Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, та ставить вимогу про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі зареєстрованому між ними 14.02.1976 року за актовим записом № 27 у відділі держаної реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції, Закарпатської області. За час спільного проживання у них народилося шестеро дітей, четверо з яких досягли повнолітнього віку. Неповнолітні діти сторін: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] перебувають на утриманні та вихованні позивачки. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач зловживає спиртними напоями, в стані алкогольного сп'яніння ображає позивачку та дітей, влаштовує сварки. Відповідач матеріально сім'ю не утримає, ніякої допомоги не надає. Рішенням Хустського районного суду від 01.12.2006 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Однак, на сьогоднішній день, ця сума настільки не значна, що позивачці важко утримувати та належно забезпечувати дітей. Крім того, син [PERSON] є інвалідом та потребує особливого догляду та харчування. Відповідач отримує пенсію, а також працює офіційно та отримує стабільний заробіток. Позивачка самостійно не в змозі утримувати та належним чином забезпечувати дітей, тому просила суд шлюб між ними розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 900 грн. щомісячно до досягнення ними повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити оскільки розмір аліментів які стягаються з відповідача не відповідають мінімальному розміру аліментів, віковій категорії дитини та її потребам. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він отримує мінімальну пенсію, але він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей. Щодо розірвання шлюбу відповідач заперечує. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.02.1976 року, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Дана обставина стверджена в судовому засіданні оглянутими копіями свідоцтва про реєстрацію шлюбу між сторонам та свідоцтв про народження дітей. Судом вживалися заходи для збереження шлюбу між сторонами, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей шляхом надання їм строку на примирення. Після закінчення такого терміну взаємовідносини між сторонами не змінилися і на далі позивака просила вирішувати питання про розірвання шлюбу. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає примирення та відновлення шлюбних відносин з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Рішенням Хустського районного суду від 01.12.2006 року на відповідача покладено обов'язок сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей по 200 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повнолітнього віку. В судовому засіданні з оглянутих доказів встановлено, що, син сторін - [PERSON] [INFO] є інвалідом з дитинства. Також при розгляді даної справи з позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що відповідач отримує пенсію, крім того має постійне місце праці та отримує стабільну заробітну плату, а тому питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 183 СК України, визначивши розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, частково задовольнивши позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей. Таким чином, суд, оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, дійшов до висновку що позивачка правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача з посиланням на ст.ст. 180, 192 СК України, виходячи з того, що відповідач зобов'язаний забезпечити утримання своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином матеріально не забезпечує неповнолітніх дітей, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача, який офіційно працює та отримує стабільний дохід, інших утриманців не має, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму до досягнення ними повноліття. Судові витрати по справі, підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial