Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову посилалась на те, що 05.10.2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким позивачка передала, а відповідач прийняв у власність 10800,00 грн. та зобов'язався повернути позику (грошові кошти) двома частинами: 5400,00 грн. до 30.10.2015 року та 5400,00 грн. до 15.11.2015 року. На підтвердження укладання договору позики відповідачем [PERSON] власноруч складено розписку від 05.10.2015 року. Оскільки відповідач у встановлені строки гроші не повернув, від виконання своїх зобовязань ухиляється, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що станом на 13.01.2016 року разом становить 11043,84 грн., з яких основний борг 10800 грн., 3% річних 59,48 грн., розмір інфляційних витрат - 184,36 грн. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 05.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким позивачка передала, а відповідач прийняв у власність 10800,00 грн. та зобов'язався повернути позику (грошові кошти) двома частинами: 5400,00 грн. до 30.10.2015 року та 5400,00 грн. до 15.11.2015 року. На підтвердження укладання договору позики відповідачем [PERSON] власноруч складено розписку від 05.10.2015 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідальність за порушення грошового зобовязання регламентується ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки відповідач [PERSON] своїх зобовязань за договором позики від 05.10.2015 року не виконав, борг не повернув, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, тому суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 05.10.2015 року у розмірі 11043,84 грн., з яких основний борг 10800 грн., 3% річних 59,48 грн., інфляційні витрати - 184,36 грн., а також судові витрати у сумі 551,21 гривню.

Outcome: approved