Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 01.09.2009 р. між нею як фізичною особою-підприємцем та відповідачем було укладено інвестиційний договір, предметом якого є фінансування будівництва обєкта нерухомого майна кафе, з метою його подальшого отримання у власність позивачкою як інвестором. Будівництво здійснювалося на земельній ділянці, розташованій за адресою: м.Маріуполь, пр.Будівельників, 234/147, площею 0,0359 га, кадастровий номер 1412300000:04:024:0032, яку було передано Маріупольською міською радою в оренду відповідачу з метою та за цільовим призначенням для функціонування кафе. Договір оренди земельної ділянки укладено 09.07.2007 р. та зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 26.07.2007 р. за №04.07.162.00314. На виконання умов договору для виконання будівництва обєкта нерухомого майна позивачка повинна була забезпечити фінансування будівництва, а відповідач після вводу в експлуатацію за актом прийому-передачі зобовязався передати майнові права на обєкт інвестування та відмовитися від права оренди земельної ділянки, на якій відбувалося будівництво, на користь позивачки. Згідно з п.3.1 договору загальна вартість майнових прав на обєкт нерухомого майна становить 245197 грн. та має бути сплачена до 01.05.2015 р. в повному обсязі. Позивачка виконала взяті на себе зобовязання за договором, про що свідчить розписка відповідача від 10.09.2009 року. 20.04.2015 р. обєкт інвестування здано в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації № ДЦ 142151100296, проте наразі не присвоєний номер обєкту, якому може бути присвоєна поштова адреса: м.Маріуполь пр.Будівельників, 234А. Оскільки майнових прав на обєкт інвестування відповідач позивачці не передав, чим порушує права добросовісного інвестора, позивачка просила суд визнати за нею фізичною особою-підприємцем [PERSON] право власності на обєкт будівництва кафе, загальною площею 303,7 кв.м, введене в експлуатацію, розташоване за адресою: м.Маріуполь пр.Будівельників, 234А. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Від представника третьої особи Маріупольської міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.8-10). Як вбачається з інвестиційного договору про порядок проектування, будівництва та введення в експлуатацію закінченого будівництвом кафе, 01.09.2009 р. між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено інвестиційний договір, предметом якого є фінансування будівництва обєкта нерухомого майна кафе, з метою його подальшого отримання у власність [PERSON] як інвестором. За умовами договору будівництво повинно було здійснюватися на земельній ділянці, розташованій за адресою: м.Маріуполь, пр.Будівельників, 234/147, площею 0,0359 га, кадастровий номер 1412300000:04:024:0032, яку було передано Маріупольською міською радою в оренду [PERSON] з метою та за цільовим призначенням для функціонування кафе. Судом встановлено, що 09.07.2007 р. між [PERSON] та Маріупольською міською радою укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, який зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 26.07.2007 р. за №04.07.162.00314 (а.с.21-23). На виконання умов інвестиційного договору для виконання будівництва обєкта нерухомого майна [PERSON] повинна була забезпечити фінансування будівництва, а [PERSON] після вводу в експлуатацію за актом прийому-передачі зобовязався передати майнові права на обєкт інвестування та відмовитися від права оренди земельної ділянки, на якій відбувалося будівництво, на користь [PERSON] Згідно з п.3.1 інвестиційного договору загальна вартість майнових прав на обєкт нерухомого майна становить 245197 грн. та має бути сплачена до 01.05.2015 р. в повному обсязі. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивачка виконала взяті на себе зобовязання за договором, про що свідчить розписка відповідача від 10.09.2009 року (а.с.24). 20.04.2015 р. обєкт інвестування здано в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації № ДЦ 142151100296 (а.с.16-20). Згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Згідно зі ст.5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» [PERSON] здійснила вкладення власних майнових цінностей в обєкт інвестування, що є нерухомою річчю та згідно зі ст.7 цього Закону позивачка має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій. Згідно зі ст.ст.18.19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» з метою сприятливого та стабільного інвестиційного режиму Держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.ст.525,526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання цього права. Згідно зі ст.392 ЦК України власник має право предявити позов про визнання права власності. Судом встановлено, що наразі відповідач не передав позивачці майнові права на обєкт інвестування. Враховуючи, що відповідачем позов визнано у повному обсязі, при цьому не порушуються права інших осіб, суд вважає необхідним захистити права позивачки та задовольнити її вимоги у заявлений позивачкою спосіб, присвоївши з метою індивідуалізації обєкта будівництва поштову адресу: м.Маріуполь пр.Будівельників, 234А.

Outcome: approved