Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що з 26.05.2017р. по 27.11.2018р. перебувала в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2017 р. позивачка та відповідач спільно не проживають. З 07.05.2018р. на утримання дитини з відповідача стягуються аліменти і станом на 12.07.2019р. заборгованість по сплаті аліментів становить 21628,40 грн. Батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, не надає коштів на її утримання, уникає спілкування, не піклується про духовний розвиток. Тому позивачка просить позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Позивачка та її представник -адвокат Безверха Г.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, відзиву на позов не надав. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина. Представник Служби у справах дітей Білопільської районної адміністрації просить розглядати справу без його участі, у вирішення питання покладається на розсуд суду. Свідки [PERSON] , [PERSON] в суді підтвердили ті обставини, на які посилається позивачка. Заслухавши позивачку, її представника, свідків, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26.05.2017р. по 27.11.2018р. позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем (а.с. 12, 15). Під час шлюбу у них народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13). З жовтня 2017 р. позивачка та відповідач спільно не проживають, батько ніякої участі у житті дитини не приймає. Зазначені фактичні обставини ніякими доказами відповідачем спростовані не були . Відповідно до копії судового наказу, з 03.05.2018р. на утримання сина [PERSON] з відповідача стягуються аліменти (а.с. 14) і станом на 30.09.2019р. заборгованість по сплаті аліментів становить 27 213,48 грн. (а.с. 18-20). Відповідно до довідки КНП Білопільської районної ради «Білопільський цент первинної медичної допомоги», батько [PERSON] не здійснював супровід сина [PERSON] при відвідування лікарів (а.с. 21). Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради, поведінка відповідача доводить факт його ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, і не вбачається ніяких перспектив зміни ставлення батька до подальшої долі дитини. Вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON] (а.с.67). Таким чином між сторонами склалися цивільні правові відносини, що регулюються нормами СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Оскільки, під час судового розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що батько дитини ухиляється від обов`язків по вихованню сина [PERSON] , суд вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими що підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved