Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим,, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 16.10.1999 року, від якого мають неповнолітню доньку [INFO]. Позивачка вказувала на те, що 27.09.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області прийнято рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] І на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, у звязку із хворобою доньки позивачка звернулась до відповідача з проханням допомогти з додатковими витратами, повязаними з її лікуванням, на що відповідач її відмовив. А тому просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки у розмірі 5 185 грн. 59 коп. Позивачка в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення на позов, які мотивовані тим, що він сплачує аліменти в повному обсязі, працює у Білоцерківській ЗОШ №3 ім. Т. Г. Шевченка на посаді вчителя фізичного виховання, заробітної плати останньому вистачає на оплату комунальних послуг та утримання самого себе. Стверджує, що позивачка ніде не працює та ніколи не працювала, отримані аліменти використовує не за призначенням, відвідує секту Свідки [PERSON], платить пожертвування. А тому відповідач просив відмовити в задоволенні клопотання та розглядати справу за його відсутності. Так, судом встановлено, що 27.09.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області прийнято рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] І на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується відповідним рішенням суду. Їхня спільна дитина [PERSON] з травня 2017 року стала погано себе почувати та скаржитись на стан здоровя. 12.06.2017 року доньці було проведено ультразвукове дослідження колінних суглобів та зроблено заключення: «Ознаки стану після часткового розриву латеральної бокової звязки (1/3) з гематомою в місяцях розриву. Рівномірно стоншений коліновий хрящ в обох колінних суглобах (1,2-1,5)». З цього часу почалося інтенсивне амбулаторне та стаціонарне лікування. З 04.08.2017 по 11.08.2017 року донька перебувала на стаціонарному лікуванні в «Київській обласній дитячій лікарні №2» з діагнозом: «Підвивих лівого колінного суглобу, гемартроз, дісплазія колінних суглобів, а 18.08.2017 року [PERSON] було проведено операцію: артроскопія лівого колінного суглобу, видалення вільного кістково-хрящового тіла, мікрофрактурування дефекту хряща латерального виростка, дублікат ура медіального відділу за Ямамото, латеральний реліз. Підтвердженням чого слугує відповідна медична документація. Враховуючи зазначене, позивач несе додаткові витрати на лікування та утримання спільної з відповідачем доньки, що підтверджується оригіналами квитанцій. Таким чином, на відповідача покладено обовязок компенсувати їй половину додаткових витрат на лікування спільної доньки [PERSON] При вирішенні спору суд виходить з наступного. У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 10,60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Так, медичними документами в матеріалах справи / виписками із медичної карти хворого, консультативними висновками та заключеннями спеціалістів/ стверджується, що спільній доньці сторін [PERSON] було проведено операцію: артроскопія лівого колінного суглобу, видалення вільного кістково-хрящового тіла, мікрофрактурування дефекту хряща латерального виростка, дублікат ура медіального відділу за Ямамото, латеральний реліз та на сьогоднішній день донька продовжує лікування та оформлює інвалідність. Крім того, у звязку із хворобою, [PERSON] перевели на індивідуальне навчання. У зв'язку з цим дитина потребує постійного обстеження та лікування. Позивачем понесено витрати на лікування дитини, придбання необхідних ліків, медикаментів згідно лікарських призначень, на проведення обстежень, які рекомендовано лікарями, відповідно до наданих позивачем чеків з аптек, квитанцій на загальну суму 8877 грн. 17 коп. Необхідність даних витрат підтверджено виписками з медичної карти амбулаторного та стаціонарного хворого, призначеннями лікарів, висновками спеціалістів. Суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на лікування дитини, є обґрунтованим належними доказами та медичними документами, ці витрати належать до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: її хворобою, а тому відповідач зобов'язаний згідно норм діючого законодавства, на що вказано вище, також приймати участь у цих витратах. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених нею та підтверджених додаткових витрат на лікування дитини разово в сумі 4438 грн. 58 коп., що є 50% від суми 8877 грн. 17 коп. При визначенні розміру аліментів, суд врахував обставини, які передбачені в ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180-184 СК України,

Outcome: partial