Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що 28 серпня 2013 року помер її брат [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається із 13/100 часток домоволодіння №93 по вулиці Громадянській у місті Миколаєві. В червні 2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса за отриманням свідоцтва про право власності в порядку спадкування на 13/100 часток домоволодіння, але отримала відмову у звязку з відсутністю у померлого оригіналу правовстановлюючого документу. Оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом на імя померлого позивачка не може надати, оскільки він знаходився у спадкодавця [PERSON] та був втрачений. З огляду на викладене, позивачка просила визнати за нею право власності на 13/100 часток домоволодіння №93 по вулиці Громадянській у місті Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], який помер 28 серпня 2013 року. Представник позивачки підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволені, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача Миколаївської міської ради, у судове засідання не зявися, надавши суду заяви про розгляд справи за відсутністю представника Миколаївської міської ради, відповідно до якої просив прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів та у відповідності до вимог діючого законодавства. Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не зявилася, надавши суду заяви про розгляд справи за її відсутністю, відповідно до якої просила прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є рідною сестрою [PERSON], [INFO]. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану вбачається, що 12 лютого 1999 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, під актовим записом №74, було зареєстровано шлюб, внаслідок якого позивачка змінила прізвище з «Яценко» на «Фурман». Згідно свідоцтва про смерть, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції серії І-ФП №187304, [PERSON] помер 28 серпня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис №3495. Заповіт в порядку глави 85 книги 6 ЦК України спадкодавцем складено не було. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. На момент смерті позивачка [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали разом за адресою: місто Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 93, що підтверджується довідкою приватного підприємства «ЖЕК-10» №101 від 20.02.2014 року. Доказів про наявність після смерті [PERSON] спадкоємців першої черги суду надано не було. Після смерті брата [PERSON] позивачка прийняла спадщину, подавши 26 лютого 2014 року заяву у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], яка була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №12. За життя, спадкодавцем [PERSON] разом з позивачкою [PERSON] в рівних частках кожним було набуто право власності на 59/100 часток будинку №93 по вулиці Громадянській у місті Миколаєві, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.12.2002 року, зареєстрованим в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 27.12.2002 року. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 20.09.2013 року, згідно з нормами ст. 357 ЦК України, було затверджено ідеальні частки співвласників домоволодіння №93 по вулиці Громадянській у місті Миколаєві та визнано за [PERSON] право власності на 74/100 частини, за [PERSON] право власності на 13/100 частини, за [PERSON] право власності на 13/100 часток. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 08 червня 2015 року у видачі свідоцтва [PERSON] на право власності на 13/100 часток будинку №93 по вулиці Громадянській у місті Миколаєві після смерті спадкодавця [PERSON] було відмовлено, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на це нерухоме майно у спадкодавця. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, оскільки спадкодавець [PERSON], яким за життя було набуто право власності на 13/100 домоволодіння №93 по вулиці Громадянській у місті Миколаєві, помер 28.08.2014 року, а [PERSON], як спадкоємиця другої черги, звернулась з заявою про прийняття спадщини у строки та порядок, визначені чинним законодавством України, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки правовстановлюючим документом, який свідчить про право власності померлого на 13/100 часток домоволодіння є рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 20.09.2013 року, яким визнано за [PERSON] право власності на 13/100 часток. На підставі викладеного та

Outcome: approved