Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про стягнення сплаченої суми виконавчого збору у розмірі 5865,29 гривень, посилаючись на наступні обставини. На підставі постанови Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ від 23.12.2008 року нею було сплачено у дохід держави виконавчий збір у розмірі 8708,75 гривень. Проте згідно рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 05 грудня 2013 року та ухвали того же суду від 06 березня 2014 року вказана постанова була скасована та стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби в місті Маріуполі Донецької області на її користь сплачену суму виконавчого збору у розмірі 2843,46 гривень. Однак, частина коштів у розмірі 5865,29 гривень, які були нею сплачені за вказаною постановою, що була скасована, їй досі не повернуто, у зв'язку з чим просить їх стягнути. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Додатково пояснив, що за вимогою державного виконавця позивачка сплатила у дохід держави виконавчий збір у розмірі 8708,75 гривень, але в подальшому в судовому порядку виконавчий документ було визнано таким, що не підлягає виконанню. Під час звернення з попереднім позовом про стягнення 2843,46 гривень, вимоги про стягнення 5865,29 гривень не заявлялися. Представник відповідача - Управління Державної казначейської служби у місті Маріуполі Донецької області у судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення, в яких зазначила, що Управління Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області жодним чином не порушувало прав та законних інтересів позивача, тож не може виступати відповідачем по справі, у зв'язку з чим просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача - Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки на час оплати судового збору виконавчий документ був чинним. Дослідивши пояснення сторін та надані письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 16.12.2008 року Приморським ВДВС Маріупольського МУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом: Виконавчим написом №1903 від 21.07.2008 року, виданим приватним нотаріусом [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь КС «Можливість» заборгованості у сумі 87087,50 гривень та боржнику надано 7-ми денний строк для добровільного виконання рішення з часу отримання даної постанови. Документальне підтвердження отримання [PERSON] зазначеної постанови - відсутнє. 23.12.2008 року Приморським ВДВС Маріупольського МУЮ була винесена постанова про стягнення з боржника [PERSON] виконавчого збору у сумі 8708,75 гривень при примусовому виконанні Виконавчого напису №1903 від 21.07.2008 року, виданого приватним нотаріусом, про стягнення з [PERSON] на користь КС «Можливість» заборгованості у сумі 87087,50 гривень. Згідно квитанції від 17.09.2009 року [PERSON] сплатила ГУДКУ у Донецькій області для Приморського відділу ДВС Маріупольського МУЮ 8708,75 гривень виконавчого збору. Згідно з листом Приморського ВДВС 17.09.2009 року [PERSON] перерахувала на депозитний рахунок Приморського ВДВС суму виконавчого збору у розмірі 8708,75 гривень, яка 28.09.2009 року була перерахована до Державного бюджету. 17.09.2009 року Приморським ВДВС Маріупольського МУЮ була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь КС «Можливість», у зв'язку з сплатою боргу та виконавчого збору в повному обсязі. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28 листопада 2011 року було задоволено позов [PERSON] до КС «Можливість» та визнано таким, що не підлягає виконанню Виконавчий напис №1903 від 21.07.2008 року, виданий приватним нотаріусом, про стягнення з [PERSON] на користь КС «Можливість» заборгованості у сумі 87087,50 гривень. Рішенням суду встановлено, що у нотаріуса не було підстав вважати безспірним розмір розрахованого боргу. Рішення набуло чинності 09.12.2011 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 05 грудня 2012 року було задоволено позов [PERSON] до КС «Можливість» про стягнення зайво сплаченої суми за договором споживчого кредиту. З КС «Можливість» на користь [PERSON] стягнуто 28434,48 гривень. Рішенням суду встановлено, що на час розірвання кредитного договору з 03 березня 2008 року заборгованість за кредитом складала 58652,95 гривень. Оскільки [PERSON] сплатила на користь КС «Можливість» грошову суму у розмірі 87087,50 гривень, яка була помилково нарахована, то відповідач повинен повернути грошові кошти у розмірі 28434,48 гривень (87087,93 гривень - 58652,95 гривень). Рішення набуло чинності 15.04.2013 року. Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 05 грудня 2013 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Приморського ВДВС, а саме скасовано постанову державного виконавця від 23.12.2008 року та з відповідача стягнуто сплачену суму виконавчого збору у розмірі 2843,46 гривень та судовий збір у сумі 230 гривень. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 06 березня 2014 року за заявою [PERSON] було змінено спосіб виконання рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 05 грудня 2013 року, оскільки рішення про стягнення коштів з державного або місцевого бюджету виконуються органами Державного казначейства України, а саме вирішено визначити способом виконання рішення - стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби в місті Маріуполі Донецької області на користь [PERSON] сплачену суму виконавчого збору у розмірі 2843,46 гривень та судовий збір у сумі 230 гривень. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно із ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Враховуючи, що вказаними вище рішеннями судів встановлено: по-перше, безпідставність нарахування заборгованості у розмірі 87087,50 гривень; по-друге, виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, визнаний таким, що не підлягає виконанню; по-третє, скасована постанова державного виконавця від 23.12.2008 року про стягнення з боржника [PERSON] виконавчого збору у сумі 8708,75 гривень; по четверте, нарахована сума судового збору була оплачена позивачкою та в подальшому частково повернута у розмірі 2843,46 гривень, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення на її користь суми у розмірі 5865,29 гривень. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що у відповідності до статті 1212 ЦК України на користь позивачки підлягають стягненню з державного бюджету грошова сума 5865,29 гривень - безпідставно отриманий виконавчий збір, а формулювання вимоги про стягнення вказаної суми з Приморського ВДВС викладено некоректно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved