Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, вселення та зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою. В обґрунтування позову зазначила, що їй, [PERSON], та її сестрі [PERSON], яка є відповідачкою по справі, належить на праві спільної часткової власності 3-х кімнатна квартира [ADDRESS], по 1/2 частки кожній, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори, від 31.05.2013 р., спадкова справа №318/2012, зареєстровано в реєстрі за №3-126. У зв'язку з виникненням конфліктів й перешкод зі сторони відповідачів по користуванню квартирою та неможливістю вирішити питання мирним шляхом, позивачка вимушена звернутися до суду. Позивачка просить суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділити на праві користування їй, [PERSON] у спірній квартирі житлову кімнату площею 17,67 кв.м. і балкон 2.42x0,3 = 0,73 кв.м.; виділити на праві користування [PERSON] у спірній квартирі житлові кімнати площею 9,19 кв.м. та площею 13,49 кв.м.; в спільному користуванні сторін [PERSON], [PERSON] залишити інші приміщення, а саме: кухню, коридори, ванну кімнату, туалет та комори; вселити її - [PERSON] у спірну квартиру та зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні спірною квартирою. Просить стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати: за правову допомогу адвоката - 5000 грн., судовий збір - 243,60 грн., всього 5243,60 грн. Ухвалою Ленінського районного суду від 23.12.2014 р. позовні вимоги в частині вселення [PERSON] у квартиру [ADDRESS], і зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] - залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, письмових заперечень суду щодо позову не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, листи надсилались за її місцем реєстрації. Відповідно до ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.224 ЦПК України, за відсутності відповідачки. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 3-х кімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в таких долях: [PERSON] належить 1/2 частка квартири, [PERSON] - 1/2 частка квартири, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори, від 31.05.2013 р., спадкова справа №318/2012, зареєстровано в реєстрі за №3-126; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4224612 від 31.05.2013 р.(а.с.8-9). Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS], має загальну площу - 59,33 кв.м, житлову площу - 40,35 кв.м, складається з кімнати №6 площею 17,67 кв.м., кімнати №2 площею 9,19 кв.м., кімнати №3 площею 13,49 кв.м., балкону 2.42х0,3=0,73 кв.м., кухні, коридорів, ванної кімнати, туалету та комори (а.с.10-11). Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 14 постанові «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р., квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Виходячи з аналізу ст..358 ЦК України слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року № 6-12цс13 та відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. За роз'ясненнями викладених у п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року вбачається, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частини квартири [ADDRESS], тому відповідно до технічної документації їй припадає - 20,175 кв.м житлової площі. Позивачка просить виділити їй у користування ізольовану житлову кімнату №6 площею 17,67 кв.м. і балкон 2.42х0,3=0,73 кв.м. у квартирі [ADDRESS], а відповідачці [PERSON] залишаться у користування ізольовані житлові кімнати №2 площею 9,19 кв.м., та кімната №3 площею 13,49 кв.м. Кухня, коридори, ванна кімната, туалет та комори залишаться в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] Даний порядок користування квартирою не порушує прав відповідачки [PERSON] На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення порядку користування квартирою підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] за договором про надання правової допомоги відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 13.08.2014 р. - 5 000 гривень. (а.с.17) Однак, в судове засідання позивачка та адвокат [PERSON] не надали суду Розрахунку наданих послуг за договором щодо надання правової допомоги від 13.08.2014р., що позбавляє суд встановити витрачений ним час на правову допомогу. Крім того, адвокат [PERSON] приймав участь у судових засіданнях в якості представника позивачки. Процесуальні права особи, яка надає правову допомогу є обмеженими, вона за законом не входить до кола осіб, які беруть участь у справі і у судовому засіданні має право лише бути присутньою. Відповідно до ст..79 ЦПК України витрати за оплату послуг представника в судовому засіданні не відноситься до витрат на правову допомогу. У зв'язку з чим, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 13.08.2014 р. у сумі - 5000 грн., не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial