Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просить суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 840,80 грн за подання позову та витрати на надання правничої допомоги (послуг адвоката) в розмірі 1000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 10.03.2015 рішенням Таращанського районного суду Київської області розірвано. Відповідач є батьком малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Однак, після розірвання шлюбу діти проживають з нею, відповідач самоусунувся від виховання та матеріального утримання дітей. В зв`язку з чим, змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 21.09.2020 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.12.2020. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у встановлений судом строк правом подавати пояснення щодо позову не скористалася. Ухвалою суду від 10.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.01.2021. Позивачка у судовому засіданні викладені у позовній заяві обставини підтримала та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.Крім того, зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей та сім`ї Таращанської районної державної адміністрації Київської області - Палько Т.Д. у судовому засіданні просила задовольнити позов. Враховуючи позицію позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 14.08.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 10.03.2015 у справі № 379/347/15-ц шлюб розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з матір`ю. Рішення набрало законної сили 21.03.2015 (а.с.19). 04.03.2015 рішенням Таращанського районного суду Київської області у справі № 379/348/15-ц з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей, на підставі якого позивачці видано виконавчий лист (а.с.18). Згідно довідки № 4728 від 28.07.2020, виданої Ставищенським РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що на виконанні у відділі перебуває вищезазначений виконавчий лист. Станом на 01.07.2020 боржник зобов`язаний був сплатити аліменти у сумі 96618,00 грн. Борг станом на 01.07.2020 становить 44118,00 грн (а.с.20). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.01.2020 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), позивачка 06.11.2019 зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що 06.11.2019 складено відповідний актовий запис № 100, прізвище позивачки після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.10). Згідно довідки № 357 від 29.07.2020, виданої виконавчим комітетом Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, позивачка разом з дітьми та чоловіком зареєстрована та проживає по [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до характеристики, виданої Калиновецькою сільською радою Таращанського району Київської області, позивачка працює спеціалістом сільської ради з 2016 року, є депутатом сільської ради, навчається на заочній формі навчання на факультеті української філології. За цей період [PERSON] проявила себе як працелюбний і відповідальний працівник, успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками. У спілкуванні з колегами завжди доброзичлива та привітна, з людьми - ввічлива, тактовна та чемна. Завжди націлена на знаходження компромісних рішень. Дисциплінарних стягнень не має, трудову дисципліну не порушує. За характером спокійна, витримана, сторониться конфліктних ситуацій, одружена, виховує дітей, шкідливим звичками не зловживає (а.с.15). Відповідно до характеристики, наданої Калиновецьким закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів-заклад дошкільної освіти Таращанської районної ради Київської області від 15.12.2020 року [PERSON] є ученицею 5-го класу. Зарекомендувала себе як працелюбна, уважна, відповідальна, весела, чуйна, товариська, дисциплінована учениця. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Мама учениці приділяє належну увагу вихованню та навчанню дочки, бере участь у ремонті класу, відвідує свята в школі. Батько [PERSON] участі у навчанні та вихованні доньки не бере. Відповідно до характеристики, наданої Калиновецьким закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів-заклад дошкільної освіти Таращанської районної ради Київської області [PERSON] є ученицею 4-го класу. Зарекомендувала себе як сором`язлива, весела, товариська, працелюбна, відповідальна учениця. Має навчальні досягнення середнього рівня. Мама учениці, [PERSON] , систематично відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям доньки, приймає участь в ремонті класу. Батько [PERSON] жодного разу не був у школі, не цікавився успіхами своєї доньки. Згідно інформації, вказаної в довідці № 39 від 29.07.2020 року, яка видана лікарем амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с. Калинове КНП ТРР «Таращанський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги» [PERSON] та [PERSON] на обліку з приводу хронічних захворювань не перебувають. Мати [PERSON] зі своїми доньками з приводу будь-яких захворювань до амбулаторії за медичною допомогою звертається вчасно та добросовісно виконує призначення лікаря. Батько дівчат [PERSON] жодного разу з доньками в амбулаторію не звертався, здоров`ям їх не цікавився. Всупереч вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України [PERSON] не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі у вихованні, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дочок. Крім того, як вбачається з копії заяви [PERSON] , адресованої голові комісії з питань захисту прав дитини Таращанської РДА, відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з його колишньою дружиною в с. Калинове. Так як він, після розлучення з [PERSON] в 2015 році з ними не проживає, участі у вихованні дітей не приймає, в зв`язку з тим, що має іншу сім`ю. Просить дану справу розглядати без його участі. Згідно висновку від 22.12.2020 № 04-21/1699, Таращанська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його дочок. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання та матеріального утримання своїх дітей, свідоме нехтування своїми обов`язками. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей, суд керується наступним. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком малолітніх [PERSON] , [PERSON] , фактично самоусунувся від належного утримання та виховання дітей і не бажає змінити своє ставлення до їх виховання, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітніх дочок. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п.1 ч.3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка зазначили клопотання про розподіл судових витрат, а саме просить стягнути з відповідач на її користь судовий збір у розмірі 840,80 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1000,00 грн. Позивачкою за подання позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 32716944-1 від 31.08.2020. Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому судовий збір за розгляд справи підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Крым того, в силу ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачкою подано: договір № 177/20 про надання правничої допомоги адвокатом від 18.08.2020, укладеного між позивачкою [PERSON] та адвокатом Якименком О.В.; акт № 177/20 виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги адвокатом від 31.08.2020, відповідно до якого вартість виконаних робіт складає 1000,00 грн; копію квитанції № 177/20 від 31.08.2020 про оплату витрат на надання правничої допомоги (гонорару) адвокатом у розмірі 1000,00 грн; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3207/10. Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу, а тому вимоги щодо відшкодування витрат за надання юридичної допомоги в розмірі з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до задоволення.

Outcome: approved