Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

позивачка звернулася в суд з вищевказаним позовом мотивуючи його тим, що вона проживає у своєму помешканні за адресою [ADDRESS] та є споживачем газу від Калуського відділення реалізації ТОВ «Івано-Франківськгаз збут». 15.05.2019 року відповідач направив на її адресу представників ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» , які не пред`явивши службових посвідчень, своїми незаконними діями , без жодного попередження, припинили газопостачання до газових приладів, встановлених у її помешканні, мотивуючи її тим, що в неї існує непогашена заборгованість. Однак , твердження представників відповідача є безпідставними , так як боргу по оплаті послуг з газопостачання у позивача не має. На останній квитанції зазначено строк оплати до 20 числа місяця, тобто , строк сплати коштів за послуги газопостачання ще не став, проте газопостачання в будинку припинено. Позивач ніякого попередження про припинення газопостачання не отримувала , хоча відповідач був зобов`язаний надіслати їй таке повідомлення та мав надати термін для сплати боргу. Вважає, що порушене її право в даному випадку підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача відновити газопостачання до належного їй будинку. Крім того, зазначає, що внаслідок порушення відповідачем її прав як споживача ,їй було завдано моральну шкоду , так як вона та члени її сім`ї з 15.05.2019 р. позбавлені нормальних, звичних побутових умов, порушено нормальний та звичний для неї ритм та спосіб життя. [PERSON] ситуація та емоційне перенавантаження негативно вплинули на її стан здоров`я. Вона змушена була приділити значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, багаторазово звертатися до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до відповідача як усно так і письмово. Враховуючи характер та обсяг моральних страждань визначає грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн. З наведених підстав просить суд визнати дії відповідача по відключенню її помешкання від газопостачання неправомірними і зобов`язати відповідача поновити вказане газопостачання та стягнути моральну шкоду. 13.09.2019 року від представника відповідача [PERSON] О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він повністю заперечує позовні вимоги [PERSON] посилаючись на те, що підставою відключення житла позивачки від газопостачання стала заборгованість, яка станом на 02.07.2019 р. є непогашена та становить 1830,96грн., що підтверджується довідкою станом на 02.07.2019 р. Вважає, що працівники відповідача діяли згідно «Правил постачання природного газу» затверджених\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496. Оскільки, згідно п. 14 «Правил», розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. У разі переплати, сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. З вказаними положеннями Правил кореспондуються умови п.4.6 Типового Договору. Згідно «Правил постачання природного газу», побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати повну та своєчасну оплату вартості природного газу згідно умов договору і є відповідальним за несвоєчасне та/або не в повному обсязі внесення ним плати за надані послуги з газопостачання. Постачальник в особі відповідача ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» виконав свої зобов`язання в частині безперебійного постачання газу, однак Споживач свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку за наді послуги не виконав, не розраховувалася вчасно і в повному обсязі за надані їй послуги з газопостачання. У листі роз`ясненні ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» до [PERSON] за №767-Лв-2946-0719 від 03.07.2019р. , позивачу надавались роз`яснення про нарахування по абоненту особовий рахунок [NUMBER] . Крім того, на спростування слів [PERSON] про не отримання нею попередження про припинення газопостачання, зазначає , що відповідачем надсилалося на адресу [PERSON] довідка про заборгованість та повідомлення про припинення газопостачання, які позивач отримувала, що засвідчено її підписом. Таким чином, відповідачем при відключенні житла позивачки від газопостачання було дотримано всіх вимог діючих нормативно-правових актів, а тому і не має підстав для стягнення моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що згідно заяв-приєднання від 08.02.2016 (а.с.29) між сторонами було укладено типовий договір про надання послуг з постачання природного газу побутовим споживачам, у відповідності до «Правил постачання природного газу» затверджені\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496\~та\~Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу»\~(а.с. 55). Згідно п. 5.1 п.п.1\~Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», Споживач має право: отримувати послуги постачання природного газу на умовах, зазначених у цьому Договорі. Згідно п. 14 «Правил», розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. Згідно п. 22 «Правил», побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати повну та своєчасну оплату вартості природного газу згідно умов договору і є відповідальним за несвоєчасне та/або не в повному обсязі внесення ним плати за надані послуги з газопостачання. Згідно п. 4.9\~Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам»,\~якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором протягом десяти днів після встановленого строку, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу Споживачу у порядку, визначеному цим Договором. Відповідно до п. 4.11\~Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», якщо Споживач не погоджується з рахунком Постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, Споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється. Як вбачається з повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 10.04.2019 (а.с.35) у позивачки [PERSON] станом на 10.04.2019 була накопичена заборгованість за газопостачання в сумі 6547,82 грн., яку вона повинна була оплатити не пізніше п`яти календарних днів після отримання даного повідомлення. Повідомлення про заборгованість позивачці [PERSON] вручено особисто та 18.04.2019 року направлено поштовим відправленням (а.с.58), яке вона тримала 25.04.2019 р., що підтверджується її підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.60). Відповідно до детального розрахунку заборгованості позивача, [PERSON] 17.04.2019 року була внесена частково оплата за газопостачання в сумі 2838,60 грн., залишився борг в сумі 3709,22 грн. і нараховано за поточний місяць 1637,80 грн. Таким чином, у позивачки залишалася заборгованість в розмірі 5347,02 грн. Проте, у березні 2019 р. позивачу було пимилково нараховано об`єм використаного газу 526 куб. метрів, але у травні 2019 р. було проведено перерозподіл використаного газу та виправлено помилку і відкореговано об`єм використаного газу на 131,1 куб. метр. і таким чином борг за березень 2019 р. після корегування складав 1967,80 грн., борг за квітень 1637,80 грн.. (а.с.54-57). Згідно п. 6.1\~Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам»\~постачальник має право: 1) отримувати від Споживача плату за поставлений природний газ; 2) контролювати правильність оформлення Споживачем платіжних документів; 3) ініціювати припинення постачання природного газу Споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством; 4) безперешкодного доступу до лічильників газу Споживача для перевірки показань фактично використаних Споживачем обсягів природного газу; 5) проводити разом зі Споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта; 6) отримувати відшкодування збитків від Споживача, що понесені Постачальником у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства; 7) мати інші права, передбачені чинними нормативно-правовими актами і цим Договором. Згідно п. 7.1\~Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам»\~за умови порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості та після встановленого цим Договором терміну, Постачальник має право звернутися до Оператора ГРМ з дорученням про припинення постачання природного газу Споживачу. У зв`язку з тим, що позивач у вказаний у повідомленні термін заборгованість не сплатила , а тільки провела часткову оплату в сумі 2838,60 грн.,то працівниками відповідача ТОВ«Івано-Франківськгаз збут» надали опературу ГРМ АТ «Івано-Франківськгаз» доручення № ID4623038 від 10.05.2019 р. на припинення газопостачання побутовим споживачем, які заборгували спожитий газ, на підставі якого 11.05.2019 року ПАТ «Івано-Франківськгаз» видало розпорядження про відключення абонентів-боржників за послуги з газопостачання у травні 2019 р. (а.с.37) і 15.05.2019 року відповідачем відключено газопостачання до житлового будинку позивача та складений акт від 15.05.2019 № 457 про припинення газопостачання природного газу шляхом перекриття запірних пристроїв та пломбування вхідного крану (а.с.40). Посилання позивачки про не існування боргу та не отримання повідомлення про припинення газопостачання не відповідає дійсності та нічим не підтверджено. Позивач неодноразово зверталася до Центру обслуговування клієнтів «Регіональна газова компанія» з приводу нарахування за послуги газопостачання за адресою [ADDRESS] , о/р № [NUMBER] .(а.с.59). Згідно детального розрахунку заборгованості особового рахунку № [NUMBER] оформленого на [PERSON] , заборгованість позивача почала зростати з серпня 2016 року внаслідок неповної оплати послуг з газопостачання. На сьогоднішній день заборгованість не сплачена. Як вбачається із довідки № 7895 від 02.07.2019 р. ( а.с.41) у позивача станом на 02.07.2019 р. наявна заборгованість , яка становить 1830,96 грн.. Згідно п. 18 «Правил», у разі оплати простроченої заборгованості за договором на постачання природного газу до зазначеного в повідомленні про припинення газопостачання часу та завчасного (до дня припинення) надання постачальнику підтвердних платіжних документів (а Оператору ГРМ - копій) газопостачання побутовому споживачу не припиняється. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не зверталася до відповідача з приводу складання графіку заборгованості, тому, суд вважає, що посилання позивачки на безпідставне припинення відповідачем газопостачання є голослівними. Також, суд не бере до уваги доводи [PERSON] щодо неотримання нею повідомлення про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 10.04.2019, так як на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення міститься її підпис (а.с. 60). Згідно п. 7.2\~Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», оператор ГРМ має право: отримувати від Споживача оплату за цим Договором; 2) не здійснювати фактичний розподіл природного газу Споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених цим Договором; 3) безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання Споживача, та/або комерційний вузол обліку, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством та цим Договором. З огляду на вимоги чинного законодавства, яким регламентуються дії працівників відповідача, суд вважає, що відключення газопостачання позивачці здійснювалося на законних підставах у зв`язку із заборгованістю, а дії ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» щодо відключення газопостачання є законними та жодним чином не порушують права позивача . Разом з тим, згідно ч. 2\~ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Отже, в даному випадку відповідачем були дотримані вимоги про попередження позивача про заборгованість, можливе відключення від газопостачання і надана можливість це виправити шляхом сплати суми боргу, але позивач в повній мірі цим не скористалася. А тому вимоги позивача про визнання неправомірними дій ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» щодо відключення газопостачання в житловому будинку, розташованому за адресою [ADDRESS] є безпідставними та не підлягають задоволенню. У позовній заяві позивачка вимагає відновлення газопостачання. Згідно п. 20 «Правил», відновлення газопостачання споживачу здійснюється за умови оплати простроченої заборгованості за природний газ за договором або складання між постачальником та споживачем графіка погашення заборгованості та відшкодування витрат постачальника на припинення та відновлення газопостачання. Повідомлення про припинення газопостачання від 10.04.2019 позивачці вручено особисто, а також надіслано поштовим відправленням 18.04.2019 , в якому також вказано, що відновлення газопостачання буде здійснене за умови оплати простроченої заборгованості та відшкодування витрат постачальника на припинення та відновлення газопостачання (а.с. 49). Як вбачається із матеріалів справи ,на даний час [PERSON] передбачені законом платежі для відновлення газопостачання не сплатила. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Частиною 1\~ст. 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно зі\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки вимоги позивача про визнання дій неправомірними є безпідставними, не підлягає задоволенню і вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, яка має похідний характер. Вимоги до доказів встановлені\~ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із\~ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до\~ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки\~ст. 81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.\~43,\~49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до\~статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed