Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом, у якому просить стягнути із відповідачки у її користь 6117,00 грн матеріальної шкоди спричиненої затопленням квартири, 5000,00 грн витрат на проведення експертизи, 10\~000, 00 грн моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідачка проживає поверхом вище у квартирі [ADDRESS] даного будинку разом із своїм чоловіком [PERSON] .. 16 червня 2020 року її квартиру вкотре було затоплено відповідачкою, внаслідок чого вона звернулась до КП «Червонограджитлокомунсервіс» із відповідною заявою. 31.07.2020 комісією було складено акт про залиття квартири, а причиною затоплення було недбале користування системою холодного водопостачання мешканцями квартири [ADDRESS] ( тобто відповідачки). Точної причини затоплення встановити не вдалось, оскільки комісія не мала доступу до квартири відповідачки. Вона неодноразово пробувала врегулювати конфлікт в досудовому порядку, однак безрезультатно. Було складено дефектний акт та проведено експертизу для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного внаслідок затоплення квартири, згідно з яким завдана їй майнова шкода становить 6117,00 грн, яку просить стягнути із відповідачки. Також просить стягнути 5000,00 грн витрат на проведення експертизи, 10\~000 грн моральної шкоди, оскільки внаслідок дій відповідачки вона зазнала дешевших страждань, отримала стрес, порушився сон, в квартирі була сильна вологість і неприємний запах, що шкідливо впливало на її здоров`я. 24.12.2020 було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. 06.05.2021 відповідачем було подано відзив на позов , у якому просить суд врахувати, що факт затоплення позивачем не підтверджено, акти складені із порушенням норм, ніхто до відповідача із пропозиціями врегулювання спору не звертався, висновок експерта не може братись до уваги, бо не був виготовлений для подання до суду, докази є недопустимими, а позов безпідставним. Тому відповідачка просить у позові відмовити. 26.05.2021 представником позивачки було подано відповідь на відзив, в якому просить суд відзив на позов залишити без розгляду, у зв`язку із закінчення процесуальних строків на його подачу. Також вважає що твердження наведені відповідачем у відзиві є необґрунтованими, і не відповідають дійсності. Разом з тим просить викликати та допитати в судовому засіданні експерта. 02.03.2021 підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням відповідача, для залучення нею представника. 06.05.2021 підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача для підготовки відповіді на відзив. 26.05.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, вказаних у ньому. Просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачки в користь позивачки завдану матеріальну, моральну шкоду внаслідок залиття квартири, та витрати на експертизу. Представник відповідачки та третьої особи позов заперечили. Представник відповідачки додатково вказав, що в акт складено з порушеннями, все ґрунтується на припущеннях сторони позивача. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача КП Червоноградської міської ради «Червонограджитлокомунсервіс» Микитюк В.Р. в судовому засіданні вказав, що 16 червня 2020 року відбулось затоплення квартири позивачки. Пізніше 31.07.2020 був складений акт про залиття. Законом не передбачено чітко обов`язковий період складання такого акту. При складанні такого акту мають бути присутні працівники комунального підприємства та сторони. Якщо когось із сторін немає, про це робиться відмітка в акті. В даній справі під час складання акту не вдалось встановити точної причини залиття. Допитаний в якості експерта [PERSON] суду пояснив, що він проводив оцінку заданих збитків позивачу. Він був особисто присутній при обстеженні квартири позивачки після затоплення. В кухні і ванній була надмірна волога, ці кімнати потребували високоякісного фарбування. Вартість його послуг при складанні оцінки становить від 5000 грн.. По результатах обстеження ним було складено кошторис і звіт від 19.08.2020, з яким позивачка протягом 6 місяців могла звернутись до суду. Оцінка проводиться згідно вимог закону та відповідно до визначених стандартів та методики, однак така не є висновком судової експертизи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює в КП «ЧЖКС», складала дефектний акт про затоплення квартири позивачки. На підставі звернення позивачки вона разом із іншими членами комісії оглядала її квартиру. На стелі у ванній кімнаті була цвіль та в коридорі були жовті плями. В її обов`язки входило оглянути пошкодження квартири. Вважає, що в кошторисі вказані завищені об`єми робіт, які по факту не були потрібні для проведення ремонту в квартирі позивачки. У пунктах 9 та 1 вказані реальні суми. Свідок [PERSON] суду пояснив, що складав акт про затоплення квартири позивачки 31.07.2020. Він обстежував комунікації, в під`їзді та підвалі. В квартирі відповідачів не був, [PERSON] оглядав квартиру, який вказав дані, що заносились в акт. Якщо немає відомостей про когось із мешканців квартир, акт складався у їх відсутності. Форма акту є стандартною. 24.12.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача вказав, що факт залиття квартири належним чином не встановлений. Заявлена позивачем сума завданих збитків є явно завищеною і не відповідає реальній шкоді. Додатково пояснив, що після допиту свідків ними було складено локальний кошторис, згідно із яким розмір шкоди є значно нижчим, ніж заявлений. Вважає позов необґрунтованим. Вимоги щодо завдання моральної шкоди не підтверджені жодними доказами. Висновок експерта не відповідає реальним збиткам. Просив відмовити у позові та стягнути з позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.. Вислухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд дійшов наступного висновку. Позивачка є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на квартиру від 04.04.2003 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.07.2003 (а.с.6-7). Відповідачка є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8). Згідно із актом про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання, складеного 31.07.2020 комісією у складі провідного інженера та майстра КП «Червонограджитлокомунсервіс» з ознайомленням мешканців квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] (з поміткою «від підпису відмовився»), засвідчили про те, що 16.06.2020 в будинку [ADDRESS] трапилось залиття з квартири [ADDRESS] , яка розміщена поверхом вище. В квартирі [ADDRESS] в результаті залиття виявлено сліди підтоплення видно, які видно на стелі в коридорі, а також на стелі у ванній кімнаті. Причиною затоплення встановлено недбале користування системою холодного водопостачання мешканцями кВ. [ADDRESS] . Зазначено, що встановити точну причину залиття не виявилось можливим (а.с.9). 19.08.2020 за заявою позивачки, було складено дефектний акт, згідно із яким було визначено найменування робіт і витрат на ремонт квартири позивачів (а.с.10,76). Як вбачається із звіту про незалежну оцінку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику квартири внаслідок затоплення квартири позивача, станом на 19.08.2020, складеної ТзОВ «Західний регіональний консалтинг центр» експертом Лебедович Я.П., розмір матеріального збитку, завданого власнику квартири [ADDRESS] становить 6117,00 грн з ПДВ (а.с.11-24). Згідно акту прийому передачі робіт по оцінці майна , рахунку і квитанції, вартість робіт по незалежній оцінці майна становить 5000 грн., яку сплатила позивачка, будучи замовником (а.с.25-27). Відповідно до відповіді на запит представника позивачки, директор КП ЧМР «Червонограджитлокомунсервіс» повідомив що у період із 10.06.2020 до 20.06.2020 року працівниками підприємства виконувався ремонт трубопроводу холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] , оскільки лише вони звертались із заявою у даний період (а.с.28-29). 20.07.2021 майстрами ДЕЖФ складено акт, в якому зазначено що доступу до квартири [ADDRESS] для огляду на предмет затоплення не надано. По телефону власник цієї квартири повідомив, що на даний час квартира [ADDRESS] , вище розташована, не топить і слідів підтоплення вже не видно (а.с. 90). За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України). Суд критично оцінює наданий позивачкою акт залиття квартири від 31.07.2020 як доказ спричинення їй матеріальної\~\~шкоди відповідачкою\~\~\~\~ виходячи з наступного. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України №927/11207 від 25.08.2005 року, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (п. 2.3.6 Правил). У даних Правилах наведено форму такого акту, а саме додаток № 4, з якого вбачається, що факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обовязковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, імя, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що наданий суду акт від 31.07.2020 не відповідає вимогам, викладеним в цих Правилах, тому не може бути належними та допустимим доказом спричинення відповідачкою\~\~майнової шкоди позивачці.\~\~\~У цьому акті всупереч вимогам Правил не зазначено характер залиття квартири та його причини, а також відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Крім того, у вказаному акті не зафіксовано відомості щодо потерпілої та винної сторони, як і будь-які дані про осіб, присутніх при складанні акта. Суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій щодо залиття квартири саме відповідачкою, а як наслідок - відсутній безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями та шкодою, відповідно вина відповідачки не доведена. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ст. 1166 цього Кодексу, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно із ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Згідно із ч.1ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачкою не надано належних доказів спричинення їй матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири саме з вини відповідачки та причинно-наслідкового звязку між шкодою і діями відповідачки. Доводи позивачки суд вважає непереконливими, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини справи не підтверджують сукупність необхідних складових для притягнення\~\~відповідачки до цивільної відповідальності, а отже, не дають і достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Згідно із ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги (ч.ч.1-3\~ст.137\~ЦПК України) . Відповідно до ч.4 ст.137\~ЦПК України розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт;\~4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. Відповідно до частин 1 - 6 статті 137\~ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Право на правову допомогу в Україні гарантовано ст.59\~Конституції України та ст.15 ЦПК України. За змістом ст.133, 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Як передбачено ст.ст. 15, 60, 62\~ЦПК України та Законом України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» правничу допомогу в суді може надавати адвокат, повноваження адвоката як представника посвідчується довіреністю або ордером. Згідно із ст.30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнта. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини справи. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Наведене підтверджується пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 № 23-рп/2009. Отже, до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах, тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Справа перебувала у провадженні суду з 16.12.2020. Відповідачка стверджує, що понесла витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн.. На підтвердження розміру таких витрат відповідачем надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про представництво інтересів №21/03/09-2 від 09.03.2021, квитанцію №31310670 від 12.03.2021, детальний опис виконаних робіт по справі. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності\~\~розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат\~\~зі\~\~складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на корить відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Outcome: approved