Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2007 року. Просить розірвати шлюб з [PERSON], через те, що сімейне життя не склалось, в зв'язку з чим сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини, та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00грн щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, стосовно стягнення аліментів у твердій грошовій валюті заперечував частково. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2007 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З серпня 2014 року сторони, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені обставини, матеріальне становище платника аліментів та розмір його доходу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (три тисячі) грн. 00 коп. щомісячно з 16.10.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved