спорудами ( огорожа 1-7, сарай-Б, вбиральняВ, колодязь-К) який розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір був посвідчений Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 03/29-НД. Вказаний факт підтверджено копією договору./а.с.9-11/ Павлоградська товарна біржа припинила своє існування. Сторони виконали свої зобов`язання по договору купівлі-продажу в повному обсязі, продавець передала, а покупець прийняв майно, сплативши відповідачу належну за договором суму. Позивач не має можливості зареєструвати своє право власності на придбане майно. Частиною 2 статті \~ 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Викладене приводить суд до висновку про те, що позов підлягає задоволенню і Договір посвідчений Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 03/29-НД визнати дійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved