Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом. У позовній заяві в обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на наступне. 04 березня 2015 року у віці 106 років померла [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишала. На протязі більше десяти років вона здійснювала догляд за [PERSON], постійно з нею проживала однією сімєю, оскільки та була одинока особа, а в силу свого віку, стану здоровя не могла сама себе обходити і потребувала сторонньої допомоги. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина: ? частина квартири загальною площею 53, 5 кв м, житловою 30, 5 кв м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала її на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло, виданого 04 серпня 1998 року № 128, зареєстрованого та підписаного у реєстраційну книгу за № 128. Інша ? частка вищевказаної квартири належала [PERSON], померлій 01.07.2004 року. 21.05.2004 року [PERSON] (нині померла) склала заповіт, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, яким зробила заповідальне розпорядження, що все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла відповідачеві [PERSON]. Після смерті [PERSON], померлої 01.07.2004 року, в квартирі залишилася проживати її мати - [PERSON]. З питання оформлення спадщини вона зверталася до нотаріуса, але отримала усне розяснення, що факт проживання однією сімєю необхідно підтверджувати рішенням суду. При таких обставинах, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки тільки в судовому порядку можливо здійснити захист порушених прав і оформити спадщину, як спадкоємиці четвертої черги. Позивачка посилається на те, що разом з [PERSON] вони почали проживати разом з липня 2004 року і жили однією сімєю до дня її смерті, до 04.03.2015 року, тобто сімейні стосунки тривали і не припинялися на протязі 11 років. З того часу вони мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, вона займалася побутовими питаннями. [PERSON] хворіла, її важко було пересуватися, в силу свого віку вона не могла сама собі прати, готувати їжу. Вона піклувалася за неї, як за члена сімї, матеріально її забезпечувала, ходила в аптеку, сплачувала комунальні послуги, купувала продукти, надавала іншу необхідну допомогу, прибирала в квартирі, підтримувала житло в належному стані, здійснила поховання. Померла [PERSON] у віці 106 років. Вона була самотньою (окрім мене, в неї нікого не було), рідних і спадкоємців першої, другої, третьої черги у неї немає. В нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Оригінали правовстановлюючих документів на квартиру знаходяться у неї, оскільки їй їх передала сама [PERSON], яка просила переоформити квартиру ще при її житті, тому надала свого часу її довіреність, але вона цим не скористалася, тому що часу та коштів не вистачало, а також почувала себе незручно. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повністю підтвердили обставини, викладені [PERSON] в позовній заяві. Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи був сповіщений належним чином, але надав до суду заяву, що не заперечує проти задоволення позовних вимог і просить справу розглянути у його відсутності. Розглянувши позовні вимоги, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ст. 256 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення здійснюється в окремому провадженні відповідно до глави 6 розділу ІУ (окреме провадження ) ЦПК України. Але, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли встановлення факту повязане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні і розяснює особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Оскільки встановлення юридичного факту повязане з вирішенням питання про визнання права власності, справа розглянута в порядку позовного провадження. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.09.2017 року по справі № 504/2505/17 відповідачеві [PERSON] визначено додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини на частину вищевказаної квартири, що залишилася після смерті [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі - [PERSON], приватним нотаріусом, заведена спадкова справа майна [PERSON] за заявою [PERSON] Згідно довідки Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області № 3675 від 27.10.2017 року [PERSON], померла 04.03.2015 року, до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.08.1998 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності (без визначення часток). Згідно технічного паспорту на квартиру № 66 у житловому будинку № 48 по вулиці Гвардійській в смт Чорноморське, виготовленого ТОВ «Юридична фірма «БТІ-СФЕРА ПЛЮС» станом на 23.08.2017 року загальна площа квартири 53,5 кв м, житлова 30,5 кв м, підсобна 23,0 кв м. У відповідності до ст. 368 ч. 1 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, так як вони є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. На підставі ст. 368 ч.1, ст. 372 ч. 2, ч. 2 ст. 1259, ст. 1264 ЦК України, ст. ст. 3, 234, 256 258 ЦПК України,

Outcome: approved