Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові вказувала, що 16.09.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Шрамківської селищної ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] В їхній родині часто виникають сварки та непорозуміння, припинення яких можливе тільки розірванням шлюбу. Вважає, що відносини з відповідачем негативно впливають на дитину. Тривалий час шлюбні стосунки між ними фактично припинені. На примирення вона не згідна. Подальше перебування в шлюбі тільки ускладнить становище. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, добровільно виконувати аліментні зобовязання не бажає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, проти запропонованого примирення відмовилася категорично, пояснивши що примирення неможливе оскільки відповідач до неї погано ставиться, застосовує щодо неї насильство, через що вона зверталася в поліцію та подавала позов про розлучення, який забрала з суду. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, вважає примирення можливим. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що між сторонами по справі 16.09.2006 року було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Шрамківської селищної ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 12. З письмових та усних пояснень позивачки вбачається, що шлюб розпався через сварки і непорозуміння, насильство з сторони відповідача, разом вони не проживають, на примирення позивач не згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відтак, подальше перебування у шлюбі позивача без її волевиявлення суперечитиме її інтересам, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. З цих підстав, доводи відповідача про можливість збереження шлюбу суд відхиляє. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. З пояснень позивача, батько дитини не приймає участі в її утриманні та вихованні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони інших утриманців не мають, сторони та дитина здорові, заробітна плата матері складає 5500 грн., батька 1700 грн. Дані факти сторонами не оспорюються. Таким чином, заявлений позивачкою розмір аліментів суд вважає обґрунтованим і таким, що відповідатиме інтересам дитини. Судові витрати, відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача та держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved