Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання їх неповнолітньої сина. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають вже тривалий час, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно не працює, однак має можливість сплачувати аліменти, оскільки їздить на заробітки. Відповідач вже тривалий час ухиляється від утримання дитини, його виховання, не піклується про здоровя дитини, його фізичний та духовний розвиток, коштів на його утримання не надає. А тому позивач звернулась в суд та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для певного віку дитини до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити. Позивач у позовній заяві вказує адресу проживання відповідача: м. Рава-Руська, вул. Драгоманова 7/6 Жовківський район Львівська область. Відповідно до довідки наданої Жовківським районним відділом ГУ ДМСУ у Львівській області, відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [INFO]. Відповідачу неодноразово надсилались судові повістки за вище вказаною адресою, однак, такі повертались до суду без вручення. Відповідно до довідки ф-20 Укрпошти, причиною повернення вказано, за закінченням терміну зберігання. Відповідно ст. 74 ч. 5 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в розуміння ст. 74 ч. 5 ЦПК України, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вимогами статей 60, 59 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син, [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження дитини серії 1-СГ № 178979 вбачається, що Позивачка є матір'ю дитини, а Відповідач - її батьком. Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Суд враховує те, що дитина проживає разом з матірю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка на не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоровя та матеріальне становище матері позивачки по справі, яка не хворіє, не працює, будь-яких доходів не має, майна у власності не має; - стан здоровя та матеріальне становище їх батька відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, однак, він є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 350 грн. 00 коп. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття починаючи з 25.03.2015 року. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: partial