Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Будьоннівської районної в місті Донецьку ради, треті особи - [PERSON], [PERSON] про встановлення факту належності домоволодіння на праві власності померлій [PERSON] та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступні обставини. Позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом своєї рідної матері - [PERSON], померлої [INFO] року. Після смерті, матері, відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] В зв'язку з чим, 28 травня 2010 року, за місцем відкриття спадщини, позивачка подала заяву до Дев'ятої державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом від 16.08.1991 року. При поданні вказаної заяви, їй стало відомо, про наявність заповіту складеного [PERSON] у відношенні рідної сестри позивачки - [PERSON], який був посвідчений Дев'ятою державною нотаріальною конторою 18.03.2006 року за №1-502. Рішенням Будьоннівського районного суду міста Донецька від 12.03.2011 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.04.2011 року, заповіт, складений [PERSON] у відношенні [PERSON] було визнано недійсним. При зверненні до КП БТІ міста Донецька позивачці стало відомо, що приватним нотаріусом [PERSON] на підставі довіреності, виданої ним 19.03.2008 року за реєстром №674 від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] було укладено договір дарування від 28.07.2009 року, на підставі якого [PERSON] подарувала своєї дочці [PERSON] 2/3 частини домоволодіння розташованого за адресою [ADDRESS], яке належало [PERSON] Рішенням Будьоннівського райсуду м. Донецька від 11.06.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24.10.2013 року визнано недійсними довіреність, яка видана 19.03.2008 року від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], договір дарування від 28.07.2009 року на підставі якого [PERSON] подарувала своєї дочці спірне домоволодіння. Також судами була встановлена інвентаризаційна оцінка 2/3 частин спірного домоволодіння - 74491 гривня. Також, рішенням Будьоннівського районного суду міста Донецька від 29.12.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області [PERSON] відмовлено в позові про усунення позивачки від спадщини та продовження строку на прийняття спадщини після смерті матері. Крім того, рішенням Будьоннівського районного суду міста Донецька від 11.06.2013 року позивачці було відмовлено в скасуванні державної реєстрації договору дарування, оскільки в зв'язку з визнанням недійсним договору дарування є недійсною й його реєстрація. Також вказаним рішенням встановлено, що правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті, тому позивачка не може поновити право власності на [PERSON] Згідно п.4.12, 4.15, 4.18 глави 10 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України» №296/5від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявністю у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину, яке підлягає реєстрації, здійснюється нотаріусом після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю та перевірки відсутності заборони чи арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, яке підлягає реєстрації нотаріус здійснює витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно. При відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення вказаного питання в судовому порядку. Таким чином, позивачка не може зареєструвати право власності на спірне домоволодіння за померлою [PERSON] в державному реєстрі прав на нерухоме майно та відповідно не може надати нотаріусу витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, що підтверджує належність спірного домоволодіння на праві власності спадкодавцю. Просить суд встановити факт належності 2/3 частин домоволодіння з господарськими спорудами, розташоване за адресою [ADDRESS] на праві власності за померлою [PERSON] на момент її смерті та визнати за позивачкою право власності на 2/3 частин домоволодіння з господарськими спорудами, розташоване за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивачка та її представник - [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача - Стрюкова Н.В., що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування, а щодо задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту належності 2/3 частин домоволодіння на праві власності померлій [PERSON] на момент її смерті просила суд відмовити. Треті особи - [PERSON], [PERSON], а також їх представник - [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 13.01.2014 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивачки, позивачки, представника відповідача, третіх осіб та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 11 червня 2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24.10.2013 року залишено без змін, а тому вважається таким, що набрало чинності, встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Будьоннівською державною нотаріальною конторою м. Сталіно, 06.03.1952 року за реєстровим номером 2934 та зареєстрованого в КП БТІ міста Донецька у реєстрову книгу 7.11.2007 року за №64дк-237 за реєстровим номером 3782 належить 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER], актовий запис №513. Згідно зі статтею 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин домоволодіння з господарськими спорудами, розташоване за адресою [ADDRESS]. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що відповідає вимоги статті 1217 ЦК України. За ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. 16 серпня 1991 року [PERSON] було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої донецької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №51213, за яким [PERSON] все належне їй майно заповіла своєї доньці [PERSON]. Разом з тим, як вбачається зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER], актовий запис №730, [PERSON] є донькою [PERSON]. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що вказаний заповіт є чинним, що також підтверджується витягом з Спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори) від 28.05.2010 року та відомостями наданими Донецьким обласним державним нотаріальним архівом, від 18.04.2011 року. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у встановлений законом шестимісячний строк що відповідає положенням ч.1 статті 1269, ч. статті 1270 ЦК України. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, наданої суду Дев'ятою держаною Донецькою нотаріальною конторою №260/2010, 28 травня 2010 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері - [PERSON]. Разом з тим, з вказаної заяви вбачається, що при поданні заяви позивачці стало відомо про наявність заповіту від 18.03.2006 року складеного померлою [PERSON] на ім'я [PERSON] Однак, рішенням Будьоннівського районного суду міста Донецька від 12.03.2011 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.04.2011 року, заповіт, складений 18.03.2006 року [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Донецької державної нотаріальної контори Вервейко Н.Г. було визнано недійсним. Разом з тим, рішенням Будьоннівського райсуду м. Донецька від 11.06.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24.10.2013 року визнано недійсними довіреність, яка видана 19.03.2008 року [PERSON] на ім'я [PERSON] посвідчена приватним нотаріусом [PERSON], договір дарування 2/3 частин домоволодіння з господарськими спорудами, розташоване за адресою [ADDRESS] від 28.07.2009 року укладеного між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі вказаної довіреності та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Вирішуючи позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 2/3 спірного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 15.05.2013 року «Про судову практику розгляду судами справ про спадкування», у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. У відповідності із статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Відповідно до вимог статті 212 ЦПК, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду насамперед встановленого значення. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Необхідність судового захисту права, шляхом визнання права власності на 2/3 частин спірного домоволодіння позивачкою обґрунтовується неможливістю оформлення спадкових прав через процедуру нотаріату. Однак, суду не надано відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], рівно як позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів які б підтверджували відсутність умов для одержання нею в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачкою право власності на 2/3 частин домоволодіння з господарськими спорудами, розташоване за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, слід відмовити. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині встановлення факту належності 2/3 частин домоволодіння з господарськими спорудами, що розташоване за адресою [ADDRESS] на праві власності за померлою [PERSON] на момент її смерті, оскільки у відповідності з ч.4 статті 25 ЦК України, цивільна правоздатність (здатність мати права та обов'язки) фізичної особи припиняється у момент її смерті. Крім того, у відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданому у відповідності з даним кодексом, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які приймають участь у справі. На підставі викладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Будьоннівської районної в місті Донецьку ради, треті особи - [PERSON], [PERSON] про встановлення факту належності домоволодіння на праві власності померлій [PERSON] та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом необхідно відмовити. На підставі Постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленум Верховного Суду України у «Про судову практику у справах про спадкування», роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 15.05.2013 року «Про судову практику розгляду судами справ про спадкування» статей 25, 1218,1220,1223,1268,1269,1270,1297 ЦК України та

Outcome: dismissed