Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення суми вкладу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 01.08. 2013 р. між нею та банківською установою «КБ «ПРОМЕКОНОМБАНК» був укладений договір банківського вкладу № 63290-190. Відповідно до п. 2.1 договору вкладник,позивач, вносить готівкою в касу чи перераховує на рахунок банку, відповідача, одноразово кошти в сумі не менше 50000 гривень на рахунок [NUMBER]. У п. 2.2 договору зазначено, що загальний розмір внеску на дату укладення договору складає 147000 грн. Зазначені грошові кошти позивачем внесено 01.08.2013 р., про що свідчить квитанція № 756. Згідно п. 3.1.3 договору відповідач зобов'язується щомісяця, починаючи з 1 числа, виплачувати позивачу відсотки, нараховані на поточний залишок внеску, у розмірі 21% річних. На підставі п. 2.3 договору термін зберігання вкладу 6 місяців, з 01.08.2013 р. по 01.02.2014 р. Відповідно до п. 4.2 договору нарахування відсотків на поточний залишок вкладу проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його повернення вкладникові. У п. 3.1.2. договору банк зобов'язується забезпечити повне збереження суми банківського вкладу і повернути його за вимогою вкладника після закінчення строку дії договору. Вимога про повернення суми депозиту була направлена відповідачу 03.01.2014 р., однак сума депозиту повернута не була. 06.02.2014 р. вона повторно звернулась до відповідача із вимогою повернути вклад, однак позивачу сума депозиту разом із сумою нарахованих за користування ним процентів відповідачем не повернута та не сплачена, що є порушенням умов договору. Відповідь на вищевказані заяви про причини неповернення вкладу не надано. Вказала, що на дату подання позову розмір 3% річних складає 181,23 грн. Окрім цього, відповідно до виписки по особовим рахункам з 01.08.2913 року по 17.02.2014 року банком нараховано, але не виплачено їй відсотки за січень 2014 року в сумі 2621,92 гривень. Просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банку «ПРОМЕКОНОМБАНК» на її користь суму депозитного вкладу за договором банківського вкладу № 63290-190 в розмірі 147000 грн., 2621,92 грн. відсотків по депозиту, 3% річних в сумі 181,23 грн., та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банку «ПРОМЕКОНОМБАНК» судові витрати в сумі 3000 грн. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, про час слухання справи була повідомлені належним чином, надали заяви в якій просили суд слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Не заперечували проти ухвалення по справі заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Суд не визнає причину неявки у судове засідання представника відповідача поважною, оскільки документів представником відповідача, які б підтверджували поважність неявки у судове зсідання, суду не надано. Суд зі згоди позивачки та її представника вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 01.08. 2013 р. між позивачкою та банківською установою «КБ «ПРОМЕКОНОМБАНК» був укладений договір банківського вкладу № 63290-190. Відповідно до п. 2.1 договору вкладник ,позивач, вносить готівкою в касу чи перераховує на рахунок банку, відповідача, одноразово кошти в сумі не менше 50000 гривень на рахунок [NUMBER]. У п. 2.2 договору зазначено, що загальний розмір внеску на дату укладення договору складає 147000 грн. Зазначені грошові кошти позивачем внесено 01.08.2013 р., про що свідчить квитанція № 756. Згідно п. 3.1.3 договору відповідач зобов'язується щомісяця, починаючи з 1 числа, виплачувати позивачу відсотки, нараховані на поточний залишок внеску, у розмірі 21% річних. На підставі п. 2.3 договору термін зберігання вкладу 6 місяців, з 01.08.2013 р. по 01.02.2014 р. Відповідно до п. 4.2 договору нарахування відсотків на поточний залишок вкладу проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його повернення вкладникові. У п. 3.1.2. договору банк зобов'язується забезпечити повне збереження суми банківського вкладу і повернути його за вимогою вкладника після закінчення строку дії договору. Вимога про повернення суми депозиту була направлена відповідачу 03.01.2014 р., однак сума депозиту повернута не була. У відповідності до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину за першою вимогою вкладника, крім випадків, внесених юридичними особами на інших умовах повернення, встановлених договором. Згідно з п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою НБУ від 03.12.2003 р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. 06.02.2014 р. позивачка повторно звернулась до відповідача із вимогою повернути вклад, однак позивачу сума депозиту разом із сумою нарахованих за користування ним процентів відповідачем не повернута та не сплачена, що є порушенням умов договору. Відповідь на вищевказані заяви про причини неповернення вкладу не надано. Судом встановлено, що на дату подання позову розмір 3% річних складає 181,23 грн. Окрім цього, відповідно до виписки по особовим рахункам з 01.08.2913 року по 17.02.2014 року банком нараховано, але не виплачено їй відсотки за січень 2014 року в сумі 2621,92 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. При цьому ст. 525 ЦК України не допускається односторонньої відмови від зобов'язань за договором чи односторонньої зміни його умов. Окрім того, вимога позивачки про витребування коштів з боржника ґрунтується на двосторонньому правочині - договорі банківського вкладу, вчиненого саме в письмовій формі. Ні договором, ні законодавством підстав неповернення вкладу у вказаному випадку не передбачено. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ « КБ «ПРОМЕКОНОМБАНК» на її користь суми вкладу у розмірі 147 000 гривень, 2621,92 гривень відсотків по депозиту, 3% річних в сумі 181,23 гривень, а всього 149803,15 гривень, підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вимог ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Тобто з Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «ПРОМЕКОНОМБАНК» на користь держави піддягає стягненню судовий збір у розмірі 1498,03 гривень, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Окрім того, відповідно до вимог ст. ст.. 84,88 ЦПК України підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «ПРОМЕКОНОМБАНК» на користь позивачки витрати на правову допомогу у сумі 3000 гривень. На підставі ст. ст. 526, 527, 1060 ЦК України,

Outcome: approved