Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 серпня 2013 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 494. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказала, що проживала однією сімєю з відповідачем нетривалий час до 2016 року, після чого шлюбні відносини було фактично припинено. Зазначила, що з [PERSON] не проживають як одна родина, спільне життя у них не склалося, шлюб фактично розпався і на примирення вона не згодна ні за яких обставин. Також, повідомила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, у звязку з чим просила шлюб розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати. Позивачка в судове засідання не зявилася, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який вважається таким, що повідомлений про розгляд справи належним чином та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 16 серпня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 494 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження [PERSON]. У зазначеному шлюбі народилася спільна дитина син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 1061 від 21 жовтня 2015 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивача та відповідача. Судом встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання дитини та поділ майна відсутні. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір про майно відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved