overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, і свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі з 2014 року. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони проживають окремо, відповідач не надає допомоги на утримання доньки, всі витрати на її утримання здійснює позивачка, тому вона просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 3000 гривень, та в подальшому уточнивши свої позовні вимоги просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 18.10.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с.7) Донька проживає разом з матір`ю, батько не надає жодної матеріальної допомоги і дитиназнаходяться на повному утриманні позивачки. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а тому з відповідача - [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання доньки. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, тому вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом , в уточненій редакції якого просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. на місяць на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що відповідач необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання зявилась. Позов підтримала посилаючись на підстави в ньому вказані. Відповідач подав письмові заперечення в яких позов визнав частково погодившись сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів, зазначивши що він створив іншу родину, має на утриманні неповнолітню доньку та непрацездатних дружину та мати. Добровільно надає дочці гроші. В судове засідання на 08.02.17 року відповідач не зявився. Надав заяву з проханням відкласти розгляд справи, яку суд залишає без задоволення враховуючи вимоги ст. 157 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правові відносини: Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи у суді неповнолітня [PERSON] мешкає разом з позивачкою, та знаходиться на її утримані, відповідач документально підтвердженої регулярної необхідної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи відповідач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, має на утриманні малолітню дитину [INFO], непрацездатну матір та дружину щро знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, хворіє на кардіологічну хворобу. Місце проживання спільної дитини в судовому порядку не визначалось. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошової сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 182 ч.2 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначене, те, що відповідач має вірогідно стабільний але мінливий заробіток, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в уточненому варіанті якого зазначила, що 22.05.2014 року вона придбала квартиру [ADDRESS] у [PERSON]. Згідно договору купівлі-продажу квартири продавець гарантував до 10.06.2014 року знятись з реєстраційного обліку у вищезазначеній квартирі та зняти з реєстраційного обліку у квартирі членів своєї сім'ї та інших осіб. Пізніше з'ясувалося, що у зазначеній квартирі залишилася зареєстрованою [PERSON], колишня власниця квартири [ADDRESS], яка 26.03.2013 року продала свою квартиру [PERSON] [PERSON] не є членом сім'ї позивача, її місцезнаходження позивачу невідоме, особистих речей і документів відповідачки в квартирі немає і взагалі квартирою не цікавиться. У зв'язку з тим, реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає власнику в повній мірі реалізовувати право власності, позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач, повідомлена належним чином до суду двічі не з'явилася, у зв'язку з чим суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів (постановляє заочне рішення). Перевіривши докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6-8). Згідно довідки №1481 від 02.07.2014 року за вищезазначеною адресою до теперішнього часу зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.9). У відповідності до ч.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача місце проживання якого невідоме пред'являються за останнім відомим його місцем проживання. Останнє відоме місце проживання відповідачки є м. Запоріжжя. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 71 ЖК України встановлює порядок збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми особами, встановлюючи певні підстави для цього. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин більш шістьох місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути продовжений. Оскільки відповідач за вказаною адресою відсутній більш шістьох місяців та судові не надано доказів його відсутності з поважних причин, суд вважає, що він, згідно до ст.72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням у вищезазначеному будинку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в уточненому варіанті якого зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 405 від 28.12.2012 року, їй та неповнолітній донці - [PERSON] на праві спільної часткової власності, в рівних часках, належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 1986 року були зареєстровані за вказаною адресою, але з 2008 року не проживали у квартирі, батько [PERSON] - мешкає іншою сім'єю, брат [PERSON] проживає в м. Києві. У 2012 році відповідачі знялися з реєстрації. За проханням відповідачів позивачка 2.3.2012 року зареєструвала відповідачів у належній їй квартирі, але як до цього, так і після реєстрації, відповідачі в квартирі не проживають. У зв'язку з тим, що позивачка має намір продати квартиру, реєстрація відповідачів, які добровільно знятися з реєстрації не бажають - є перешкодою в цьому, що й стало причиною звернення до суду. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування, просить вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, зазначивши, що з реєстрації за вказаною адресою відповідач знявся, щоб надати можливість позивачці приватизувати квартиру, просять в задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб: служби у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району та МКП «Основаніє», позов підтримали, просять задовольнити. Від третьої особи - Заводського РВ УДМС в Запорізькій області надійшла заява про розгляд справи за відсутністю їх представника. Допитані в якості свідків - [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідачів в спірній квартирі, протягом тривалого часу - більше року. Вислухавши пояснення, перевіривши докази по справі суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено в судовому засіданні й проти чого не заперечують сторони [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях, по ? кожна, мають у власності квартиру [ADDRESS]. (а.с.7-8,9). В судовому засіданні відповідачами не доведено жодним доказом, що вони протягом останнього часу проживали в спірній квартирі, користувалися нею, у відповідності до ч.3 ст.156 ЖК України брали участь в утриманні будинку і при домової території. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в який уточнила під час судового розгляду та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з»явилася, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач також не з»явився до суду ( а.с.8), про причини неявки суду не повідомив. З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є таким, що підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження малолітнього [PERSON], [INFO], сторони у справі є батьками дитини ( а.с. 2). Позивачка посилається на те, що неповнолітня дитина проживає з нею, та знаходиться на її утриманні, батьки дитини не приймає участі у утриманні дочки. Згідно ст. 80 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення її повнолітнього віку. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183, 191 СК України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом та призначаються з дня подачі позову. При таких обставинах суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст.88 ЦПК України та стягуються з відповідача: судовий збір - 487,20 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним їй житловим будинком № 22 по вулиці Побєди в селі Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, визнавши відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. Згідно поданої позовної заяви, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок № 22 по вулиці Побєди в селі Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. У будинку зареєстрований відповідач, але протягом тривалого часу у будинку не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має, його подальша реєстрація перешкоджає позивачці у користуванні будинком. Враховуючи наведене, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що реєстрація відповідача у будинку перешкоджає нормально здійснювати права власника, відповідач ніяких прав на будинок та на користування ним не має. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, і не подав відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обгрунтованим. Так, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок № 22 по вулиці Побєди в селі Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. У цьому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], але він, згідно пояснень позивачки та акту від 21 травня 2005 року, не проживає у будинку з 2008 року. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абз.5 ч.3 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», особа має право на реєстрацію у певному місці тільки у випадку наявності у неї документів, що підтверджують право на проживання в житлі. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 02.07.2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в Борівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Борівського РУЮ Харківської області, актовий запис № 23. Від спільного подружжя вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та вказує на те, що спільне життя не склалося тому що, відповідач зловживає спиртними напоями, вдома не ночує, вчиняє сварки та бійки, не працює та матеріально не забезпечує сім'ю, разом не проживають з 25.10.2013 р., шлюбні стосунки між ними припинилися. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просить шлюб розірвати. Відповідач в судове не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки. Таким чином, зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки позивачка намірів не має, на примирення не згодна, тому шлюб належить розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 10.03.2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Богуславській сільській раді Борівського району Харківської області, актовий запис № 02. Від спільного подружжя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи це наступним. Наприкінці літа 2015 р. відносини з відповідачем значно погіршились, він не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, і внаслідок його ставлення до сім'ї шлюбні відносини фактично припинилися. З листопада 2015 р. позивачка і відповідач проживають окремо, відповідач не приймає участі у вихованні їх спільної дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. В подальшому спільне життя та збереження їхньої сім'ї неможливе. Спільно нажитого майна у сторін немає. В своїй позовній заяві [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], залишити їй прізвище «[PERSON]», неповнолітню дитину залишиити їй на виховання та стягнути з відповідача на її користь витрати пов'язані зі сплатою судового збору та оплатою правової допомоги. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просить шлюб розірвати, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дані факти підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами: копією паспорта [PERSON] (а.с.4-5); копією свідоцтва про шлюб від 10.03.2010 р. (а.с.6); копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.7); копією довідки про склад сім'ї № 310 від 17.02.2016 р. (а.с.8); розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу від 16.02.2016 р. (а.с.10). Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки вони намірів не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 12 грудня 2016 року шлюб з відповідачем вона розірвала. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач є працездатним та має постійний заробіток, проте син, у зв'язку з навчанням, фактично продовжує знаходиться на її утриманні, а тому потребує матеріальної допомоги, просить суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина на період навчання останньої у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних питань. У відповідності до Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом достовірно встановлено, що повнолітній син сторін по справі [PERSON] дійсно навчається за контрактом та є студентом з 01.09.2015 року медичного факультету Сумського державного медичного університету. Таким чином, суд враховуючи розмір заробітку відповідача за місцем роботи, відсутність інших джерел доходів, тобто його матеріальне становище та можливості щодо надання матеріальної допомоги, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку щодо необхідності встановлення суми аліментів у розмірі 1/4 частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 18 грудня 2015 року шлюб з відповідачем вона розірвала. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON] ,\~ [INFO] . Оскільки відповідач є працездатним та має постійний заробіток, проте донька, у зв`язку з навчанням, фактично продовжує знаходиться на її утриманні, а тому потребує матеріальної допомоги,\~ просить\~ суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітню доньку на період навчання останньої\~ у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. \~ \~ \~ \~Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних питань. У відповідності до Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними\~ двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом достовірно встановлено, що\~ повнолітня донька сторін по справі [PERSON] дійсно навчається на другому курсі Національного університету Біоресурсів і природокористування України - факультет ветеринарної медицини. Таким чином, суд враховуючи розмір заробітку відповідача за місцем роботи, відсутність інших джерел доходів, тобто його матеріальне становище та можливості щодо надання матеріальної допомоги, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку щодо необхідності встановлення суми аліментів у розмірі 1/4 частини.

Outcome: approved