Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , від яких у них народилась спільна донька, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою в [ADDRESS] . [PERSON] самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Натомість відповідач участі у виховані та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, чим фактично чинить перешкоди позивачці у здійснені нею заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини її фізичний та моральний розвиток. Так позивачка має намір вивезти доньку для відпочинку та оздоровлення до дідуся та бабусі у с. Краснопілля Старобешівського району Донецької області. Згідно із уточненими позовними вимогами [PERSON] просила суд надати їй дозвіл без згоди та супроводу батька, відповідача, на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON] на тимчасово окуповану територію Донецької області, до с. Краснопілля Старобешівського району Донецької області, у супроводі матері [PERSON] або уповноваженою нею особою, для відвідування діда та баби строком з 31 травня 2020 року до 1 грудня 2020 року. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність. Представник 3-ї особи у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за відсутності представника органу опіки та піклування, заперечуючи при цьому проти задоволення заявлених вимог, оскільки виїзд дитини на тимчасово непідконтрольну територію Донецької області позбавить дитину контролю з боку держави. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає уточнені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 27 липня 2017 року Білозерським районний відділом державної РАЦС ГТУЮ у Херсонській області, актовий запис № 126, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). На підставі довідки від 3 березня 2020 року КСН «Східний» [PERSON] мешкає разом із [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] (а. с. 38). Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку щомісячно до повноліття дитини (а. с. 8-10). На підставі довідки від 20 грудня 2020 року Білозерського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання дитини, [PERSON] , у розмірі 13712,44 грн. (а. с. 11). За свідоцтвом про народження, виданим 3 вересня 1993 року Солнцевською сільською радою Старобешівського району Донецької області, актовий запис № 25, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 34). Відповідно до паспорту громадянина України (серія [NUMBER] ) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] (а. с. 31-33). На підставі паспорту громадянина України (серія [NUMBER] ) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] (а. с. 35-37). Згідно із ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадків, передбачених законом. На підставі ч. 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За п. 3 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила перетинання кордону), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Відповідно до п. 4 «Правил перетинання кордону» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка (штамп) про взяття на постійний консульський облік у закордонній дипломатичній установі України або перебування такого громадянина на постійному консульському обліку підтверджується довідкою про перебування на консульському обліку, яка формується з використанням засобів відомчої інформаційної системи МЗС; у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: - свідоцтва про смерть другого з батьків; - рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; - рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; - рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; - довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); - довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 4 (чотири) місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем; - свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України; 3) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб; 4) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця та більше дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на захворювання, передбачені ч. 5 ст. 157 СК, під час пред`явлення таких документів або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав: - довідки, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про наявність заборгованості із сплати аліментів (у разі коли сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за 3 (три) місяці); - документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (у разі коли сума заборгованості по аліментах становить понад 3 (три) місяці, але не більше чотирьох місяців). При цьому суд зауважує, що за п. 7 «Правил перетину кордону» громадяни в`їздять в Україну без будь-яких обмежень. Таким чином суд встановив, що виїзд з України малолітньої [PERSON] в супроводі позивачки або інших осіб, уповноважених [PERSON] за нотаріально посвідченою згодою, може бути здійснений без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд без згоди та супроводу [PERSON] . У судовому засіданні було встановлено, що малолітня [PERSON] на теперішній час не досягла 16-річного віку, тому за ст. 313 ЦК має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі, крім випадків, передбачених законом, що яких віднесено можливість виїзду за кордон без згоди батька за рішенням суду про надання такого дозволу. Враховуючи, що позивачка не отримала згоди у відповідача для виїзду малолітньої [PERSON] на непідконтрольну Україні територію Донецької області, то необхідною умовою для перетинання дитиною у супроводі матері такої дитини кордону, що здійснюється в пунктах пропуску, є рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини без згоди та супроводу її батька. При вирішенні наявного спору суд врахував, що батько малолітньої [PERSON] разом із донькою не мешкає, а місцезнаходження відповідача невідоме. В свою чергу малолітня [PERSON] має потребу у спілкуванні із рідними та близьким їй особами, якими безумовно є її дід та баба, які у свою чергу також за законом мають право на участь у вихованні своєї онуки. Встановлені судом факти та викладені обставини у сукупності свідчать, що право малолітньої [PERSON] на належний фізичний, духовний та моральний розвиток переважають право батька дитини на заперечення перетину дитиною лінії розмежування. В такому випадку відсутність згоди батька дитини на виїзд малолітньої [PERSON] за кордон може нашкодити її інтересам. Враховуючи перелічене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] шляхом надання дозволу без згоди та супроводу відповідача, однак у супроводі матері [PERSON] або уповноваженою нею особою, на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON] на тимчасову непідконтрольну Україні територію Донецької області, до с. Краснопілля Старобешівського району Донецької області, для відвідування діда та баби на період з 31 травня 2020 року до 1 грудня 2020 року. Суд також зазначає, що за ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, зокрема, сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей. При цьому межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України . Відповідно до «Меж та переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», затверджених Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019, Старобешівський район Донецької області повністю включений до такого переліку. Згідно із ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» в'їзд і виїзд осіб на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях осіб здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. На підставі п. 3 «Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 367, в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. При цьому за ст. 6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» основними напрямами захисту прав і свобод цивільного населення на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях є захист основоположних політичних і громадянських прав і свобод людини; сприяння забезпеченню соціально-економічних, екологічних та культурних потреб. Враховуючи наведені положення, суд дійшов висновку, що для захисту прав і свобод малолітньої [PERSON] можна надати дозвіл позивачці без згоди та супроводу відповідача на в`їзд на тимчасово окуповану територію України, оскільки дід та бабця дитини мешкають в с. Краснопілля Старобешівського району Донецької області. На підставі цього суд відхиляє заперечення представника 3-ї особи проти надання такої згоди матері дитини за рішенням суду. Суд зазначає також, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. Аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року по справі № 712/10623/17. Відповідно до ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені останньою витрати з оплати судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved