Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 07 вересня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконкомі Липівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №10. В даному шлюбі у них народилося п`ятеро дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду є те, що на протязі всього сімейного життя у них постійно були непорозуміння. Відповідач зловживає спиртними напоями, через що вони неодноразово припиняли свої сімейні стосунки на тривалий час, однак для того, щоб діти мали повноцінну сім`ю намагалися зберегти шлюб. З грудня 2018 року вони фактично припинили сімейне життя, разом не проживають, жодних стосунків не підтримують. Позивачка зазначає, що фактично розірвати шлюб вона була змушена, оскільки поведінка відповідача постійне перебування в нетверезому стані, безпричинні сварки та нанесення їй побоїв, негативно впливали на психіку дітей, які перебували в стані страху та морального пригнічення. З часу коли вони з відповідачем не живуть разом, він не цікавиться життям дітей, не надає жодних коштів на їх утримання, тривалий час ніде не працює і не приймає участі у веденні домашнього господарства. Позивачка вважає, що збереження сім`ї є недоцільним та суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Від позивачки надійшла заява, в якій просить позов задоволити, справу розглядати без її участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім`ї неможливе та суперечить інтересам подружжя та інтересам дітей, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, дітей залишити проживати з матір`ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У зв`язку із вищевказаним із відповідача слід стягнути в користь позивачки судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. та 1000 грн. витрат понесених позивачкою на отримання правничої допомоги. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved