Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі 3000 грн. щомісяця на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем одружилися 10.08.2011 року. У шлюбі народилося двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богородчанського районного суду від 29 грудня 2020 року шлюб між ними розірвано. Неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно кошти для утримання дітей не надає. Самостійно забезпечити їх всім необхідним вона не може. Вважає, що відповідач як батько зобов`язаний брати участь в забезпеченні належних умов життя і розвитку дітей. Також просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 800 грн. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав, змінила спосіб стягнення аліментів та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав у зміненому вигляді та пояснив, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку, також не заперечив проти стягнення судових витрат за надання правничої допомоги. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7-8), які на даний час є неповнолітніми, проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітніх дітей позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав вимоги позову, а підстав для відмови у прийнятті його визнання немає, то суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved