Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вона з 16.06.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, котрий було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.08.2014 року. Під час зареєстрованого шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося та після розірвання шлюбу проживають окремо один від одного. Вона разом із дочкою зареєстровані та постійно проживають за адресою: [ADDRESS]. Відповідач як батько дитини, в свою чергу, не приїздить до дочки, не телефонує їй, не цікавиться її життям, навчанням, здоров'ям, успіхами, намірами, не пропонує своєї допомоги, тобто виявив байдужість до своєї дитини. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2014 року з відповідача було стягнуто на її користь на утримання дочки аліменти у розмірі 700грн. щомісячно, проте рішенням апеляційного суду Харківської області від 25.09.2014 року було змінено розмір аліментів на ? частину заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак, аліменти відповідач на утримання своєї дитини не бажає сплачувати, ухиляється від свого обов'язку утримувати дитину до її повноліття. На сьогоднішній день вона самостійно забезпечує потреби своєї дитини, піклується про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивачка також зазначає, що рішенням Лозівської міської ради Харківської області від 29.07.2014 року за №421 відповідачу було визначено способи участі у вихованні неповнолітньої дитини та визначено графіки побачень батька з донькою. Відповідач не погодившись із вказаним рішенням та звернувся до суду. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2015 року позовні вимоги позивача були задоволені, а рішенням апеляційного суду Харківської області від 25.03.2015 року було змінено рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2015 року. Але, після винесення вказаних рішень відповідач жодного разу не відвідав дитину, не телефонує їй, іншим чином з дитиною не спілкується, на жодне свято не привітав, навіть на день народження. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення судом матері, батька батьківських прав. Позивачка в судове засідання не з'явилася, просила суд визнати її неявку поважною, розглянути справу у її відсутність та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. В своїх письмових запереченнях відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що він ніколи свідомо не нехтував своїми батьківськими обов'язками, завжди намагався брати участь у вихованні своєї дитини та всіляко їй допомагати незважаючи на те, що її матір, позивачка по справі, не дозволяє йому спілкуватися з донькою, завжди чинить всілякі перешкоди та разом із своїми батьками настроює доньку проти нього. Позивачка також надала неправдиві відомості з приводу того, що він не купує дитині іграшок та не дає на це коштів. Після розірвання шлюбу та припинення сімейних відносин він давав гроші на утримання дитини, однак позивачка витрачала їх на свої власні потреби, тому він перестав давати гроші та почав купляти іграшки, речі тощо. Він неодноразово намагався відвідати [PERSON], але позивачка майже кожного разу вигадувала різні причини, через які він не міг зустрітися з донькою. На сьогоднішній день не має жодної об'єктивної причини, щоб позбавляти його батьківських прав, оскільки зараз він працює та має стабільний дохід, на місці роботи і за місцем проживання характеризується виключно з гарного боку, не має шкідливих звичок, психічно здоровий та раніше не судимий. Представник Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату судового засідання належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову. Представник Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату судового засідання належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та є такими, що задоволенню не підлягають в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони з 16 червня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.08.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1245. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2014 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 700,00грн. щомісячно, на користь [PERSON] Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25.09.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2014 року було змінено. Змінено розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 700,00грн. на ? частину заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, їх дочка [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 29 липня 2014 року №421 «Про способи участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], [INFO], та спілкування з нею» визначено способи участі [PERSON] у вихованні доньки, [PERSON], [INFO],та спілкування з нею: - щомісяця у вихідні дні 1, 3 тижня з 10.00 години до 17.00 години з дотриманням режимних моментів: денного сну вдома з 13.00 години до 15.00 години та домашнього харчування; - щорічно [INFO] у робочі дні з 17.00 години до 19.00 години, у вихідні дні - з 10.00 до 13.00; - щорічно [INFO] відвідувати дитину; - щоденно за ініціативи батька у телефонному режимі або по скайпу. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2015 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з його дочкою. Визначено [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою: - два рази на місяць у перші та треті вихідні місяця з 17.00 години п'ятниці до 17.00 години небілі без присутності матері, за місцем проживання батька, з урахуванням обставин, які можуть виникнути; - оздоровлення дитини протягом одного літнього місяця під час відпустки батька, без присутності матері, з урахуванням обставин, які можуть виникнути. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25.03.2015 року було змінено рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2015 року. Визначено [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою: - щомісяця у вихідні дні 1 та 3 тижня з 10.00 години до 17.00 години з дотриманням режиму денного сну дитини з 13.00 годин до 15.00 годин та домашнього харчування за присутності матері [PERSON] за місцем її проживання. Відповідно до Висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 19.04.2017 року №02-13.7/462 є можливим та доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Разом з цим, як встановлено судом, між позивачем та відповідачем склалися неприязні відносини. Твердження позивачки про те, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини спростовуються відповідачем, який пояснив, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, цікавиться її життям та розвитком, але в зв'язку з наявністю неприязних відносин з позивачкою не має можливості здійснювати це. За твердженнями відповідача він після припинення шлюбних відносин з позивачкою не одноразово спілкувався як по телефону та і приїздив до неї, цікавився дочкою, просив надати можливість з нею поспілкуватися, на що вона не давала згоди, а також батьки позивачки та її рідний брат агресивно були налаштовані проти нього. Відповідач також стверджує, що допомагає дочці і іграшками, і іншими речами. Проте через агресивно налаштованих рідних позивачки направляє іграшки та речі поштовим зв'язком. Зазначене підтверджується зверненням 10.02.2015 року [PERSON] до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], в якій він просив зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у його спілкуванні з дочкою [PERSON] та визначити порядок його спілкування з нею. Також твердження [PERSON] підтверджуються копіями квитанцій та поштових накладних. Як вбачається з довідки КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка №1» Дніпропетровської обласної ради» від 02.03.2017 року серії 4НТН №115472 відповідач під наглядом психіатра не знаходиться. На території України станом на 26.02.2017 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою серії ІАА№0096044 виданої через ТСЦ №1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області. Відповідач працює у ПП «ЯВІР-2000» на посаді інженера пульту централізованого спостереження, відповідно до наданої суду характеристики характеризується за місцем роботи позитивно. Крім того, відповідач позитивно характеризується і за місцем проживання, що підтверджується характеристикою від 17.02.2017 року, виданою КП «Жилсервіс-2» ДМР. У відповідності до довідки, виданої Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 17.11.2016 року №3660, [PERSON] не отримувала аліментні платежі за період з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року від [PERSON] на підставі виконавчого листа виданого 16.10.2014 року на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд приходить до висновку, до в період з моменту видачі виконавчого листа і до 01.05.2016 року позивачка отримувала регулярні аліментні платежі. З 18.03.2016 року відповідач офіційно працевлаштований, ніде не переховується, державним виконавцем не були вчиненні будь-які дії щодо злісного ухилення відповідача від сплати аліментів. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняється будь-які види експлуатації батькам своєї дитини. Забороняється фізичне покарання дитини батьками, а також застосування інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. У відповідності до ст.155 СК України дитина належить до сім»ї своїх батьків і тоді, коли вона з ними не проживає. Декларація прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 2. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. 3. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. 4. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У п.15 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року роз'яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.18 зазначеної Постанови). Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд вважає, що позивачка не довела зазначені нею обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, та не надала достатніх доказів на їх підтвердження, а також доказів того, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дитини. Зважаючи на встановлені судом обставини, суд вважає, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки [PERSON], передбачені ст.164 СК України, відсутні, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed