Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду зазначивши, що вона з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб 04 вересня 2004 року. Сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] ,2005 року народження, та доньку [PERSON] ,2010 року народження. Заявляючи про розірвання шлюбу, позивачка посилається на те, що спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, вони часто сваряться через безпідставні ревнощі відповідача,який у присутності дітей принижує її,створює ворожнечу атмосферу у взаємовідносинах,що негативно впливає на виховання дітей. Питання щодо виховання дітей врегульовано між сторонами. Зазначаючи, що спору про поділ майна немає, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що приблизно з 2013 року,після її виходу з відпустки по догляду за дитиною,у них з відповідачем почалися негаразди у сімейних відносинах, вони поступово перестали розуміти одне одного в різних питаннях та, як наслідок, частішали сварки. Приблизно з жовтня 2018 року з відповідачем проживають окремо. За час наданого строку на примирення у позивачки не змінилася думка щодо розірвання шлюбу. Позивачка наполягає, що фактично, сім`я припинила своє існування, в подальшому збереження шлюбу буде суперечити моралі та не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Діти залишилися проживати разом із матір`ю та на їх утримання з відповідача стягнуто аліменти. Спір про поділ майна та проживання дітей - відсутній. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявив, що бажає зберегти сім`ю . Проте, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, незважаючи на його зусилля по примиренню. Сімейні відносини фактично припинено . Сторони погодили можливість спільного виховання дітей. Спору щодо поділу майна , визначення місця проживання та утримання дітей немає. З огляду на відносини, що склалися між подружжям, відповідач вважає, що шлюб підлягає розірванню, а в разі покращення відносин, сторони зможуть знову укласти шлюб та жити разом. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2004 року, про що 04 вересня 2004 року виконкомом Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області складено відповідний актовий запис № 28. Позивачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.4). За наданим до суду повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб актовим записом № 00023519897 від 29 липня 2019 року, 04 вересня 2004 року виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради м.Добропілля Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,номер актового запису 28(а.с.40-41). Подружжя мають неповнолітніх дітей: - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського райуправління юстиції у Донецькій області ,актовий запис № 06; - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18 листопада 2010 року виконкомом Іверської сільської ради Олександрівського району Донецької області ,актовий запис № 19; а.с. 7,8 Спору про поділ майна сторони не мають. Також узгоджене питання проживання дітей з матір`ю. З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в судовому порядку. Вирішуючи позов, суд зважає на те, що сторони не підтримують подружніх стосунків , проживають окремо певний час, вони уникають спілкування , їх сім`я фактично розпалася внаслідок відсутності взаєморозуміння . Крім того,наданий сторонам строк на примирення не сприяв збереженню шлюбу. Подружжя не мають наміру вживати заходів для збереження відносин, спільне майбутнє не планують. За таких обставин реальна перспектива збереження сім`ї втрачена. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За статтею 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України ,судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 704,80 грн., відповідно до квитанції № 0.0.1144885479.1 від 27 вересня 2018 року. Виходячи з обставин справи та встановивши ,що кожна із сторін певною мірою вплинула на обставили ,що призвели до розірвання шлюбу, з відповідача необхідно стягнути 50% сплаченого судового збору на користь позивачки.

Outcome: approved