Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони проживають окремо. Позивачці одній матеріально важко утримувати дочку. Відповідач має нерегулярний дохід, працює неофіційно. Добровільно допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що їй одній важко утримувати дитину, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте має таку можливість, він неофіційно працює в м.Києві та має відповідний дохід, вважає що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі зазначеному у позовній заяві. Вона працює пекарем, однак її заробітної плати не вистачає на її утримання та утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не може сплачувати аліменти вказані позивачкою у позовні заяві в розмірі 1500 грн., може сплачувати аліменти у розмірі 600 грн., так як на даний час він не працює, доходів не отримує, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, проживає з батьками, будь-якого майна немає. Суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст.182 ч.1 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Згідно із ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 03.08.2013 року виконавчим комітетом Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за актовим записом №03 (а.с.3). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки виконкому Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 30.11.2016 року до складу сім'ї [PERSON] входять: мати [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Чоловік [PERSON], 1993 року зареєстрований, але не проживає (а.с.7). Згідно довідки відділу статистики у Жмеринському районі, заробітна плата по Жмеринському районі за січень-вересень 2016 року становила 3140 грн.(а.с.8). Позивачка [PERSON] працює в ФОП [PERSON] на посаді пекаря з 04.11.2016року по теперішній час і її щомісячна заробітна плата становить 1450 грн.(а.с.9) Відповідач [PERSON] офіційно не працює (а.с.26-27), не перебуває на обліку в Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості (а.с.29), проживає разом з батьками та братами, земельної ділянки та нерухомого майна немає (а.с.28). При визначенні розміру аліментів судом враховано, що позивачка працює, наполягає на стягненні аліментів в твердій грошовій сумі. Стан здоров'я платника аліментів задовільний, інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього не має. Судом враховано те, що відповідач не має постійного місця роботи, тобто його дохід є нерегулярним та мінливим, є працездатною людиною, може працювати, він згоден надавати матеріальну допомогу на дитину. Суд частково приймає заперечення відповідача в частині того, що він не може сплачувати аліменти вказані позивачем у позовній заяві, однак розмір який згоден платити відповідач, а саме 600 грн. є не достатнім для забезпечення необхідних умов життя дитини і буде суперечити її інтересам, виходячи із встановлених обставин справи. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов'язаний та може надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є обґрунтованою, достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини на даний час. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, буде гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст.155 СК України. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial