Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права на проживання, вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням. На підставу своїх вимог спирається на те, що позивачка є донькою [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті батька - [PERSON] є відповідачка по справі його донька та його дружина [PERSON] по ? частині будинку. Згідно рішення Куп?янського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2017 року за нею визнано право власності на ? частину житлового будинку за вищевказаною адресою в порядку спадкування за законом. На сьогоднішній день власник іншої частини будинку тобто дружина її померлого батька не пускає її у будинок та не дає їй ключі від будинку, не має змоги користуватися житловим будинком , у зв'язку з чим позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом. [PERSON] звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення користування житловим будинком. На підставу своїх вимог посилається на те, що позивач, є власником ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності по ? частині кожному. На даний час з відповідачем виникли конфлікти, щодо спільного користування вказаним житловим будинком, у зв'язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з даним зустрічним позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, якій позовні вимоги підтримала та вимоги зустрічного позову визнає частково. Відповідач у судове засідання не з'явилася повторно, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подавши заяву про відкладення розгляду справи на 22 грудня 2017 року. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач не надала докази щодо поважності причини неприбуття у судове засідання повторно, а тому у суду відсутні підстави для визнання поважними причини її неявки. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] складається з веранди -5,5кв.м, санвузол-4,7 кв.м,сіни -5,8 кв.м,кухні- -9,8 кв.м.,кухні-10,0 кв.м., жилої кімнати -10,7кв.м., жилої кімнати -14,4 кв.м., жилої кімнати, загальною площею75,3 кв.м. ? частина даного житлового будинок належить на праві власності позивачу за зустрічним позовом [PERSON] згідно свідоцтва на право на спадщину за законом, укладеного та посвідченого 21.06.2017 року державним нотаріусом Куп?янської державної нотаріальної контори Харківської області зареєстрованого в реєстрі за № 1-1398. Право власності за нею зареєстровано 23.06.2017р., що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №90380497. ? частина даного житлового будинку належить позивачу за первісним позовом [PERSON] яка є донькою [PERSON], який помер [INFO].Викладене підтверджується вищевказаним рішенням Куп?янського міськрайонного суду Харківської області від 18.05.2017 року. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, і власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилом ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. ст. 64, 156 ЖК України до членів сім'ї власника належать один з подружжя наймача, їх батьки, і можуть бути визнані особи, які постійно проживають із власником, ведуть з ним спільне господарство, і в разі припинення сімейних відносин з власником будинку вони не позбавляються права користування займаним приміщенням. Члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають спільно з ним в належному йому будинку, користуються жилим приміщенням нарівні із власником будинку, якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім?ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім?ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім?ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи, що позивачка має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Тому, суд вбачає підстави для вселення позивачки за первинним позовом у спірну квартиру. За наведених обставин позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню, позовні вимоги за зустрічним слід задоволити частково у частині встановлення порядку користування житловим приміщенням .

Outcome: partial