Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача з вимогою визнати його таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS], усунувши тим самим їй перешкоди у здійсненні права власності. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вказаний будинок належить їй на праві власності, в якому вона свого часу тимчасово прописала відповідача. Натомість у вказаному будинку [PERSON] не мешкає та ніколи не мешкав, що змушує позивачку нести додаткові витрати по утриманню будинку. На підставі того, що відповідач у добровільному порядку не бажає виписатись з вказаної адреси, то для захисту свого права власності позивачка змушена просити в суду визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги повністю, додавши, що відповідач не є та ніколи не був її родичем. Відповідач до суду не з'явився повторно за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією договору дарування від 3 червня 1995 року, посвідченого нотаріусом, реєстр № 2-2553, право власності якої на вказане нерухоме майно було зареєстроване Маріупольським бюро технічної інвентаризації 6 грудня 1995 року (а. с. 3-4). За відомостями з житлової організації та ДМС України в Донецькій області Орджонікідзевського РВ ММУ вбачається, що [PERSON] зареєстрований з 2009 року по [ADDRESS] (а. с. 6-7, 22). Згідно до положень ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За актом від 15 вересня 2014 року, складеного головою КСН «Успенівка», вбачається, що [PERSON] по [ADDRESS] не мешкає та ніколи не мешкав (а. с. 5). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], сусіди позивачки, зазначили, що [PERSON] не мешкав ніколи по [ADDRESS]. В останнє вони бачили його щонайменше три роки потому. Зазначили також, що відповідач не приходиться ріднею позивачці, бо остання прописала [PERSON] на прохання свого померлого брата. Де може перебувати відповідач, їм невідомо. Копії квитанцій про нарахування витрат по вивезенню твердих побутових відходів підтверджують факт того, що позивачка несе додаткові витрати по утриманню належного їй будинку внаслідок прописки у ньому відповідача (а. с. 8-12). За таких підстав суд встановив, що [PERSON] членом родини позивачки не є, був прописаний в буд. [ADDRESS], однак фактично у вказаному житловому приміщенні ніколи не мешкав. При цьому в добровільному порядку зніматися з реєстраційного обліку за вказаною адресою [PERSON] не бажає, чим порушує права [PERSON] на користування належним їй майном. Таким чином суд встановив, що [PERSON] втратив право користування буд. [ADDRESS], внаслідок чого право власності позивачки підлягає захисту шляхом усунення перешкод, що існували. На підставі переліченого позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування буд. [ADDRESS].

Outcome: approved