Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів,посилаючись на те,що рішенням Олександрівського райсуду Донецької області від 13 березня 2014 року стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON],2003 року народження, у розмірі 700 грн. щомісяця,але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Посилаючись на те, що на теперішній час змінено мінімальний розмір аліментів,який не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку ,сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання доньки . Добровільної допомоги ,окрім аліментів, відповідач не надає, позивачка просить збільшити розмір аліментів до ? частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням того, що доходи відповідача збільшилися ,інших утриманців не має. Позивачка у судове засідання не з`явилася,надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги щодо розміру аліментів та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про час розгляду справи в установленому порядку за місцем реєстрації, будь-яких заяв не надавав. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим 03 березня 2003 року виконкомом Золотопрудської сільради Олександрівського району Донецькій області , актовий запис № 01, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. а.с.7 Дитина мешкає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою Золотопрудської сільради Олександрівського району Донецької області №342 від 6 вересня 2017 року . а.с.8 На час розгляду справи, з доходів відповідача провадяться стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 700 грн. на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 26 грудня 2013 року до її повноліття за рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 13 березня 2014 року. Рішення набрало чинності 25 березня 2014 року та піддано примусовому виконанню. Звертаючись із позовом, позивачка посилається на збільшення доходів відповідача та збільшення витрат на доньку, що подорослішала, зокрема , витрат на одяг та продукти харчування. Позивачка зазначила, що відповідач не працює, але отримує у СТОВ «Золоті Пруди» орендну плату за земельні ділянки, що з часу стягнення аліментів суттєво змінилась з 3905 грн. у 2014 році до 12422,36 грн. у 2017 році. Вказані свідчення підтверджені довідкою директора СТОВ «Золоті Пруди» № 115 від 3 листопада 2017 року. Згідно довідки директора СТОВ «Золоті Пруди» № 104 від 11 вересня 2017 року відповідач [PERSON] отримує орендну плату за договорами оренди землі: № 121 від 24 грудня 2014 року, № 147 від 16 лютого 2015 року, № 285 від 7 вересня 2015 року. Розмір орендної плати за одну земельну ділянку,становить 12422,36 грн. а.с.9 Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] отримав у власність дві земельні ділянки, право власності на які зареєстровано 24 червня 2014 року та 15 грудня 2015 року, тобто ,після набрання чинності судовим рішенням про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. ( а.с.33-35). Інших свідчень щодо доходів відповідача не надано. Позивачка утримує доньку [PERSON], працює завідуючою током у СТОВ «Золоті Пруди», її середній заробіток становить 3769,59 грн. на місяць. Крім того, позивачка за станом здоров'я потребує обстеження та подальшого лікування. а.с.18,20 За станом здоров`я дитина не потребує додаткових стягнень. Відповідно до ч. 1ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За статтею 180 Сімейного кодексу України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.ст.183,184 СК України ,за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. В той же час, відповідач працездатний, має задовільний стан здоров'я, його дохід суттєво збільшився за рахунок отриманої орендної плати за землю, отже , він спроможний сплачувати аліменти на доньку у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини є обов'язком не тільки для матері, але й для батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері. Таким чином, позивачка потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач за станом здоров`я та матеріальним станом має змогу її надавати у збільшеному розмірі до ? частини усіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку . Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» визначено,що у разі задоволення позову про стягнення аліментів до особи,яка вже сплачує аліменти за рішенням суду у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: approved