Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що з 8 червня 2003 року позивач перебуває в шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконкомом Косенівської сільської ради Уманського району Черкаської області, про що 08.06.2003 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 2. Від шлюбу з відповідачем мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не складається, між ними немає порозуміння, проживають окремо як чужі люди, хоча і в одному будинку, але порізно. Відповідач на думку позивача не здатний підтримувати нормальну здорову моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги та поваги внаслідок зловживання спиртними напоями. Шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного бюджету не мають, подальше сумісне життя і збереження сім'ї за таких умов є неможливими, такий шлюб існує лише формально. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї, та унеможливлює примирення з відповідачем, що змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, оскільки сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені, сторони спільно не проживають. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вживав заходи відповідно до ст. 111 СК України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися стосунки, відповідно до яких сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, практично їх сім'я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов'язані поважати дітей. Неповнолітні діти син [PERSON] народився [INFO] року та дочка [PERSON] народилася [INFO]. Батьками неповнолітніх є сторони по справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між батьками дітей досягнуто згоди з приводу місця проживання дитини - за місцем проживання їх матері [PERSON]. При цьому у відповідності до вимог ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. За наведеного вище, враховуючи інтереси дитини, вік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини обґрунтовані, оскільки не суперечать інтересам дитини, а тому підлягають задоволенню . Майновий спір не вирішувався. Судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved