Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 03.05.2003 року Костянтинівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 21, між сторонами зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з липня 2016 року через втрату почуття любові та поваги один до одного. З того часу спільне господарство не ведуть. Наміру до відновлення шлюбних стосунків сторони не мають та збереження сімї позивачка вважає неможливим. Спір про поділ спільного майна в сторін відсутній. Відповідач добровільно не сплачує аліменти. Таким чином, позивачка просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне Овчаренко. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов в частині розірвання шлюбу визнає повністю. Просить стягнути з нього половину понесених позивачкою судових витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03.05.2003 року Костянтинівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 21, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. /а.с. 8/. Від зазначеного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 7/. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стала втрата подружжям почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2016 року, спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Спору про поділ спільного майна в сторін не має. Питання про утримання дітей сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що визнання позову відповідачем не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, у зв»язку з чим шлюб між сторонами підлягає розірванню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що задоволення позову відбувається в інтересах обох сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача половину понесених позивачкою судових витрат в розмірі 275, 60 грн.

Outcome: approved