Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, уточнила його, мотивує свої вимоги тим, що 06.08.1999 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.02.2013 року (цивільна справа № 1806/14384/12), шлюб між сторонами було розірвано. В період шлюбу подружжя за договором іпотеки придбало майно - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Тому позивачка просить визнати квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визначити частки у праві спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 61,52 м.кв., житловою площею 37 м.кв., по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з вищенаведених підстав, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник третьої особи, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Судом встановлено, що 06.08.1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.02.2013 року, цивільна справа № 1806/14384/12, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.7-8) В період шлюбу [PERSON] 17.06.2007 року за нотаріально посвідченим договором купівлі продажу придбав у власність спірну квартиру, яка відповідно до іпотечного договору від 25.06.2007 року передав в іпотеку третій особі для забезпечення кредиту на суму 169000 грн. (а.с.34-46) Судом встановлено, що договір іпотеки було укладено на ім'я відповідача по справі. (а.с.36-40) На даний час позивачка просить визнати спірну квартиру об'єктом права спільної сумісної власності сторін та визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру по 1/2 частині за кожною із сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Положення ч. 2 ст. 60 СК України гарантує подружжю, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як передбачено ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 70 СК України, встановлено, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення. В той час, ч. 3 ст. 9 цього Закону, іпотекодавцю заборонено без згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки або ж вчиняти інші дії, передбачені цієї статтею. Однак положення ЦК України, СК України, Закону України «Про іпотеку» чи іншого акту законодавства України не містить заборону здійснювати поділ спільного майна чи визнання права власності на частку у такому майні, яке виникло у колишнього подружжя, на підставі ст.ст. 60, 61 СК України, за час їх перебування у шлюбі, якщо воно в подальшому було передано в іпотеку одним із подружжя за кредитним договором. Відповідно до речення другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбання майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, все майно, набуте сторонами за час проживання однією сім'єю є спільною сумісною власністю. Оскільки жодної угоди про розподіл часток не укладалося, слід вважати, що частки є рівними, тобто по 1/2 частині всього майна. Позивачу та відповідачу під час судового розгляду справи роз'яснено положення ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» стосовно наслідків переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, письмова розписка позивачки про ознайомленні зі змістом цієї норми закону залучена до матеріалів справи ( а.с. 73). Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача 1827 грн. судового збору сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved