Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 вересня 2007 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі РАЦСу Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 40. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, а саме сини [PERSON], [INFO], та Тімур, [INFO], а також донька [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Однак, подружнє життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, матеріальної підтримки з боку відповідача, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки по вихованню дітей. На даний час спільним сімейним життям не проживають, не ведуть спільного господарства. Питання розірвання шлюбу нею обдумане, примирення вважає неможливим, а тому просить позов задовольнити. Під час розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, а саме просила стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутності, строк для примирення не надавати, змінений позов задовольнити та відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, однак подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, строк для примирення не надавати, а також повідомив про визнання зміненого позову. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне [PERSON]), [INFO], актовий запис № 40. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, а саме сини [PERSON], [INFO], Тімур, [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а. с. 4-7). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, з квітня 2015 року разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а отже шлюб між ними існує лише формально. Питання розірвання шлюбу позивачкою обдумане, відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та їх дітям, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього встановлено, що обов`язок утримувати дітей відповідач не виконує. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, враховуючи те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд приймає до уваги те, що у відповідача немає постійного доходу, а тому, з урахуванням його позиції про визнання зміненого позову в цій частині, вважає, що з такого слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ч. 1 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved