Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачкою з порушенням норм ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» побудовано садовий будинок [ADDRESS], що перешкоджає позивачу безпечно користуватися своїм садовим будинком та земельною ділянкою, а тому порушує питання про зобов'язання відповідачки провести перебудову вказаного садового будинку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з викладених в ньому підстав та просила про його задоволення. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, пояснила, що позовні вимоги є недостатньо визначеними, з яких не можна дійти висновку, як саме слід здійснити перебудову вказаного садового будинку та яке право позивачки порушено. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована на [ADDRESS], що підтверджується державним актом серії ІІ-КВ № 001882 від 26 липня 2001 року. Також позивачка є власником садового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20 липня 2000 року. Згідно довідки № 8/1013 від 14 жовтня 2013 року виданої головою правління СТ «Озерний-3» земельна ділянка [ADDRESS] належить [PERSON], яка проводить перебудову свого будинку. Як вбачається з листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області №7/10-65/1209/08/02 від 12 вересня 2013 року відповідачкою виконуються будівельні роботи з реконструкції садового будинку [ADDRESS] на відстані 3,8 м. до садового будинку [ADDRESS], що має ознаки порушення вимог ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень». Згідно листа Вишгородського районного відділу Головного управління держтехнобезпеки у Київській області № 914 від 10 липня 2012 року встановлено, що протипожежні розриви між житловим будинком (ІІІ-го ступеню вогнестійкості) та фундаментом під прибудову до житлового будинку відповідачки становить 3,8 м. Як вбачається з листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області №7/10-52/2808/08/01 від 28 серпня 2013 року відповідачкою виконуються будівельні роботи з реконструкції садового будинку [ADDRESS] на відстані 0,3-0,91 м. до існуючої спільної межі та на відстані 3,8 м. до садового будинку [ADDRESS], чим порушено ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень». Відповідно до листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області №7/10-66/1510/08/02 від 15 жовтня 2013 року відповідачці надано припис про усунення порушень вимог містобудівного законодавства. Вказані порушення будівельних та протипожежних норм відповідачкою не усунуто. Згідно до ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» протипожежні відстані між житловими, громадськими і допоміжними будівлями промислових підприємств слід приймати за таблицею 1. Мінімальні протипожежні розриви між житловими будинками та господарськими будівлями у межах однієї присадибної ділянки не нормуються. При проектуванні та будівництві нових індивідуальних садибних будинків та господарських споруд, а так само при повній їх перебудові в межах однієї садиби (зміна місця розташування, площі забудови, об'єму та поверховості будинку) в умовах сформованої забудови, відстані між житловими будинками та господарськими будівлями на двох сусідніх ділянках треба приймати за таблицею 1. Відповідно до додатку 3.1 таблиці 1 мінімальні протипожежні розриви до будівель та споруд ІІІ-го ступеню вогнестійкості повинні становити не менше 8 м. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України). Таким чином, невідповідність місця розташування належного відповідачці садового будинку вимогам ДБН 360-92** «Державні будівельні норми. Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» порушує права позивачки на забезпечення протипожежної безпеки власного будинку [ADDRESS]. Отже, позов підлягає задоволенню, а порушене право позивачки захистові шляхом зобов'язання [PERSON] провести перебудову належного їй садового будинку. На підставі викладеного і

Outcome: approved