Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення пені (неустойки) у зв`язку із несплатою аліментів на дитину покликаючись на те, що останній ухиляється від виконання свого обов`язків утримувати дитину та виконувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21.11.2015 року про сплату аліментів. Зазначає, що згідно розрахунку заборгованості проведеного державним виконавцем за виконавчим листом №459/2924/15-ц про стягнення аліментів з відповідача станом на 07.07.2020 року рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 19\~577, 60 грн. З врахуванням положень ст. 180, 196 СК України позивачка просить стягнути з відповідача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на сина у розмірі 117\~619,00 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою від 02.02.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 18.02.2021 р. на 10:30 год. в залі судового засідання Червоноградського міського суду Львівської області, з викликом сторін. 16.02.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вимоги позивачки вважає безпідставними. На підтвердження цього зазначив, що згідно розрахунку заборгованості проведеного державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №49705717 за виконавчим листом №459/2924/15-ц про стягнення аліментів з [PERSON] станом на 07.07.2020 року рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 19\~577,60 грн. 22.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також зазначив, що обов`язком державного виконавця є здійснення заходів щодо отримання інформації про доходи боржника, розшук майна боржника, подання запитів до відповідних органів, установ, організацій для перевірки інформації про доходи боржника. Зауважив, що на момент видачі виконавчих листів по даний час, відповідач отримує пенсію по інвалідності. Однак, виконавець до УПФ не звертався із відповідними запитами, тобто не вчинив всіх необхідних дій для отримання повної інформації про доходи боржника. Також повідомив суду, що з моменту народження сина і по даний час відповідач матеріально підтримує дитину, від сплати аліментів не ухиляється. Таким чином, покликаючись на ст. 196 СК України, вважає, що оскільки його вини у виникненні заборгованості немає, то в задоволенні позову просить відмовити. 18.02.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивачки на 03.03.2021 року. 20.02.2021р. представник позивачки подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що в підтвердження відсутності вини відповідача щодо виникнення заборгованості, відповідачем не було виконано обов`язку подання декларації про доходи та майно боржника, хоча про дане зобов`язання йому було повідомлено в ухвалі про відкриття виконавчого провадження та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Даний обов`язок також передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Відповідач в своєму відзиві зазначив, що отримував відшкодування втраченого заробітку у ФСС у зв`язку із втратою працездатності та пенсію по інвалідності у Червоноградському відділенні ПФУ, однак про наявність даних доходів державного виконавця він не повідомив. Таким чином, в діях відповідача є наявність вини у виникненні заборгованості. 26.02.2021 року представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що представником позивача не наведено достатніх доказів для встановлення вини відповідача у виникненні заборгованості, а стягнення пені, у відповідності до ст. 196 СК України, може бути лише при наявності вини особи при виникненні заборгованості. Крім цього, зазначила, що у відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, що навіть у разі доведення вини відповідача, пеня може бути стягнена не більше 100 % заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав покликаючись на обґрунтування, ідентичні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача позовні вимоги заперечила покликаючись на обґрунтування викладені в відзиві та в запереченні на відповідь на відзив. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи, державний виконавець Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у судовому засіданні пояснила, що вини державного виконавця у виникненні заборгованості не має, відповідач не подав декларацію про доходи державному виконавцю, на виклики з`являвся, однак про наявність доходів та їх джерело не повідомляв. Державним виконавцем скеровувалися запити щодо майна боржника та його доходів. Крім цього, надав письмові пояснення, в яких зазначив, що боржника повідомлено про кримінальну відповідальність за несплату аліментів. Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 15.04.2021 року становить 14\~530,84 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, який міститься в матеріалах справи (а.с. 119-120). Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов на наступного переконання. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з абз. 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У відповідності до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У відповідності до п.3, 4 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний за рішеннями\~майнового характеру\~подати виконавцю\~протягом п`яти\~робочих днів\~з дня\~відкриття виконавчого\~провадження декларацію\~про доходи\~та майно\~боржника,\~зокрема про\~майно,\~яким він\~володіє спільно\~з іншими\~особами,\~про рахунки\~у банках\~чи інших\~фінансових установах,\~про майно,\~що перебуває\~в заставі\~(іпотеці)\~або в\~інших осіб,\~чи про\~кошти та\~майно,\~належні йому\~від інших\~осіб,\~за формою,\~встановленою Міністерством\~юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2002 року, котрий було розірвано 03.03.2004 року. Від шлюбу у сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС м. Червонограда Львівської області 17.07.2002 року (а.с.6). Згідно з рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24.11.2015 року судом вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 31.08.2015 року і до повноліття дитини (а.с.7). Також встановлено, що на виконання вище вказаного судового рішення Червоноградським міським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження (а.с.84 -106). Станом на дату звернення з даним позовом до суду заборгованість по аліментах становила 19577,60 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості від 12.01.2021р. (а.с.8). В процесі розгляду справи державний виконавець надала суду новий розрахунок заборгованості від 15.04.2021р. (а.с. 119-120), відповідно до якого заборгованість, згідно наявних у державного виконавця даних, становить 14\~530,84 грн. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 15.04.2021 року відрахування з пенсії [PERSON] провадиться з 01.11.2020 року у розмірі 50% пенсійної виплати щомісячно. За період з 01.11.2020 року по 30.04.2021 року утримано 7104,57 грн., сума невідшкодованих коштів станом на 01.05.2021 року становить 14\~530,84 грн. (а.с. 115-116). Крім цього, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження боржником не було подано декларацію про доходи та майно, як передбачає ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.87). Отже, суд вважає, що жодних доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів у немає. Тому, суд прийшов до переконання про наявність підстав для стягнення неустойки (пені) з відповідача на користь позивача у зв`язку із виникненням заборгованості із сплати такої з вини відповідача. Суд вважає, що з врахуванням положень ч.1 ст. 196 СК України, які передбачають, що розмір неустойки (пені) за несвоєчасну виплату позивачці аліментів не може бути більшим 100% заборгованості, стягненню підлягає розмір пені в розмірі заборгованості по сплаті аліментів, що станом на 15.04.2021 року, що становить 14\~530,84 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підставними, а позов такий, що підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в користь позивачки пені в розмірі 14\~530,84 грн., що дорівнює 100% заборгованості станом на день ухвалення рішення суду. У відповідно до положень ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 908 грн. Крім цього, позивачка просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно Постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року №640/18402/19 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження сплати витрат на правову допомогу долучено: договір про надання правничої допомоги від 16.01.2021 року (а.с.10), додаток №1 до угоди про надання правничої допомоги (а.с.11), калькуляцію оплати послуг з надання правничої допомоги (а.а.12), квитанцію про оплату витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн. (а.с.13), ордер на надання правничої допомоги між нею та адвокатом Брухом А.О. (а.с.14). Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат в суді. Суд також враховує положення ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідач заперечувала щодо задоволення позовних вимог в цілому, тобто і щодо витрат на правничу допомогу. Суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. є завищеними, тому з врахуванням заперечень представника відповідача та часткового задоволення позовним вимог, вважає, що підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Outcome: partial