Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5500 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Сімейне життя належним чином не скалося тому сторони проживають окремо, а діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачці на даний час з забезпечити нормальний рівень життя та соціального розвитку дітей важко. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку. У судове засідання позивачка не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити, а справу слухати у її відсутності. Представник відповідачка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] позов визнає частково та згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачки неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей . Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач має постійне місце праці та дохід, є працездатним, може надавати матеріальну допомогу дітям, інших обставин, які б звільнили відповідача від аліментного обов`язку не встановлено, а тому на утримання дітей з нього слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі.

Outcome: partial