Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 28069,50 грн.; стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 01.04.2018 по 01.10.2019 в сумі 8260 грн. та судові витрати віднести за рахунок відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем по справі позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі в період з 22.07.2006 року до 17.08.2010 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Городенківського районного суду від 2013 року з відповідача на користь позивачки повинні стягуватись аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з часу звернення до досягнення сином повноліття. 22 липня 2019 року на звернення позивачки до відділу ДВС Городенківського РУЮ, позивачка отримала розрахунок із сплати аліментів, згідно з яким станом на 01.08.2019 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 28 069,50 грн. Син росте, розвивається, навчається, потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття тощо. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат і згідно Закону України участь відповідача таких витратах є його обов`язком. Всупереч вимогам закону, відповідач не приймає добровільної участі у фінансових витратах на дитину та не сплачує аліменти визначені судом. Вирішити дане питання в досудовому порядку, шляхом бесіди з відповідачем не вдається, тобто, він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, чим порушує права їхньої неповнолітньої дитини. Ще 19.06.2017 позивачка отримала повідомлення Городенкіського районного відділу ДВС із рекомендацією звернутися до правоохоронних органів в порядку ст.164 КК України із заявою про притягнення [PERSON] як боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Також, працівниками ДВС вжиті інші заходи щодо примусового стягнення аліментів з [PERSON] : є рішення про заборону його виїзду за межі України тощо. Однак, все безрезультатно, заборгованість по несплачених аліментах тільки зростає. У зв`язку з невиплатою аліментів на утримання сина, матеріальне становище позивачки значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї. На підставі наведеного, позивачка змушена звертатися до суду про стягнення з відповідача заборгованості по несплачених аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні 23.01.2020 позивачка та її представник-адвокат Бундзяк У.М. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених в позові. В судове засідання 28.04.2020 позивачка та її представник не з`явилися. До суду 20.02.2020 від позивачки поступила заява про завершення судового розгляду справи без позивачки та представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 23.01.2020 ствердив, що він від аліментів не відмовляється, проте аліменти не платить бо немає грошей так як немає роботи. В судове засідання 28.04.2020 відповідач не з`явився, подав до суду 28.04.2020 заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, який було розірвано рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2010 року по справі № 2-557/2010 (а.с.6). Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.10.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. (а.с.9). Копією виконавчого листа № 342/1802/13-ц видано 28.11.2013 на підставі рішення суду по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини стверджується, що з [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Стягнення аліментів розпочато з 31.10.2013 і проводиться до досягнення дитиною повноліття. Даний виконавчий лист на даний час знаходиться на виконанні у Городенківському районному відділі ДВС. З копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області слідує, що після реєстрації шлюбу 29.08.2013 з [PERSON] , прізвище дружини (позивачки) було змінено з [PERSON] на [PERSON] . Згідно розрахунку начальника управління Городенківського районного відділу ДВС заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.08.2019 складає 28 069,50 грн. (а.с. 11). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей року і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише уразі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини у сумі 28 069,50 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості за аліментами, а відповідач розмір заборгованості по аліментах не заперечив. За змістом п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. Із наведеного слідує, що досягнення дитиною повноліття не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів на її утримання, і припинення стягнення раніше нарахованої заборгованості. Таким чином задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини призведе до подвійного стягнення аліментів. Згідно ч.11 ст. 71 ЗУ « Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів. До позовної заяви позивачкою подано копію повідомлення № 5142 виданого 19.06.2017 та копію повідомлення від 22.07.2019 виданих Городенківським районним відділом ДВС з яких вбачається, що позивачці [PERSON] у зв`язку із заборгованістю по аліментах рекомендовано звернутися до правоохоронних органів в порядку ст.164 КК України із заявою про притягнення боржника [PERSON] до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів (а.с.10, 13). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідач [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів не виконував. Згідно наданого позивачем розрахунку пені за несплату аліментів від 01.10.2019 року сума пені по сплаті аліментів за виконавчим листом № 342/1802/13-ц за період з 01.04.2018 по 01.10.2019 становить 8260 грн. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування зазначеного розміру пені. Проте, позов в частині стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів підлягає частковому задоволенню у зв`язку з тим, що сума пені нарахована станом на 01.10.2019, але в матеріалах справи міститься розрахунок із сплати аліментів виданого начальником управління Городенківського РВ ДВС про суму заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 01.08.2019. Тому, вимога в частині стягнення пені, яку хоче стягнути із відповідача позивачка, за вересень та жовтень 2019 року є передчасною, оскільки позивачкою не надано до суду підтвердження про наявність заборгованісті відповідача по сплаті аліментів за вересень та жовтень 2019 року та про розмір такої заборгованості. Таким чином, з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 01.04.2018 по 01.08.2019 в сумі 7210 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання розподілу витрат по оплаті судового збору суд враховує, що позивач звільнена від їх сплати, а тому з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст. 180, 181,184, 187,194, 196 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial