Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ,вказуючи ,що 06 жовтня 2007 року [PERSON](по тексту - Позивач) та [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси, про що у Книзі реєстрації шлюбів Черкаського міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 1899. 06 січня 2016 року Придніпровський районним судом шлюб між Позивачем i Відповідачем було розірвано .Від вказаного шлюбу з Відповідачем народився неповнолітній син [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 18 серпня 2010 року зроблено відповідний, актовий запис №936.Позивач, як мати неповнолітнього сина, [PERSON],усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини, а саме, Позивач переконана, що син повинен проживати разом із нею. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Позивач не має наміру перешкоджати Відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо спільної дитини. На сьогоднішній день спільний з Відповідачем неповнолітній син проживає з Позивачем, вона самостійно його утримує та виховує. Після розірвання шлюбу Позивач має намір продовжувати утримувати та виховувати сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, Відповідач зобов'язаний утримувати дитину. Відповідач ухиляється від покладеного на нього, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку щодо утримання дитини. Угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між Позивачем та Відповідачем не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище Відповідача дозволяє йому утримувати свого неповнолітнього сина. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той iз них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Стосовно щомісячних витрат на неповнолітнього сина. До них входять: плата за дитячий садок - близько 350грн.;підготовчі курси до школи - 400грн.;курси в школ1 - 160грн.; додатков1 витрати по канцелярії в дитячому садочку та школ1 близько 400грн/міс. В наступному році неповнолітній син Відповідача вступатиме до першого класу i витрати на його освіту та всебічний розвиток значно збільшаться, оскільки він почне відвідувати оздоровчі секції, такі як басейн, танці (а це ще близько 500грн щомісяця).Позивач сплачує комунальні послуги за квартиру, в якій проживає з неповнолітнім сином, а це близько 1500грн./щомісяця. Позивач не має можливості самостійно повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвиток обдарувань. Kpiм того, як i кожна людина, дитина має потребу в якісному харчуванню, одязі та інших життєво необхідних умовах. У зв'язку з цим Позивач потребує матеріальної допомоги, яку Відповідач може надавати власному неповнолітньому сину, оскільки працює системним адміністратором в міжнародній 1Т-компанії, заробітна плата якого складає близько 600 (шестиста) доларів США. I час від часу заробітна плата Відповідача збільшується. Водночас сл1д зазначити, що в період сімейного життя спільними зусиллями Позивача i Відповідача а було відкрито 1нтернет-кафе «[INFO]». Кошти на відкриття бізнесу вклав Позивач. Водночас, дуже багато часу i зусиль було покладено Позивачем на становлення та розвиток сімейного бізнесу. Після розлучення бізнес було вирішено залишити Відповідачу. На даний момент 1нтернет-кафе продовжує функціонувати i приносить Відповідачу стабільний пасивний дохід. Відповідач є власником автомоб1ля «Daewoo Lanos», яким він постійно користується. Ч. 1 ст. 181 СКУ передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідач ухиляється добровільно (відповідно до досягнутої домовленості між нами) сплачувати аліменти, чим не виконує обов'язку щодо утримання батьками неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СКУ за р1шенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька або у грошовій сумі. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь Позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у poзмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову в суді i до досягнення ним повнол1ття. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустите негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Позивачка надала суду заяву про розгляд позовної заяви без її присутності та представника ,позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його адвокат Вовк А.І. заперечували проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі,оскільки відповідач має постійний дохід,офіційне місце роботи,а тому вважають ,що аліменти повинні бути стягнуті в частці. Не заперечує платити аліменти в розмірі ? від його заробітку та підтримує заперечення викладенні на позовну заяву (арк.спр.36-38). Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: 06 жовтня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси, про що у Книзі реєстрації шлюбів Черкаського міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 1899. 06 січня 2016 року Придніпровський районним судом шлюб між сторонами було розірвано .Від вказаного шлюбу народився неповнолітній син [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 18 серпня 2010 року зроблено відповідний, актовий запис №936. Відповідач, позивачка вважає ухиляється від покладеного на нього, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку щодо утримання дитини,але відповідачем надано докази що він сплачує кошти за дитячий садок №90, платні курси гімназії ,що підтверджується квитанціями (арк.спр.40-45).Також позивачем не надано доказів ,що відповідач є власником 1нтернет-кафе «[INFO]» і заробітна плата складає приблизно 600 доларів США. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборони відчуження об»єктів нерухомого майна щодо су»єкта від 10.03.2016 року №54813878 за [PERSON] речове право на нерухоме майно-відсутнє(арк.спр.46) Угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свого неповнолітнього сина. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ст. 183 ч.1, 2СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст. 182СК, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.184СК). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України встановлено ,що частка заробітку(доходу)матері,батька ,яка буде стягуватися ,як аліменти на дитину,визначається судом. Судом встановлено ,що відповідач має постійний дохід , офіційно працює відповідно до довідки (арк.спр.48) на посаді системного адміністратора з 15.02.2016 року на умовах безстрокового трудового договору в ПП «Кор Валю Сервісес ЧР», відповідно до наказу (розпорядження)№1-000000047від 15.02.2016 року, заробітна плата становить 1650грн. в місяць. Враховуючи вищевикладене ,суд вважає ,що позов [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, як просить позивачка 3000,00грн. не знайшов свого підтвердження, оскільки позивачкою в судовому засіданні не доведено та доказів не надано ,що відповідач може сплачувати аліменти в такому розмірі та має нерегулярний мінливий дохід , А тому ,суд вважає необхідно стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , оскільки він офіційно працює та отримує заробітну плату . На підстав викладеного та,

Outcome: partial