Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів, посилаючись на те, що вона та її син, [PERSON], є власниками кв. [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які є дітьми [PERSON] Відповідачі при цьому не мешкають за вказаною адресою з 2009 року, бо виїхали разом із їх матір'ю. Внаслідок цього позивачці чиняться перешкоди з боку останніх в частині користування належним їй майном. До того ж позивачка змушена нести витрати за комунальними платежами замість відповідачів. Оскільки відповідачі мешкають за іншою адресою, а добровільно вирішити спір не вдається можливим, то просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування кв. [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилась, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за її відсутності, задовольнивши заявлений позов. Відповідач, [PERSON], надав суду заяву з проханням вирішити спір на користь позивачки, бо в теперішній час офіційно зареєстрований в м. Сімферополь. Відповідачка, неповнолітня [PERSON], також надала суду заяву з проханням вирішити справу у її відсутність та на користь [PERSON], оскільки вона офіційно зареєстрована в м. Сімферополі, де постійно проживає разом із матір'ю. Від малолітнього [PERSON], також надійшла заява, в якій він просив зняти його з реєстрації по [ADDRESS], бо прописаний та постійно проживає в м Сімферополь разом із матір'ю. Законний представник відповідачів, [PERSON] та [PERSON], мати останніх, [PERSON], надала заяву суду з проханням задовольнити заявлені вимоги позивачки, не заперечуючи проти зняття з реєстрації з кв. [ADDRESS] своїх дітей, які постійно зареєстровані в м. Сімферополь. Від [PERSON], який до суду не з'явився, надійшла заява з тим, що він не заперечує проти зняття з реєстрації з належної йому квартири [ADDRESS], відповідачів, які приходяться йому дітьми. Представник Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, яка діє на підставі довіреності, Халайджян К. А., не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, вважаючи, що права дітей при вирішенні вказаного спору дотримуються. Представники ЖКП «Азовжитлокомплекс», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з'явились за невідомих суду причин. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належить на праві власності 2/3 частки кв. [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 листопада 1994 року, зареєстрованим в Маріупольському БТІ 15 грудня 1994 року, а також свідоцтвом про право на спадщину від 16 березня 2010 року, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 березня 2010 року (а. с. 6, 7, 8). В свою чергу [PERSON] є власником 1/3 частки кв. [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17 листопада 1994 року, зареєстрованим в Маріупольському БТІ 15 грудня 1994 року (а. с. 6). За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Суд за матеріалами справи встановив, що відповідачі зареєстровані в [ADDRESS], що підтверджується особовим рахунком за цією адресою, наданим ЖКП «Азовжитлокомплекс» (а. с. 10). Згідно до ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Стаття 3 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом. В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов'язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім'ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним. За ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до акту від 26 листопада 2014 року, складеного представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] по [ADDRESS], будучи зареєстрованими, не мешкають з 2009 року, що підтверджують сусіди (а. с. 9). При цьому факт реєстрації відповідачів в м. Сімферополь підтверджується копіями паспортів, а також довідками учбових закладів та житлової організації щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 22, 24, 25, 27, 28, 29). Таким чином суд встановив, що відповідачі не мешкають в спірному житловому приміщенні, є зареєстрованими в м. Сімферополь, тому чинять тим самим перешкоди [PERSON] у володінні належним їй нерухомим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні натомість було підтверджено, що відповідачі не мешкають разом із позивачкою в кв. [ADDRESS] більше п'яти років, тому втратили право користування цим житловим приміщенням. Враховуючи, що мається відповідна згода співвласника кв. [ADDRESS], [PERSON], то суд вважає необхідним заявлені позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved