Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2014 р. Від цього шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] . який проживає разом з нею. З вересня 2018 р. вона з відповідачем не підтримує подружніх стосунків, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини, його допомога має разовий характер та становить приблизно 1000,00 грн. в місяць, він не цікавиться розвитком та інтересами дитини, відвідує дитину дуже рідко. Відповідач працює викладачем на економічному факультеті Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича та отримує постійний заробіток стан здоров`я є задовільним, інших утриманців у нього немає. На даний час вона не працює, оскільки син [PERSON] не бажає відвідувати дитячий садочок, він час від часу хворіє і потребує постійного догляду, що унеможливлює її вихід на роботу. З 25 лютого 2019 року перебуває на обліку в Чернівецькій міській філії Чернівецького обласного центру зайнятості. А тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини та судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, представник позивача звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, а також просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітку. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно працює в Управлінні поліції охорони в Чернівецькій області, отримує доходи і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Але разом з тим, суд вважає, що позивачкою не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки кошти для оренди житла не є аліментами на утримання дитини, а кошти на лікування дитини у зв`язку з її хворобою відповідно до ст.185 СК України відносяться не до аліментів, а до додаткових витрат на дитину. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, матеріальний стан позивачки та відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання сина мають бути стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 березня 2019 року і до його повноліття, задовольнивши частково позовні вимоги. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ч.3 п. 4 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Судом встановлено, що 18.02.2019 року позивач уклала з адвокатом Дороган І.Г. договір №05 про надання професійної правової допомоги, відповідно до якого адвокат надає позивачці правову допомогу. Відповідно до розрахунку витрат часу на виконання доручень замовника від 02.04.2019 року адвокатом Дороган І.Г. надано послуги на суму 1500,00 грн., яка сплачена позивачем за підготовку позовної заяви про розірвання шлюбу, адвокатського запиту (2 год. х 500, 00 грн.) 1000,00 грн. та участі в судових засіданнях (1 год. х 500,00 грн.) 500,00 грн. Суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: partial