Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ реєстрації фізичних осіб та місця їх перебування Адміністрації Південного району Кам`янської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.08.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1817. Право власності на квартиру зареєстровано в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 28.10.1998 року за реєстровим № 21823, в реєстровій книзі № 135, що підтверджується реєстраційним посвідченням. В теперішній час в зазначеній квартирі зареєстровані: донька - [PERSON] та онук [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 001086680 від 21.04.2021 року. В квітні 2020 року відповідачка зібрала свої особисті речі і виїхала з квартири на постійне місце проживання до Криму, де мешкає її чоловік. Відповідачка не приймає участь в оплаті комунальних послуг, самовільно звільнила квартиру. В квартирі речей відповідача не має. Наявність реєстрації відповідача в квартирі перешкоджає реалізації права на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.08.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1817. Право власності на квартиру зареєстровано в ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 28.10.1998 року за реєстровим № 21823, в реєстровій книзі № 135, що підтверджується реєстраційним посвідченням. Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої ТОВ «Абонент ХХІ» № 001086680 від 21.04.2021 року, в зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з актом про не проживання КП КМР «Добробут» № 120 від 14.04.2021 року, [PERSON] з квітня 2020 року за місцем реєстрації не проживає. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ним та власником житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Outcome: approved