Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду 30 жовтня 2014 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2003 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції,Харківської області, актовий запис № 250. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку -[PERSON],[INFO],яка є дитиною - інвалідом. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, втрачена довіра і взаєморозуміння. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб; звільнити її від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір». Після розлучення залишити їй прізвище - [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохала справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохає справу слухати за його відсутності, не заперечує проти розірвання їх з позивачкою шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2003 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 250, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 29 серпня 2003 року (а.с. 9). Подружні відносини між сторонами перервались з тої причини, що сторони мають різні погляди на життя, між ними втрачена довіра та взаєморозуміння. Подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах подальше збереження шлюбу неможливо. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON],[INFO], (а.с. 10), яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя немає. В зв'язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить розірвати їх з відповідачем шлюб. Викладене підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст.88 ЦПК України. Відповідно до Закону України « Про судовий збір» ставка судового збору при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу станом на 01.01.2014 року складає 0,2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати,тому позивачка при подачі позовної заяви до суду повинна була сплатити судовий збір у розмірі 243,60грн. Однак, враховуючи те,що на її утриманні перебуває дитина - інвалід,що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] ( а.с.7-8), то відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» вона звільняється від сплати судового збору, тому судові витрати суд стягує з відповідача.

Outcome: approved