overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється власницею житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , в якому крім неї зареєстрований син колишнього власника будинку [PERSON] , який з 2003 року не проживає у вказаному будинку. Позивачка вимушена сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового будинку. З наведених підстав позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивачки в особі адвоката Охлопкова О. І. в судове засідання не з`явився, спрямував заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі позивачки, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 16). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем проживання судових повісток. Оскільки зі змісту заяви представника позивачки не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14.12.2004, копією Витягу з Державного реєстру правочинів від 14.12.2004 та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.01.2005 (а.с. 4-5, 7). Той факт, що відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за вказаною адресою, не проживає у вказаному житловому будинку з 2003 року, підтверджується актом обстеження домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] від 15.10.2019 (а.с. 9). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в будинку, власницею якого є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним їй майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється власницею житлового приміщення по [ADDRESS] , в якому крім неї зареєстрований її племінник [PERSON] , який з 2011 року не проживає у вказаному житловому приміщенні. Позивачка вимушена сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового приміщення. З наведених підстав позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник спрямував заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі позивачки, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 22). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за зареєстрованим місцем реєстрації судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви представника позивачки не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Встановлено, що житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 8-9). Той факт, що відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за вищевказаною адресою, з 2011 року не проживає в будинку, підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 25 лютого 2021 року (а.с. 6). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в житловому приміщенні, власницею якого є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним їй майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється власницею квартири [ADDRESS] , в якій крім неї зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який з 2017 року не проживає у вказаній квартирі. Позивачка вимушена сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців квартири. З наведених підстав позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаною квартирою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник спрямувала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі позивачки, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 22). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за зареєстрованим місцем реєстрації судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви представника позивачки не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, копією реєстраційного напису на правовстановлювальному документі та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11-13). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08 листопада 2014 року вбачається, що шлюб між гр. [PERSON] і гр. [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 08 листопада 2014 року зроблено запис № 37 (а.с. 9). Той факт, що відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за вищевказаною адресою, з 2017 року не проживає в квартирі, підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 28 січня 2021 року (а.с. 8). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в квартирі, власницею якої є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним їй майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідачів, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється власницею житлового приміщення квартири розташованої по [ADDRESS] , в якому крім неї зареєстровані її онука [PERSON] та праонука [PERSON] , які з 2019 року не проживають у вказаному житловому приміщенні. Позивачка вимушена сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового приміщення. З наведених підстав позивачка просила суд визнати відповідачів таким, що втратили право на користування вищевказаним житловим приміщенням (квартирою). Позивачка в судове засідання не з`явилася, спрямувала заяву з проханням розглядати справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі повідомлялися про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за зареєстрованим місцем реєстрації судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту заяви позивачки не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилися, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Встановлено, що житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва право власності на житло та копіє розпорядження органу приватизації (а.с. 8-9). Той факт, що відповідачі: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за вищевказаною адресою, з 2019 року не проживають в квартирі, підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 17 травня 2021 року (а.с. 6). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачів у квартирі, власницею якої є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним їй майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи позов тим, що вони з відповідачем з 04.09.1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них з відповідачем [INFO] року народилася донька [PERSON]. З жовтня 2014 року відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, донька повністю знаходяться на її утриманні. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення донькою повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не прибула, однак надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідач не прибув, однак надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Згідно свідоцтва про одруження (серія [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.09.1998 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження Дар'ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області зроблено запис за № 32. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER]), у сторін [INFO] року народилася донька [PERSON]. Із наданих позивачкою доказів, вбачається, що вони з відповідачем припинили сумісне проживання, досягти домовленості між собою про утримання дочки не змогли. Відповідно до ст. ст. 180,181,183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду, за яким кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від заробітку (доходу ) матері або батька. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний та може надавати допомогу, так як є працездатним, у зв'язку з чим, відповідно до ст. ст. 84, 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення донькою повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., так як позивачка звільнена від сплати вказаних витрат при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи позов тим, що вони з відповідачем з 2 листопада 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу, у них з відповідачем є донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Вона перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, як одержувач допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, вона, як мати дитини, яка проживає з нею має право на утримання від чоловіка-батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Просила стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьох років. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала; не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду. Заперечень на позов, заяв чи клопотань до суду не надавав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що: Згідно свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER]), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2 листопада 2011 року. Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER]), у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 1150 від 11 грудня 2017 року, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, як одержувач щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини. Із наданих позивачкою доказів, вбачається, що сторони припинили сумісне проживання, досягти домовленості між собою про надання відповідачем коштів на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку не змогли. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний та може надавати допомогу, так як є працездатним, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з нього кошти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьох років. Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., так як позивачка звільнена від сплати вказаних витрат при подачі до суду позову про стягнення коштів на її утримання по досягненню дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи позов тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них з відповідачем [INFO] року народився син [PERSON]. В 2012 році шлюб між ними був розірваний та з даного часу відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, син повністю знаходиться на її утриманні. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено, що: Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ), у сторін [INFO] року народився син [PERSON]. Згідно довідки Надеждівської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 69 від 01.02.2016 року, на утриманні у [PERSON] знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. ст. 180, 181, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду за яким кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від заробітку (доходу ) матері або батька. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний та може надавати допомогу, так як є працездатним, у зв'язку з чим, відповідно до ст. ст. 84, 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., так як позивачка звільнена від сплати вказаних витрат при подачі позову про стягнення аліментів до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється власником житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Гагаріна, 33 в с. Антонівка Скадовського району Херсонської області, в якому крім неї зареєстрований [PERSON], який з 16 червня 2016 року не проживає у вказаному будинку. Позивачка позбавлена можливості отримувати субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та вимушена сплачувати комунальні платежі за кількістю мешканців житлового будинку. З наведених підстав просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком. Позивачка в судове засідання не зявилася, спрямувала заяву з проханням розглядати справу без її участі (а.с. 17). Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за зареєстрованим місцем проживання судових повісток. Оскільки зі змісту заяви позивачки не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Херсонська область Скадовський район с. Антонівка вул. Гагаріна, 33, належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.2009 та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 21047504 від 13.08.2009 (а.с. 8). Той факт, що відповідач [PERSON], який зареєстрований за вказаною адресою, не проживає у вказаному житловому будинку з 16 червня 2016 року підтверджується актом обстеження умов проживання від 16.01.2019 (а.с. 5). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в будинку, власником якого є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним їй майном, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391 та

Outcome: approved