Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Посилалась у позові на те, що 25.02.2005 між нею та відповідачем було укладено шлюб, спільних дітей подружжя не має. Зазначено, що між сторонами постійно виникали непорозуміння через різні погляди на життя, що створили умови за яких подальше збереження подружнього життя стало неможливим. Позивач також наголосила на тому, збереження шлюбу суперечить її особистим інтересам, а призначення терміну для примирення є недоцільним. На даний ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Ухвалою від 15.02.2017 у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 26.10.2017 було задоволено клопотання відповідача [PERSON] про призначення строку для примирення, сторонам було надано строк для примирення терміном на три місяці, до 26.01.2018. В судове засідання 26.01.2018 позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився 26.01.2018, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суд до відома не поставив. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи‚ суд вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 25.02.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано 25.02.2005 шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №239 від 25.02.2005 (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки, взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved