Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності як за спадкоємцем за законом на 1/3 частину домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , яка належала її синові [PERSON] , померлому [INFO] . Посилається на те, що при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавця. Вказала, що спірне домоволодіння станом на 15 квітня 1991 року відносилося до двору колгоспника і в ньому проживали вона та її чоловік [PERSON] , а також син [PERSON] і вони являлися власниками цього домоволодіння, однак не оформили правовстановлюючих документів. Позивачка у підготовче засідання не з`явилася. Представник позивачки адвокат Денисова Т.С. в поданій через канцелярію суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Просила слухати справу у її відсутності та відсутності позивачки. Представник Борщівської міської ради в підготовче засідання не з`явився, в поданій суду письмовій заяві позов визнав повністю та просить розглянути справу за відсутності представника відповідача. З огляду на наведене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Борщівська державна нотаріальна контора 06 серпня 2021 року листом №721/02-14 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на майно, яке складається з 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням сьомої сесії Пилатківської сільської ради 21-го скликання від 23 листопада 1993 року [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією цього рішення та довідкою виконкому Борщівської міської ради від 10 серпня 2021 року № 260. За даними технічного паспорта на житловий будинок, зокрема згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виготовленої техніком з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] 26 червня 2020 року, вартість домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] становить 248222 грн., житловий будинок та сходи побудовано в 1985 році, господарські будівлі і споруди побудовано в 1973-1989 роках. До складу домоволодіння входять: житловий будинок «А»; сходи «а»; господарський будинок «Б»; веранда «б»; сарай «В»; погріб «Пг», ворота «І», огорожа «II», криниця «III». Згідно рішення 13-ої сесії Борщівської міської ради 8-го скликання від 29 липня 2021 року № 1045 вище вказаному господарству присвоєна поштова адреса [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного рішення та довідкою виконкому Борщівської міської ради від 10 серпня 2021 року № 259). Згідно довідки Борщівської міської ради від 02 липня 2021 року №236 та доданих до матеріалів справи копій погосподарських книг с.Пилатківці за 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р. двір, що знаходиться в [ADDRESS] , і, у якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані: [PERSON] - голови двору, його дружина [PERSON] та їхній син [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Згідно записів в погосподарських книгах за 1986-1990 роки зять голови двору [PERSON] прибув у колгоспний двір 24 серпня 1990 року і за даними книги за 1991-1995 років вибув з господарства 01 лютого 1991 року (до 15 квітня 1991 року); дочка голови двору [PERSON] вибула з колгоспного двору за даними книги за 1991-1995 років 01 лютого 1991 року, а отже станом на 15 квітня 1991 року втратила право на частку в колгоспному дворі; дочка голови двору [PERSON] вибула з колгоспного двору 07 червня 1990 року в м.Тернопіль, і за даними книги за 1991-1995 років станом на 15 квітня 1991 року в господарстві відсутня, а отже також втратила право на частку в колгоспному дворі. Також, з вище наведених копій погосподарських книг встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки та, відповідно, батько спадкодавця - [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Зокрема, у підпункті а) пункту 6 постанови зазначено, що такими, що втратили право на частку в майні колгоспного двору, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, членам колгоспного двору, в тому числі спадкодавцю [PERSON] , належало право власності на спірне домоволодіння, по 1/3 частині кожному. [INFO] в селі Пилатківці помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] , оскільки на час його смерті проживала та була зареєстрована разом з ним, що підтверджується довідкою Борщівської міської ради №302 від 24 вересня 2021 року, а також копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 вересня 2010 року, реєстраційний №1-1055. Отже, позивачка [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, як спадкоємець за законом першої черги спадкування після смерті сина [PERSON] , в тому числі, належну йому 1/3 частину спірного домоволодіння. Родинні відносини позивачки зі спадкодавцем [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження спадкодавця серія [NUMBER] , згідно якого [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно померлих немає. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261 ЦК України,

Outcome: approved