Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину до досягнення нею трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 29.01.2015 року сторони уклали шлюб, під час якого народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначила, що на даний час відносини між нею та відповідачем по справі припинені, у зв`язку із відсутністю порозуміння з господарських та побутових питань, внаслідок чого вони проживають окремо, жодних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. [PERSON] вказала, що наразі до Оріхівського районного суду Запорізької області поданий позов про розірвання шлюбу. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач в свою чергу коштів на утримання дитини не надає, нічого не купує, не приймає участі в її житті, у зв`язку із чим позивачка і вимушена звернутися до суду із даним позовом. Посилаючись на все викладене вище та на ст. ст. 180, 182, ч. 1 ст. 192 СК, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , відповідний актовий запис №46 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрованим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідний актовий запис №356 (а.с. 6). Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є законними, обґрунтованими, підтвердженими документально та такими, що визнані відповідачем. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 179, 180 - 182, 184, 191 СК України, та

Outcome: approved