Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського строкового вкладу, посилаючись на те, що 27 січня 2014 року вона уклала з Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» договір-заяву № 300131/4576/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) строком на 370 днів в національній валюті. Відповідно до умов договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв у неї кошти на вкладний рахунок № 2635.2.163115.002 в сумі 28592,08 гривні на строк з 27 січня 2014 року по 01 лютого 2015 року. Відповідно до п. 2 договору-заяви, банк нараховує відсотки вкладнику на вклад за ставкою 18,5 % річних. Нараховані проценти зараховуються позивачу на рахунок відкритий у банку № 2638.5.163115.002. На виконання умов договору позивачкою 27.01.2014 року було внесено на депозитний рахунок кошти в розмірі 28592,08 гривень. 27 січня 2014 року позивачка подала письмову заяву до відділення банку №68 про повернення 01.02.2015 року вкладу, згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) № 300131/4576/370-14 відкритого 27.01.2014 року. За час користування коштами вкладу за період з 27 січня 2014 року по 01 лютого 2015 року відповідачем було нараховано відсотки в розмірі 5320,32 гривень. Однак, з дня закінчення строку депозиту, а саме: 01.02.2015 року відповідач повернув позивачці лише частину вкладу в розмірі 10000 гривень. Станом на 20.04.2015 року відповідач не повернув позивачці кошти згідно договору. Залишок не повернутих коштів за договорм владу разом з депозитом та відсотками за користування ним складає 23912,40 гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила стягнути з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», код банку 300131, ЄДРПОУ 09807856, к/р 32001170801, МФО 321024, 04050, м. Київ, вул. Артема , 60: за договором-заяви № 300131/4576/370-14 від 27 січня 2014 року суму вкладу та нараховані відсотки в розмірі 23912,40 гривень та витрати на правову допомогу. Представник позивачки позов підтримав, просив задоволити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, судом приймались міри щодо повідомлення його про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується судовими повідомленнями. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 січня 2014 року позивачка уклала з відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» договір-заяву № 300131/4576/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті Відповідно до умов цього договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв у нього кошти в національній валюті в сумі 28592,08 гривень, зі сплатою процентів. Відповідно до п. 2 договору-заяви, банк нараховує відсотки вкладнику на вклад за ставкою 18,5 % річних. Нараховані проценти зараховуються позивачці відкритий у банку № 2638.5.163115.002. 27 січня 2014 року позивачка звернулася до відділення банку №68 з письмовою заявою про повернення 01.02.2015 року вкладу, згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) № 300131/4576/370-14 відкритого 27.01.2014 року. Станом на 20.04.2015 року відповідачем позивачці не повернуто кошти згідно више вказаного договору. Залишок не повернутих коштів за договорм владу разом з депозитом та відсотками за користування ним складає 23912,40 гривень. Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», яке затверджено постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003 р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Ст. 1058 ч.1 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Разом з тим, як вбачається зі змісту вищевказаного договору про банківський строковий вклад, укладений між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», його умовами не передбачено пред'явлення Банком будь-яких додаткових вимог при поверненні депозитів. Оскільки, згідно вимог ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Частиною 5 ст. 1061 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок Банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Таким чином, відповідач - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» своєю відмовою у поверненні банківського вкладу та процентів порушив вимоги ст.ст. 1058, 1060, 1061, 1074 Цивільного кодексу України, які не допускають обмежень прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню. Таким чином з відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» необхідно стягнути на користь позивачки за договором-заявою № 300131/4576/370-14 відкритого 27.01.2014 року суму вкладу та нараховані відсотки в розмірі 23912,40 гривень. Відповідно до умов депозитного договору, а також п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами ЦК України. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка при подачі позову до суду, звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судовий збір відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача в сумі 243,60 гривні. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У даній справі правову допомогу позивачці надавав [PERSON] відповідно до договору про надання правової допомоги від 20.04.2015 року. [PERSON] надавав позивачці правові послуги у виді представництва її інтересів в Нетішинському міському суді. За правову допомогу позивачка сплатила йому 720 гривень за підготовку позовної заяви до Нетішинського міського суду та 160 гривень за участь в судовому засіданні Нетішинського міського суду, що підтверджується актом прийомки виконаних робіт від 13.05.2015 року. Враховуючи те, що позовні вимоги позивачки задоволено, з відповідача на її користь слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 880 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved