Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2010 року та стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду 06.06.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.06.2025 року; Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2010 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 350 грн. щомісяця. З часу визначення аліментів за рішенням суду, змінилося матеріальне становище позивачки та змінились інші обставини. В даний час не вистачає визначених судом аліментів в розмірі 350 грн. на дитину для її утримання. У звязку з викладеним, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивачка не зявилась, але надала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, на позові наполягала (а.с. 23). В судове засідання відповідач не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с.27). Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2010 року, з відповідача на користь [PERSON] Вахід-кизи було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 12.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.06.2025 року (а.с. 11). Згідно з ч.1\~ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. \~Згідно ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 180 СК України батьки несуть рівний обов'язок по утриманні дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141\~ЦПК України з відповідача також підлягають \~стягненню судові \~витрати \~по справі. На підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved