Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, який підтримала в судовому засіданні посилаючись на те, що 30.01.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 21. Від шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, обов'язки з ведення домашнього господарства та виховання дитини. Відповідач принижує її честь та гідність, не приймає участі в матеріальному забезпеченні сім'ї. В жовтні 2016 року вони припинили ведення спільного господарства, а з березня 2017 року і фактичні шлюбні стосунки. Позивачка переконана, що збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити їх інтересам. Позивачка в судове засідання подала заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає, погоджується на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БВ №071742 сторони по справі зареєстрували шлюб 30.01.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 21. Також судом встановлено, що взаємини між сторонами зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного, з березня 2017 року подружні стосунки не підтримують. З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved