Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати в розмірі 24174,15 гривень, вихідної допомоги у розмірі 10777,80 гривень та стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 6205,40 гривень, зазначивши в позовній заяві, що 14 листопада 2017 року її було звільнено з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» на підставі ст. 38 ч. 3 КЗпП, за власним бажанням, у звязку з порушенням відповідачем законодавства про працю. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, відповідач був зобовязаний в день звільнення, виплатити всі належні їй суми, однак розрахунок з позивачем у повному обсязі не здійснений до теперішнього часу. Вважає свої права порушеними, та просить стягнути з відповідача нараховану але не виплачену заробітну плату, вихідну допомогу та середній заробіток за час затримки розрахунку. У судове засідання позивачка не зявилась, подала суду розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду, щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 14 листопада 2017 року [PERSON] було звільнено з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» на підставі ст. 38 ч. 3 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-4). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні, підприємство має виплатити працівнику всі належні йому сум, а про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Розрахунок в сумі 41157,35 гривень з позивачем проведено не було, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Також, в порушення норм чинного законодавства, позивачу не була нарахована вихідна допомога передбачена положеннями ст. 44 КЗпП України, адже при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ст. 38 КЗпП України внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до положень п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством, як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Враховуючи викладене та видану відповідачем, довідку про середньоденний заробіток, згідно до якої розмір середньої заробітної плати [PERSON] за робочий день складає - 163,30 гривень, відповідач має виплатити позивачу вихідну допомогу у сумі 10777,80 гривень, яка складає його тримісячний середній заробіток. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власники або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку, виходячи з середньоденного доходу позивача, який складав 163,30 гривень, та становить за період з 15.11.2017 року по 10.01.2018 року 6205,40 гривень. На підставі наведеного, враховуючи, що відповідач фактично не розрахувався з позивачем при його звільненні, порушені строки виплати позивачу належної йому заробітної плати, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі за період з жовтня 2016 року по листопад 2017 року в розмірі 24174,15 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 15.11.2017 року по 10.01.2018 року в розмірі 6205,40 гривень та вихідну допомогу в розмірі 10777,80 гривень, внаслідок чого задовольняє в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] Згідно положень ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 640,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved