Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 02 грудня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис за №200. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. 3 відповідачем вони проживають окремо. Через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, їхнє спільне життя не склалося. Відповідач влаштовує постійні сварки, що ображає її честь та гідність. При цьому відповідач не бере участі матеріально в житті сім'ї і весь тягар забезпечення сім'ї лежить на її плечах. Донька постійно проживає разом з нею. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO] зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Синельниківської міської ради Дніпропетровської області №200 від 02.12.2000 року, залишити їй прізвище [PERSON], судовий збір стягнути з відповідача на її користь. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про одруження серія І-КИ №119852, згідно якого 02.12.2000 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.6); копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-КИ №123412 (а.с.7). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, сторони проживають окремо. Подружнє життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні обовязки з ведення домашнього господарства. Сторони втрати почуття любові на поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер, розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved