Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем шлюб укладено 19 квітня 2012 року та зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 47. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні та вихованні. Подружнє життя між сторонами не склалося через те, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Чоловік не поважав її як свою дружину, не рахувався з її думкою, ображав її різними образливими словами в присутності дітей та навіть намагався застосувати до неї фізичну силу. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями. В подальшому відповідач повідомив їй , що має іншу жінку, з якою проживає на даний час. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає недоцільним та неможливим, а тому, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, позаяк подав нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи в його відсутності, зазначив, що він має іншу сім’ю, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 47 (а.с.10). Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з’ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Враховуючи наведене, з’ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім’я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 704.80 гривень.

Outcome: approved