Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 29 грудня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. [INFO] в них народився син [PERSON] . 21 червня 2019 року їх шлюб було розірвано. Син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дитини відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Вона працює тех.працівником в Гніванському професійному ліцеї, її заробітної плати не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати сина самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач працює, їй невідоме його місце роботи, він працездатний, отримує заробітну плату і має можливість допомагати їй в утриманні їх дитини. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходів в неї немає можливості, тому вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно. Така сума аліментів є реальною для нього. Аліменти в такому розмірі суттєво не вплинуть на його матеріальне становище, інших утриманців у відповідача немає. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, наведених у ньому, пояснила, що відповідач раніше їздив на заробітки, а тепер сидить вдома та набирає кредитів. Він проживає з мамою в її будинку. Ніякої власності немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення (а.с. 28). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» починаючи з 1 січня 2020 р. встановлений в розмірі 2218 грн. на місяць. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). 29 грудня 2006 року сторони уклали шлюб. [INFO] в них народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). 21 червня 2019 року їх шлюб було розірвано, що стверджується рішенням Тиврівського районного суду (а.с. 7-8). Син проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванського КП «Гніваньводопостач» № 3080 від 08 жовтня 2019 року (а.с. 9) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06 жовтня 2019 року (а.с. 10). Позивачка працює тех.працівником в Гніванському професійному ліцеї, що стверджується довідкою даного навчального закладу про її доходи № 228 від 07 жовтня 2019 року (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сама позивачка не в змозі забезпечити належні умови проживання й виховання дитини, її нормальний розвиток. Відповідач працездатний, інших утриманців немає. Однак позивачкою не доведено розміру його доходів, а навпаки в судовому засіданні позивачка заявила, що відповідач не працює, проживає в будинку матері, має борги по кредитних договорах, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved