Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 09 березня 2011 року по 26 листопада 2018 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано 26.11.2018 року в судовому порядку. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З серпня 2018 року вона із сином проживає разом окремо від відповідача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча вони домовлялися, що він буде надавати не менше 2000 грн. щомісячно. \~ \~ \~ \~А тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~ Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні данні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав повністю. Також просив зменшити розмір стягнення правничої допомоги у зв`язку з її не співмірністю позову. Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що сторони з 09 березня 2011 року по 26 листопада 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Шевченківським районним судом м. Чернівці, що підтверджується копією рішення суду (а.с.5). Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей він не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму,\~встановленого для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно, починаючи з 26 червня 2020 року і до повноліття дитини. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. Що ж стосується стягнення витрат за надання правничої допомоги в сумі 8050,00 грн. то необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 19 травня 2020 року між адвокатом Мельник С.Г. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 12.08.2020 адвокат [PERSON] надала позивачу послуги, які полягали в зборі інформації, складанні запитів, складанні позову до суду, на які було витрачено 2 години (ціна однієї 1100,00 грн.), вартістю 2200,00 грн.; підготовці матеріалів позову для відправки до суду потрачено 0,5 год., вартістю 550,00 грн.; представництві в суді. в т.ч. складання відповіді на відзив, заяв, клопотань потрачено 3 години (ціна однієї 1500,00 грн.) вартістю 4500,00 грн., разом потрачено 5,5 год. загальною вартістю 8050,00 год. Відповідно до звіту виконаних робіт, позивач сплатила адвокату грошові кошти в розмірі 8050,00 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується копією квитанції прибуткового касового ордера від 12.08.2020 р. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідач у поданій ним заяві зазначає про те, що не заперечує частковому задоволенню цих вимог, а саме: в розмірі 3000 грн. Суд вважає, що розмір заявлених позивачкою витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Від частини позовних вимог про визначення місця проживання дитини позивач відмовилась і провадження в цій частині закрите. Крім того, враховуючи принципи справедливості та верховенства права, розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, результат її вирішення ніяким чином не впливає на репутацію позивачки, ніякого публічного інтересу дана справа не викликала. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial