Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтувала його тим, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.04.2011 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15.03.2011 року та до повноліття дитини. Проте, відповідачем сплата аліментів проводилась нерегулярно, внаслідок чого виникла заборгованість по виплаті аліментів за період з 15.03.2011 року по 05.06.2016 року в розмірі 20\~277 грн. 40 коп. Таким чином, з вказаної суми виникла пеня за несвоєчасну виплату аліментів в сумі 57\~063 грн. 14 коп. Позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що розрахунок заборгованості позивачкою проведено неправильно. Представник 3-ї особи пояснила, що видала довідку розрахунок заборгованості позивачці [PERSON]., розрахунок пені по сплаті аліментів не входить до її компетенції. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької від 07 квітня 2011 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь[PERSON] аліменти на утримання утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15.03.2011 року та до повноліття дитини (а.с. 9). Також судом встановлено, що виконавчий лист № 2-2058/2011 р., виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області, був предявлений до виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції. За змістом ст.196 СК України за прострочення сплати аліментів встановлена спеціальна форма відповідальності платника, яка спрямована на певну компенсацію одержувачу аліментів його витрат і має необхідний стимулюючий, превентивний вплив на особу, що порушила свої аліментні обовязки, крім того, стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення майнових прав дитини. Відповідно до довідки\~\~ головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Маріуполя № В-19 від 16.05.2017 року, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за виконавчим листом № 2-2058/2011 р., виданим 15.04.2011 року, по сплаті аліментів на утримання неповнолітньоїдоньки [PERSON], [INFO] за період з 15.03.2011 року по 05.06.2016 року становить 20 277 грн. 40 коп. (всього нараховано за період з 15.03.2011 року по 05.06.2016 року 38\~029 грн. 00 коп. сплачено 17\~751 грн. 60 коп. заборгованість 20 277 грн. 40 коп.), (а.с. 32). Суд бере за основу саме цю довідку державного виконавця, оскільки в ній відображена заборгованість за аліментами, а також суми які щомісяця нараховувалися та сплачувалися відповідачем. Відповідно до ст.179 ч.1 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, на аліментні грошові зобовязання, що виникли з рішення суду, в силу ч.5 ст.11 ЦК України поширюються загальні положення про зобовязання, встановлені розділом першим книги пятої Цивільного кодексу України. Так, згідно ст.ст.526, 530, 610, 612 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до рішення суду. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Верховний Суд України в постанові від 02 листопада 2016 року у справі № 6- 1554цс16 висловив наступну правову позицію, яка згідно із ст. 3607 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України: «Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).» При цьому Верховний Суд України відступив від правової позиції щодо застосування ч. 1 ст. 196 СК України, викладеної у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (справа № 6-81цс13) та 01 жовтня 2014 року (справа № 6-149цс14). Розраховуючи розмір неустойки (пені) відповідно до вимог ст.196 СК України, суд виходить з того, що розрахунок проводиться відповідно до формули:заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Таким чином судом проведено наступний розрахунок пені. ПеріодНарахо-ваноСплаченоКол-во днівСума пені 15.03.2011 р. по 31.03.2011 р.5900,001694 грн. 40 коп. 01.04.2011 р. по 30.04. 2011 р.5900,0030177 грн. 00 коп. 01.05.2011 р. по 31.05.2011 р.590800, 0031Пеня не нараховувалась 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р. 590600,0030Пеня не нараховувалась 01.07.2011 р. по 31.07.2011 р. 5900,0031182 грн. 90 коп. 01.08.2011 р. по 31.08.2011 р.5901200,0031Пеня не нараховувалась 01.09.2011 р. по 30.09.2011 р.590300,0030177 грн. 00 коп. 01.10.2011 р. по 31.10.2011 р.5900,0031182 грн. 90 коп. 01.11.2011 р. по 30.11.2011 р. 5900,0030177 грн. 00 коп. 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р.5900,0031182 грн. 90 коп. 01.01.2012 р. по 31.01.2012 р.7650,0031237 грн. 15 коп. 01.02.2013 р. по 29.02.2012 р.7650,0029221 грн. 85 коп. 01.03.2012 р. по 31.03.2012 р. 7650,0031237 грн. 15 коп. 01.04.2012 р. по 30.04.2012 р.7650,0030229 грн. 50 коп. 01.05.2012 р. по 31.05.2016 р.7650,0031237 грн. 15 коп. 01.06.2012 р. по 30.06.2012 р.7650,0030229 грн. 50 коп. 01.07.2012 р. по 31.07.2012 р.7650,0031237 грн. 15 коп. 01.08.2012 р. по 31.08.2012 р.7650,0031237 грн. 15 коп. 01.09.2012 р. по 30.09.2012 р.7650,0030229 грн. 50 коп. 01.10.2012 р. по 31.10.2012 р.7650,0031237 грн. 15 коп. 01.11.2012 р. по 30.11.2012 р.7650,0030229 грн. 50 коп. 01.12.2012 р. по 31.12.2012 р.7650,0031237 грн. 15 коп. 01.01.2013 р. по 31.01.2013 р.8600,0031266 грн. 60 коп. 01.02.2013 р. по 28.02.2013 р.8600,0028240 грн. 80 коп. 01.03.2013 р. по 31.03.2013 р.8600,0031266 грн. 60 коп. 01.04.2013 р. по 30.04.2013 р.8600,0030258 грн. 00 коп. 01.05.2013 р. по 31.05.2013 р.8600,0031266 грн. 60 коп. 01.06.2013 р. по 30.06.3013 р.8600,0030258 грн. 00 коп. 01.07.2013 р. по 31.07.2013 р.8600,0031266 грн. 60 коп. 01.08.2013 р. по 31.08.2013 р.8600,0031266 грн. 60 коп. 01.09.2013 р. по 30.09.2013 р.8600,0030258 грн. 00 коп. 01.10.2013 р. по 31.10.2013 р.8600,0031266 грн. 60 коп. 01.11.2013 р. по 30.11.2013 р.8600,0030258 грн. 00 коп. 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р.8600,0031266 грн. 60 коп. 01.01.2014 р. по 31.01.2014 р.8600,0031266 грн. 60 коп. 01.02.2014 р. по 28.02.2014 р.385,800,0028108 грн. 02 коп. 01.03.2014 р. по 31.03.2014 р.385,800,0031119 грн. 60 коп. 01.04.2014 р. по 30.04.2014 р.385,800,0030115 грн. 74 коп. 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р.385,800,0031119 грн. 60 коп. 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р.385,800,0030115 грн. 74 коп. 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р.385,800,0031119 грн. 60 коп. 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р.385,800,0031119 грн. 60 коп. 01.09.2014 р. по 30.09.2014 р.385,800,0030115 грн. 74 коп. 01.10.2014 р. по 31.10.2014 р.385,800,0031119 грн. 60 коп. 01.11.2014 р. по 30.11.2014 р.385,800,0030115 грн. 74 коп. 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р. 385,800,0031119 грн. 60 коп. 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р.459400,0031142 грн. 29 коп. 01.02.2015 р. по 28.01.2015 р. 459400,0028128 грн. 52 коп. 01.03.2015 р. по 31.03.2015 р. 459400,0031142 грн. 29 коп. 01.04.2015 р. по 30.04.2015 р.459400,0030137 грн. 70 коп. 01.05.2015 р. по 31.05.2015 р. 459400,0031142 грн. 29 коп. 01.06.2015 р. по 30.06.2015 р. 459500,0030Пеня не нараховувалась 01.07.2015 р. по 31.07.2015 р.459600,0031Пеня не нараховувалась 01.08.2015 р. по 31.08.2017 р.459600,0031Пеня не нараховувалась 01.09.2015 р. по 30.09.2017 р.459600,0030Пеня не нараховувалась 01.10.2015 р. по 31.10.2015 р.459600,0031Пеня не нараховувалась 01.11.2015 р. по 30.11.2015 р. 459600,0030Пеня не нараховувалась 01.12.2015 р. по 31.12.2015 р.459500,0031Пеня не нараховувалась 01.01.2016 р. по 31.01.2016 р. 459500,0031Пеня не нараховувалась 01.02.2016 р. по 29.02.2016 р.459500,0029Пеня не нараховувалась 01.03.2016 р. по 31.03.2016 р.4591000,0031Пеня не нараховувалась 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р.4590,0030Пеня не нараховувалась 01.05.2016 р. по 31.05.2016 р. 45950031Пеня не нараховувалась 01.06.2016 р. по 05.06.2016 р.76,5050005Пеня не нараховувалась Всього нараховано 38\~383 грн. 30 коп.Всього сплачено: 12\~200 грн. Всього сума пені складає: 9\~361 грн. 27 коп. за період з 15.03.2011 року по 05.06.2016 року. Розрахунок суми пені, проведений позивачкою в уточненій позовній заяві (а.с.28-29, 30-31), представником відповідача спростовано. Відповідно до даного розрахунку неустойка складає 57 063,14 грн. Розрахунок суми пені, проведений представником відповідача складає 6163 грн. 07 коп. Перевіривши правильність цих обчисленнь, суд не погоджується з наданими позивачкою та представником відповідача розрахунками. Також суд бере до уваги те, що сума пені розрахована судом, не перевищує суму заборгованості за аліментами, а навпаки є значно меншою суми заборгованості тому вважає можливим її не зменшувати, та залишити в сумі згідно розрахунку суду 9\~361 грн. 27 коп. \~\~\~\~\~\~ Отже, розглянувши цивільну справу на підставі поданих сторонами доказів та в межах заявлених позивачкою вимог, оцінивши подані та досліджені докази у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідач частково сплачує аліменти, та той факт, що розмір неустойки не перевищує розмір заборгованості по аліментах, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення пені за невиплату аліментів в сумі 9\~361 грн. 27 коп. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір у сумі\~ 731 грн. 29 коп, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 9\~361 грн. 27 коп.*100% : 57\~063 грн. 14 коп. ціни позову = 16,4 %), тобто 16,4 % від ціни позову (16,4% * 731 грн. 29 коп. : 100%), що складає 119 грн. 93 коп. Відповідно до ст. 4 ч.2 п.1 пп 1 ЗУ «Про судовий збір» при подачі позовної заяви майнового характеру яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 640 грн. Таким чином з розрахунку суми судового збору стягненню підлягає 119 грн. 93 коп., що менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тому суд стягує в відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 640 грн, що є 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Outcome: partial