Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS], який належав її чоловіку [PERSON], що помер [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Представник відповідача Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та прийняття рішення суду по матеріалах справи, заперечень від відповідача не надходило. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Спадщину після смерті [PERSON] вона не прийняла і не бажає приймати /а.с.38,39/. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Мелітопольською державною нотаріальною конторою від 13.08.1976 року за р.№1-2319, що підтверджується копією відповідного договору та довідкою начальника КП «ММБТІ» /а.с.11-12, 30/. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 15.04.2013 року /а.с.14/. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до норм ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як вбачається з запитуваної судом інформації з Державного нотаріального архіву було надіслано копію заповіту [PERSON], в якому він все своє майно заповів [PERSON] /а.с.35/. Однак, в матеріалах справ є письмова заява від третьої особи [PERSON] про те, що вона на спадкове майно не претендує, не бажає звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, підтримує позов позивачки [PERSON] /а.с.38/. Спадкоємицею першої черги є позивачка. Як вбачається зі свідоцтва про укладання шлюбу позивачці після реєстрації шлюбу з [PERSON] було змінено її дівоче прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією відповідного свідоцтва./а.с.13/. Після смерті чоловіка позивачка звернулася до Мелітопольської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, але їй було відмовлено, оскільки не підтверджено право власності спадкодавця на будинок /а.с.10/. Згідно наданої інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась /а.с.26-28/. Відповідно шпальти реєстрації у паспорті позивачки [PERSON], [INFO], вона з 28 квітня 1978 року зареєстрована у спадковому будинку /а.с.5 зворот/. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачка не може, оскільки у неї відсутній правоустановчий документ на даний будинок, а саме оригінал договору купівлі-продажу будинку. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи, що на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] проживала позивачка, яка не заявила про відмову від спадщини, суд вважає можливим визнати її спадкоємицею, яка фактично прийняла спадкове майно, та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved