Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3500 грн. матеріальної та 2000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином, а всього 5500 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2012 р. відповідача [PERSON] засуджено за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі за скоєння відкритого викрадення її майна. Зокрема, відповідач в кінці серпня 2011 р. по вул.Максимовича, 4 в м.Львові із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я, штовхнув її бік, від чого вона втратила рівновагу та впала, а він зірвав з неї ланцюжок та викраденим з місця події скрився, спричинивши матеріальної шкоди на суму 3500 грн. Ні викраденого майна, ні його вартості відповідач до цього часу їй не повернув. Крім цього, таке відкрите викрадення її майна завдало їй, крім матеріальної шкоди, ще й відчутної моральної шкоди, яка полягала у тому, що вона пережила стрес, моральні страждання, переживання від дій злочинця, пов'язаних з пропажею її ювелірного виробу та викликів її в міліції, в суд. Через це викрадення вона й досі переживає нервові моральні страждання. Пограбування залишило в неї великий страх, який відсуває й досі. Моральну шкоду відчуває ще й через байдужість відповідача, який і не збирається добровільно відшкодовувати їй завдану шкоду, через що змушена звертатися до суду. З його вини змінився її ритм життя, погіршилося самопочуття. Просить відшкодувати моральну шкоду, завдану злочином внаслідок порушення її прав, яку оцінює в 2000 грн. Під час судового розгляду вищевказаної кримінальної справи цивільний позов не розглядався. У судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач, який відбуває покарання у Львівській виправній колонії УДПС України у Львівській області (№30), в порядку ч.6 ст.76 ЦПК України надано суду письмове пояснення на позов, в якому зазначає, що на даний час не має можливості сплатити позов позивачці, оскільки не одержує жодних доходів із-за відсутності роботи, за наявності доходів ним матеріальну та моральну шкоду позиваці буде відшкодовано. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2012 р. (справа №1319/7292/2012) відповідача [PERSON] визнано винним по ст.186 ч.2 КК України та призначено покарання 4 роки позбавлення волі. Даним вироком встановлено, що відповідач внаслідок відкритого викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, викрав у позивачки золотий ланцюжок, спричинивши останній матеріальної шкоди на суму 3500 грн. Цивільний позов при розгляді кримінальної справи не розглядався. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. У ч.1 ст.1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, враховуючи встановлені вироком суду обставини та фактичне визнання відповідачем розміру матеріальної шкоди, позов в частині стягнення в розмірі 3500 грн. підлягає до задоволення. За умовами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу ч. 1, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз*яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., під моральною шкодою слід розуміти втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З врахуванням матеріалів справи та доводів позивача, судом встановлено, що позивачу було дійсно завдано моральну шкоду, яка полягала в моральних стражданнях, пов»язаних із вчиненням злочину. Таким чином, суд вважає, що заявлена моральна шкода в розмірі 2000 грн. підставна та підлягає до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України та враховуючи, що позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при звернені до суду з даними вимогами, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.23, 1166, 1167, 1177 ЦК України та

Outcome: approved