Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.06.2012 року. Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 502. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З грудня 2015 року сторони мешкають окремо і не ведуть спільного господарства. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Тому позивачка змушена звернутися до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем і стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років. До початку судового засідання від позивачка надійшла заява, в якій вона уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Від стягнення з відповідача аліментів на своє утримання відмовилась. Крім того, просила справу розглянути у її відсутність. До початку судового засідання представник позивачки надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги позивачки підтримав з урахуванням уточнених позовних вимог. До початку судового засідання представниця відповідача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача. Не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог позивачки. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 09.06.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 073121, виданим 09.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 502. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БП № 170629, виданим 24.06.2014 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 739. Батьками дитини записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. З грудня 2015 року сторони мешкають окремо і не ведуть спільного господарства. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, повага. На теперішній час дитина проживає разом із позивачкою. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. З урахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення, а також враховуючи категоричне небажання позивачки на збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам а тому подальше збереження сімї неможливе, а шлюб підлягає розірванню відповідно до ст. 112 СК України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати такі обставини, як стан здоровя і матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved