overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, у якому просила визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 серпня 1993 р.. Відповідачі зареєстровані у даній квартирі, однак з 2005 року не проживають в ній без поважних причин, комунальні платежі не сплачують, в утриманні житла участі не беруть. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у наданій письмовій заяві зазначила про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за їх відсутності від відповідачів до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11.08.1993р. (а.с. 10-11,12). Відповідачі не є власниками квартири, зареєстровані у квартирі як члени сім'ї власника, але не проживають у вказаній квартирі з 2005 року без поважних причин, що підтверджується актом, складеним депутатом Гірської міської ради Косенко Н.Ф. у присутності свідків [PERSON], [PERSON] від 14.09.2018 року (а.с.13). Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вселившись до спірної квартири, відповідачі набули право користування цим житлом, як члени сім'ї власника. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачі не проживають у зазначеній квартирі з 2005 року, тобто понад один рік. Відповідачами не надано суду доказів на підтвердження поважності причин не проживання у приміщенні. Оскільки між позивачем та відповідачами відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідачів у квартирі понад один рік, не надано доказів щодо наявності поважних причин такої відсутності, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, у якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником вказаного будинку на підставі рішення Первомайського міського суду від 27.10.2010р. Відповідач зареєстрована у даному будинку, однак з 2014 року не проживає в ній без поважних причин. Позивачка в судове засідання не з'явилася, у наданій до суду заяві зазначила про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 12.11.2010р. (а.с.9). Відповідачка не є власником квартири, зареєстрована у квартирі як член сім'ї власників, але не проживає у вказаній квартирі з 2014 року без поважних причин, що підтверджується актом, складеним депутатом Гірської міської ради Подтуркіним С.Г. у присутності свідків [PERSON], [PERSON] від 18.09.2018 року (а.с.10). Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вселившись до спірної квартири, відповідач набув право користування цим житлом, як член сім'ї власника. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка не проживає у зазначеній квартирі з 2014 року, тобто понад один рік. Відповідачкою не надано суду доказів на підтвердження поважності причин не проживання у приміщенні. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідача у квартирі понад один рік, не надано доказів щодо наявності поважних причин такої відсутності, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, у якому просила визнати сина [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 41 по вулиці Новий Зубок у місті Золоте Попаснянського району Луганської області. В обґрунтування позову послалася на те, що вона є наймачем житла, розташованого за адресою:вул. Новий Зубок №41, м. Золоте Попаснянського району Луганської області. Це житло позивачка отримала разом зі своїм чоловіком [PERSON], який помер 02.10.2006 року. У 2001 році у цьому будинку зі згоди [PERSON] та [PERSON], був зареєстрований їх син [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2002 року, [PERSON] виселився, однак при цьому він не знявся з реєстрації за вказаною адресою. Реєстрація [PERSON] у будинку, наймачем якого є [PERSON], створює перешкоди позивачці в оформленні субсидії на житлово комунальні послуги, також вона змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до законодавства, про причину неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило,тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є наймачем житла, розташованого за адресою:вул. Новий Зубок №41, м. Золоте Попаснянського району Луганської області. Будинок є комунальною власністю, що підтверджується довідкою від 14.11.2016 р. (а.с.29) Відповідач не проживає у будинку з 2002 року без поважних причин, що підтверджується актом депутата Золотівської міської ради, складеному за участю сусідів (а.с.8). Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Так як у судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у будинку без поважних причин більше тринадцяти років, вселитися до будинку не намагався, враховуючи, що суду не надано доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача у будинку, то відповідно до ст. 71 ЖК України, наявні підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, у якому просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування позову послалася на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.05.2009 року, та від спільного подружнього життя мають двох малолітніх дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, надала пояснення, аналогічні викладеному в заяві, доповнивши, що малолітній син страждає захворюванням, внаслідок якого вона не може його залишити на інших осіб, а тому не може працевлаштуватися. Будь-яких доходів через це не має. Потребує від відповідача аліментів саме у вказаному розмірі. Представник позивачки позов підтримав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно. Про наслідки визнання позову попереджений. Згідно з ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.05.2009 Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Від спільного подружнього життя мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження яких вказано відповідача. Малолітні діти перебувають на утриманні матері. Сторони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. ст. 180, 182 СК України підстави для стягнення аліментів, розмір аліментів є обґрунтованим, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеозначеним позовом, в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти, в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття і посилається на те, що відповідач не виконує свого обов'язку по утриманню дитини, а вона одноосібно не спроможна належним чином його утримувати. Відповідач будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Заперечення на позов не подавав. В попередньому судовому засіданні позов визнавав, погоджувася сплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому позивачкою розмірі. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з 01.06.2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO]. [PERSON] проживає з сином окремо від відповідача та одноосібно несе витрати на утримання малолітнього. Позивачка заявила вимогу про отримання аліментів на дитину у встановленому законом порядку. Відповідач визнав, що добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак погоджується сплачувати аліменти на його утримання за рішенням суду у визначеному позивачкою розмірі. Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності суд вважає, що є законні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, так як позивачка звільнена від сплати такого.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача, в якій зазначає, що 02 травня 2009 року було зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного проживання сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейне життя не склалося, в зв'язку з різними поглядами на життя, втрати поваги одне до одного, шлюб носить формальний характер. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяву в якій просить слухати справу без її присутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, про що свідчать відправлені в його адресу СМС повідомлення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 02 травня 2009 року , виконкомом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданим 02 травня 2009 року , виконкомом Української міської ради Обухівського району Київської області. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі спільно не ведуть домашнє господарство та не мають на меті створювати сім'ю, шлюб носить формальний характер, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд вважає за необхідне при реєстрації розірвання шлюбу покласти затрати на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача, в якій зазначає, що 03 жовтня 2008 року було зареєстровано шлюб між сторонами. З відповідачем сімейне життя не склалося, в зв'язку з різними поглядами на життя, втрати поваги одне до одного, шлюб носить формальний характер. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяву в якій просить слухати справу без її присутності, позовні вимоги підтримують та не заперечує щодо винесення заочного рішення, просить при розірванні шлюбу залишити їй призвіще [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про отримання повідомлення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 03 жовтня 2008 року, Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Київ з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1881, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданим 03 жовтня 2008 року, Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Київ з державним центром розвитку сім'ї . Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі спільно не ведуть домашнє господарство та не мають на меті створювати сім'ю, шлюб носить формальний характер, сокільки сторони проживають окремо, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд вважає за необхідне при реєстрації розірвання шлюбу покласти затрати на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача, в якій зазначає, що 05 лютого 1994 року було зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного проживання сторони мають двох дітей доньку - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейне життя не склалося, в зв'язку з різними поглядами на життя, втрати поваги одне до одного, шлюб носить формальний характер. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяву в якій просить слухати справу без її присутності, позовні вимоги підтримують та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, про що свідчать відправлені в його адресу СМС повідомлення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 05 лютого 1994 року , Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 11 жовтня 1994 року , Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі спільно не ведуть домашнє господарство та не мають на меті створювати сім'ю, шлюб носить формальний характер, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд вважає за необхідне при реєстрації розірвання шлюбу покласти затрати на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача, в якій зазначає, що 05 травня 1984 року було зареєстровано шлюб між стопраними. З відповідачем сімейне життя не склалося, в зв'язку з різними поглядами на життя, втрати поваги одне до одного, шлюб носить формальний характер. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяву в якій просить слухати справу без її присутності, позовні вимоги підтримують та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, про що свідчать відправлені в його адресу СМС повідомлення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 05 травня 1984, Деліївською сільською радою Галицького району відділу ЗАГС Івано-Франківської області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] виданим 05 травня 1984, Деліївською сільською радою Галицького району відділу ЗАГС Івано-Франківської області. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі спільно не ведуть домашнє господарство та не мають на меті створювати сім'ю, шлюб носить формальний характер, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сім'ю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд вважає за необхідне при реєстрації розірвання шлюбу покласти затрати на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача, в якій зазначає, що 08 грудня 2007 року було зареєстровано шлюб між сторонами. Від сумісного проживання в сторін є малолітня донька Кіра,[INFO] та донька Анна, 27.03 [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. З відповідачем сімейне життя не склалося, в звязку з різними поглядами на життя, втрати поваги одне до одного, шлюб носить формальний характер, оскільки відповідач не проживає з сім'єю більше двох років. У звязку з наведеним позивачка просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву в якій просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення. При розірву ванні шлюбу просить залишити їй призвіще [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 08 грудня 2008 року реєстрації шлюбу відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьк, актовий запис № 807, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-НО № 110690 виданим 08 грудня 2008 року реєстрації шлюбу відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьк. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі спільно не ведуть домашнє господарство та не мають на меті створювати сімю, шлюб носить формальний характер, оскільки сторони проживають окремо, тому суд приходить до висновку, що зберегти вказану сімю не можливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд вважає за необхідне при реєстрації розірвання шлюбу покласти затрати на відповідача.

Outcome: approved