Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 6500,00 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивачка послалася на такі обставини. 7 грудня 2017 року о 16.35 переходячи дорогу через пішохідний перехід на вул. Дальницьке шосе, 1/1, мене збила машина марки «ВАЗ 21099», державний номер ВН 43-27НА, власником якого є [PERSON], який проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід не зупинився, а за його свідченнями їхав зі швидкістю 55 км. В результаті чого я втратила свідомість. Опритомніла я лише у машині швидкої допомоги . Медична сестра сказала, що мене збила машина на пішохідному переході та дала в руки мій телефон та поламану золоту сережку, яку знайшли біля місця аварії. Трохи пізніше я зрозуміла, що гроші ( 300 ( триста) гривень) з кишень куртки зникли та відчула зламаний зуб. Вина [PERSON] встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2018 р. по справі № 521/8529/18 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Позивачка у судове засіданні позов підтримала повністю, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 7 грудня 2017 року о 16.35 переходячи дорогу через пішохідний перехід на вул. Дальницьке шосе, 1/1, мене збила машина марки «ВАЗ 21099», державний номер ВН 43-27НА, власником якого є [PERSON], який проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід не зупинився, а за його свідченнями їхав зі швидкістю 55 км. В результаті чого я втратила свідомість. Опритомніла я лише у машині швидкої допомоги . Медична сестра сказала, що мене збила машина на пішохідному переході та дала в руки мій телефон та поламану золоту сережку, яку знайшли біля місця аварії. Трохи пізніше я зрозуміла, що гроші ( 300 ( триста) гривень) з кишень куртки зникли та відчула зламаний зуб. Вина [PERSON] встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2018 р. по справі № 521/8529/18 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст.\~1187\~ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Однак позивачка не надала жодного доказу про завдання їй матеріальної шкоди і вона понесла будь-які розходи, тому суд відмовляє позивачці у задоволенні позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6500,00 грн. Встановивши факт, що [PERSON] збив позивачку, беручи до уваги, що протиправними діями [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], було порушено нормальний уклад життя позивача, заподіяно моральні й душевні страждання, повязані з перебуванням позивача у лікарні, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, згідно ст. 23 ЦК України. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та з урахуванням розумності, справедливості та адекватності, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди, яка повинна становити 5000,00 грн. Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у душевних стражданнях, які особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна, відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог ст. 22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п. п. 3, 4 ст. 23 ЦК України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Суд, у звязку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial