Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] являється власницею комунальної квартири, а саме 3/5 частин [ADDRESS] на підставі про право на спадщину за заповітом від 13.11.2002 року. З 1996 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак вказаний шлюб був розірваний рішенням суду від 15.10.2014 року. У відповідності до довідки з місця проживання: [INFO], [PERSON] не мешкає за даною адресою з 01.01.2013 року. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідач не проживає в квартирі більше 2 (двох) років, позивачка просить суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою № 3 в житловому будинку № 164 по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області. Позивачка в судове засідання не зявилася, але від неї та її представника [PERSON] надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивачці на праві власності належить 3/5 частин квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2002 року./а.с.7/ В вищезазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], на правах колишнього чоловіка позивачки, однак не проживає більше ніж 2 років, що підтверджується довідкою про склад сімї./а.с. 10/ Те, що відповідач не проживає в квартирі, але залишається зареєстрованим, порушує право позивачки передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 3 в житловому будинку № 164 по вул. Ломоносова в м. Мелітополі Запорізької області.

Outcome: approved