Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити в користування співвласнику [PERSON] кімнату площею 12,30 кв.м., виділити в користування співвласникам [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 15,80 кв.м., місця загального користування: кухню, туалет, ванну кімнату, коридор, залишити у спільному користуванні, посилаючись на те, що спірна квартира належить позивачці [PERSON], та відповідачам [PERSON] та [PERSON], в різних долях по 1/3 частини кожному, відповідно до свідоцтва про право власності виданого 30 грудня 2011 року Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією. Згідно технічного паспорта, спірна квартира складається з 2-х ізольованих кімнат, житловою площею 28,10 кв.м., загальною площею 50,58 кв.м., в тому числі з кімнати площею 15,80 кв., кімнати площею 12,30 кв.м., кухні площею 6,90 кв.м., ванної кімнати площею 2,60 кв.м., коридору площею 10,80 кв.м. та вбиральні площею 1,10 кв.м. Позивачка зазначила, що між сторонами виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння та порядку користування квартирою не досягнуто. У даному випадку , позивачка вважає, що на кожну особу припадає по 9,36 кв.м. жилої площі. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, підтвердивши суду вищезазначені обставини справи викладені в позовній заяві та просила суд позов задовольнити. Відповідач -1 у судовому засіданні позов визнав, відповідач - 2 в судове засідання не з`явився, оскільки відбуває покарання в Бережанській виправній колонії УДПтС України в м. Києві та Київській (95). Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі встановив наступне. Судом встановлено, що спірна квартира належить позивачці [PERSON], та відповідачам [PERSON] та [PERSON], в різних долях по 1/3 частини кожному, відповідно до свідоцтва про право власності виданого 30 грудня 2011 року Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією. Судом встановлено, що згідно технічного паспорта, спірна квартира складається з 2-х ізольованих кімнат, житловою площею 28,10 кв.м., загальною площею 50,58 кв.м., в тому числі з кімнати площею 15,80 кв., кімнати площею 12,30 кв.м., кухні площею 6,90 кв.м., ванної кімнати площею 2,60 кв.м., коридору площею 10,80 кв.м. та вбиральні площею 1,10 кв.м. Добровільний порядок користування спірною квартирою між співвласниками не встановлено. У судовому засіданні позивачка зазначила, що між сторонами виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння та порядку користування квартирою не досягнуто. Позивач зазначала, що бажає відокрмити кімнату площею 12,30 кв.м, поставити на дверях кімнати закок, щоб її сини не мали права користуватися її кімнаою. Зазначала, що відповідач 3 вживає наркотичні засоби, все виносить з дому, що неоднаразові його лікування не допомогли, а тому вона бажає себе огородити від нього. У судовому засіданні відповідачі 1 у справі позов визнав, зазначав, що його брата засуджено на три роки,та коли він залишить місця позбавлення волі, вони вирішат між собо. питання користування кімнатою розміром 15,80 кв.м. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року, з доповненнями «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз»яснино, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами. Які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за начвності для того законних підстав ухвлює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляї ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і федерацією профспілок України. Відповідно до Постанови Президії Київської міської ради профспілок, Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 15.07.1985 р «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» встановлено, що жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам у межах 13,65 кв.м жилої площі, але не більш однієї кімнати на одну особу і не менш, як 9 кв.м жилої площі. Як вбачаєиться із заявлених позовних вимог позивач просить суд виділити в користування співвласнику [PERSON] кімнату площею 12,30 кв.м., виділити в користування співвласникам [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 15,80 кв.м., місця загального користування: кухню, туалет, ванну кімнату, коридор, залишити у спільному користуванні, тому суд не прийняв визнання позову відповідачем, оскільке так визнання суперечить ст. 48 ЖК України та порушує право власності відповідачів з урахувнням їх ідеальних часток у праві власності на квартиру. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів,

Outcome: dismissed