Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних поглядів на сім`ю, втрату поваги один до одного. З 2014 року з відповідачем припинили спільний побут. Від шлюбу народилися діти , донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 12 від 23 березня 2007 року. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 12 від 23 березня 2007 року. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Драбівського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №4 від 19 квітня 2006 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконкомом Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис №2 від 26 лютого 2008 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, примирення неможливе, подальше перебування в шлюбі порушує права і законні інтереси позивача, а також те, що сторони на протязі семи років спільно не проживають та спільного побуту не ведуть. Дані обставини підтверджуються заявами позивача, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та копіями свідоцтв про народження. Аналіз положень Сімейного кодексу України дає підстави стверджувати, що в переважній своїй більшості його норми мають явно виражене ґендерне наповнення, тобто він є ґендерно-чутливим за змістом. При цьому, в основному, такі норми є ґендерно-збалансованими, тобто такими, що не містять підстав для дискримінації жінок і чоловіків, у всіх сферах правовідносин, що охоплюються Сімейним кодексом України та відповідають елементам ґендерної рівності. Вказана тенденція прослідковується, починаючи із статті 1 Сімейного кодексу, якою передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. Ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved