Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.04.1998 року, укладеного на Українській біржі «Десятинна» вона придбала однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. В Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за позивачкою на підставі договору купівлі- продажу, зареєстрованого 22.04.1998 року на Українській біржі «Десятинна» реєстраційний номер 3305-А/1097. Позивачка зареєстрована та проживає у вказаній квартира з 19.05.1998 року. Оригінал договору купівлі - продажу квартири нею втрачено, тому вона не може провести державну реєстрацію права власності на вказану квартиру в Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м.Києві. Враховуючи те, що оригінал договору нею втрачено, а отримання дублікату зазначеного договору чинним законодавством України не передбачено, то відповідно до пп.10 п.37 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17.10.2013 року № 868 єдиним документом, що може бути використаний для проведення державної реєстрації на квартиру є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Треті особи - реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві та Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна в судове засідання представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомляли належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача та 3-х осіб на підставі зібраних по справі доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Як вбачається з архівної копії договору купівлі-продажу від 22.04.1998 року, укладеного на Українській біржі «Десятинна» позивачка придбала у [PERSON] однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Відповідно довідки про майно № 16510 (И-2013) від 29.07.2013 року виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, згідно даних бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого 22.04.1998 року на Українській біржі «Десятинна» реєстраційний номер 3305-А/1097. (а.с. 10) Відповідно до довідки форми №3 від 29.10.2014 року власником квартири [ADDRESS] є позивачка, яка зареєстрована в даній квартирі з 19.05.1998 року. (а.с. 11). Згідно довідки КМБТІ та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 19.03.2014 року про показними об»єкта нерухомості та технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] ( а.с.12-14) загальна площа квартири становить 32,9 кв.м, житлова площа- 16,9 кв.м. Як зазначає позивачка, оригінал договору купівлі- продажу квартири нею втрачено, у зв»язку з чим вона 14.08.2009 року звернулась до Державного архіву м.Києва з заявою щодо видачі їй дублікату договору купівлі-продажу квартири. В видачі дублікату правовстановлюючого документу на квартиру їй було відмовлено, оскільки архівні установи видають тільки архівні копії, витяги та довідки ( а.с.7- копія відповіді). З рішення від 11.08.2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві вбачається, що розгляд заяви позивачки від 05.08.2014 року про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] зупинено на невизначений термін для того, щоб позивачка надала державному реєстратору оригінал договору купівлі-продажу квартири ( а.с.17). 02.09.2014 року рішенням державного реєстратора позивачці було відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначену квартиру у зв'язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу квартири. (а.с. 18) Відповідно до п.36 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17.10.2013 року № 868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 та 4 статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Суд вважає, що право власності у позивачки на квартиру [ADDRESS] виникло на підставі договору купівлі- продажу від 22.04.1998 року. Оскільки оригінал цього договору позивачкою втрачено, а отримання дублікату чинним законодавством не передбачено, що позбавляє її можливості здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на вищевказану квартиру. На підставі викладеного, ст..ст. 328,334,392 ЦК України,

Outcome: approved