Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме квартирою № 95 у житловому будинку № 125 по вул. Гетьманській в м. Мелітополі Запорізької області, знявши його з реєстрації. Вказує, що їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 04.04.2018 належить вказана квартира. Місце проживання відповідача зареєстровано за вказаною адресою, однак відповідач не проживає за даною адресою з 2016 року, його речі у квартирі відсутні. Фактичне місце проживання відповідача позивачці невідомо. Реєстрація проживання відповідача у квартирі позивача перешкоджає їй реалізації свого права власності. Таким чином, позивачка, як власниця зазначеної квартири, позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у звязку з чим, вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони у судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [INFO]. Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивачці на праві приватної власності належить квартира № 95 у житловому будинку № 125 по вул. Гетьманській в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва від 04.04.2018, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2018 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. /а.с. 6,7, 10-12/. Судом встановлено, що відповідно до повідомлення відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізькій області від 23.04.2018 № 2192, відповідач - [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. /а.с.14/. Однак, відповідач за вказаною вище адресою не мешкає з 01.08.2016, про що свідчить копія довідки голови правління ОСББ «Спільна справа-1» від 06.04.2018. /а.с. 8/. В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою у квартирі, що належить позивачці, але відповідач [PERSON] не проживає там з 01.08.2016, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна \~має \~право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: [ADDRESS], залишається зареєстрованим [PERSON], що перешкоджає власнику квартири [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. А, отже, вимоги позивача в частині зняття з реєстрації в житловій квартирі задоволенню не підлягає, оскільки судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial