Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON] і [PERSON] посилаючись на факт прийняття ними спадщини, а саме по 1/6 частині житлового будинку [ADDRESS] та 1/6 частині земельної ділянки, площею 0,0848 га, кадастровий номер: 3221886001:03:273:0012 за тією ж адресою, після смерті [INFO] її чоловіка та батька неповнолітніх дітей [PERSON] . Однак їм відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на згадане майно в зв`язку відсутністю підтвердження їх реєстрації за однією адресою на момент смерті спадкодавця. Зазначила, що згаданий будинок та земельну ділянку вони придбали з чоловіком під час шлюбу й тому їй належить Ѕ його частина. Інша Ѕ частина згаданого будинку та земельної ділянки належала померлому [INFO] [PERSON] , яку вона та їх діти успадкували в рівних частинах по 1/6 кожному. Допитана в суді, як свідок позивачка [PERSON] ствердила, що зі своїм чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] , офіційно з 2012 року проживали [ADDRESS] , про що укладено договір оренди. Чоловік тяжко захворів та змушений був їхати лікуватися за кордон, де [INFO] помер. Зазначила, що на час відкриття спадщини вона постійно з дітьми проживала разом із спадкодавцем. Представник позивачки просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши позивачку, представника позивачки дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 квітня 2014 року власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,0848 га, кадастровий номер: 3221886001:03:273:0012є [PERSON] . В свою чергу належність земельної ділянки кадастровий номер: 3221886001:03:273:0012 [PERSON] стверджується даними Державного акту на право приватної власності серії ЯД № 651396 та з витягу з державного земельного кадастру від 31 травня 2018 року. Згідно свідоцтв про право власності від 27 грудня 2018 року житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0848 га, кадастровий номер: 3221886001:03:273:0012, [PERSON] є пережившою дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , а тому їй належить Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час шлюбу. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 03 січня 2019 року 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0848 га, кадастровий номер: 3221886001:03:273:0012 належить [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] 23 лютого 2002 року уклали шлюб, [PERSON] отримала прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. [PERSON] та [PERSON] разом з дітьми зареєстровані в [ADDRESS] , що підтверджується копією їх паспортів та копією довідки № 793 від 04 травня 2018 року. Згідно договору найму (оренди) квартири від 07 липня 2012 року [PERSON] винаймав квартиру у [PERSON] та [PERSON] для себе та своєї сім`ї, дружини [PERSON] та сина [PERSON] , що розташована в [ADDRESS] . Дочка [PERSON] народилась [INFO] , коли їх сім`я вже проживала в м. Києві. [PERSON] надано візу Шенгенських країн № 052674459 від 22 листопада 2016 року для медикаментозного лікування. З копії закордонного паспорта [NUMBER] вбачається, що [PERSON] прибув до Федеративної Республіки Німеччини 24 листопада 2016 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується формою С Федеративної Республіки Німеччини від 11 січня 2018 року. Після смерті [PERSON] його дружина 23 квітня 2018 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у власних інтересах та інтересах їх дітей [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 382/2018 від 23 квітня 2018 року. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Згідно ч. 3 ст. 1269 ЦУ України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Постановою Державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 30 червня 2018 року позивачці, яка діє у власних інтересах та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звізку з відсутність інформації щодо останнього місця реєстрації померлого та щодо реєстрації осіб за однією адресою разом зі спадкодавцем на день його смерті, які прийняли спадщину фактично, але не мають змоги звернутися за оформленням своїх спадкових прав. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За позивачкою та її неповнолітніми дітьми в інтересах яких вона діє слід визнати право власності по 1/6 частині вказаного житлового будинку та по 1/6 частині вказаної земельної ділянки за кожним, які належали за життя [PERSON] , а після його смерті успадковані його дружиною та дітьми, але не оформлені ними у встановленому законом порядку, за відсутності умов для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на належну частину спадкового майна, а саме 1/2 частини заданого житлового будинку та 1/2 частину вказаної земельної ділянки. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка та малолітні діти [PERSON] й [PERSON] набули право власності на вказане спадкове майно, яке належало чоловіку [PERSON] та батьку [PERSON] й [PERSON] , які на момент його смерті проживали разом в [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Судом встановлено, що позивачка разом дітьми постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відтак її прийняли. Отже за позивачкою та малолітніми [PERSON] й [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] слід визнати право власності по 1/6 частині згаданого житлового будинку та по 1/6 частині вказаної земельної ділянки за законом. Таким чином, заявлені позивачкою права, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню, а пред`явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved