Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що транспортним засобом під керуванням відповідача [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, її автомобілю завдано шкоди, а тому на її відшкодування просить стягнути з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, на відшкодування матеріальної шкоди 138 414 грн. 28 коп. та 20\~000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник позивачки в суді позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив про його задоволення. Пояснив, що після настання дорожньо-транспортної пригоди позивачка не змогла звернутися до Страхової компанії «Нова», в якій відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність за її відсутністю внаслідок банкрутства. В цьому зв`язку регламенту виплату в розмірі 27\~000 грн. їй виплачено Моторним (транспортним) страховим бюро України. Відповідач та його представник в суді проти задоволення позову заперечили. Відповідач пояснив, що він не вважає себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої заподіяно школи автомобілю позивачки. Ствердив, що його не викликали на огляд пошкодженого автомобіля. Також зазначив, що він є пенсіонером та немає коштів на відшкодування збитків. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 02 липня 2016 року приблизно о 16 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2121 д.н.з. [NUMBER] на автодорозі Київ-Іванків-Овруч, в порушення вимог п. п. 10.5, 16.4\~ПДР\~України повертаючи ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене\~ст. 124 КУпАП. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 06 грудня 2016 року справу про адміністративне правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, відносно\~ [PERSON] закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2017 року постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 06 грудня\~2016 року, якою провадження по справі щодо [PERSON] закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, скасовано, постановлено нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за\~ст. 124 КУпАП\~закрито у звязку з закінченням строків, передбачених\~ст. 38 цього Кодексу. Згідно звіту ФОП [PERSON] №04/08/16 від 02 серпня 2016 року матеріальний збиток, заподіяний власникові автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 138 414 грн. 28 коп. Власником пошкодженого транспортного засобу є позивачка, що підтверджується свідоцтвом про його реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24 квітня 2013 року. Згаданий звіт, який складено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, сумнівів у суду не викликає, який слід покласти в основу прийнятого рішення по справі. Доводи відповідача про менший розмір заподіяної шкоди автомобілю позивачки суд до уваги не приймає, коли за клопотанням [PERSON] по справі призначено комісійну судову автотоварознавчу експертизу, за наслідками проведення якої встановлено, що розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] складає 148\~999 грн. 69 коп., тобто більший ніж той, про стягнення якого просить позивачка. Як вбачається з листа Моторного (транспортного) страхового бюро України №31-05/363 від 04 січня 2018 року вбачається, що [PERSON] 28 березня 2017 року звернулася до МТСБУ із заявою про виплату їй страхового відшкодування. МТСБУ, приймаючи до уваги граничні суми затверджені рішення Президії, прийняло рішення про відшкодування шкоди в розмірі 27\~000 грн., яка перерахована 12 жовтня 2017 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. \~ \~ \~ \~Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. На підставі ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд вважає, що завдавач шкоди автомобілю позивачки [PERSON] , є володільцем джерела підвищеної небезпеки, в розумінні вимог вказаного чинного законодавства України. Отже відповідач, правомірно керував транспортним засобом на час дорожньо-транспортної пригоди та з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, та як наслідок заподіяння матеріальних збитків автомобілю позивачки. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що МТСБУ на користь позивачки вже виплачено 27\~000 грн. з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] слід стягнути 111 414,28 грн. (138\~414,28 27 000) суму неохоплену страховим відшкодуванням. Також позивачкою суду надано документальне підтвердження витрат пов`язаних із сплатою судового збору в розмірі 640 грн., які теж підлягають стягненню з відповідача. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, до суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи .\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, заподіяння позивачці моральної шкоди в суді не доведено, посилання позивачки на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася в день її народження обставин заподіяння їй моральної шкоди підтверджувати не можуть. Отже підстав для відшкодування моральної шкоди згідно вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України по справі не встановлено. Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивачки, яке підлягає захисту, а позов про це задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial