Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати по утриманню дитини в розмірі 600 грн. щомісячно. В обгрунтування позову покликається на те, що з 25.06.2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] року народився син [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов'язаний і може її надавати, а також не приймає жодної участі у додаткових витратах на дитину, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснили, що не заперечує свого обов'язку по утриманню дитини, однак, сплачувати аліменти в такому розмірі в якому просить позивачка немає змоги. Вважає, можливим сплачувати аліменти 400 грн.. щомісячно. Додаткових витрат позивачка на дитину не несе, оскільки такі не підтверджені жодними доказами, тому в цій частині позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтва про народження, відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER], відтак, зобов'язаний його утримувати до досягнення ним повноліття. Враховуючи відсутність доказів на підвердження виконання відповідачем обов'язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.184 СК України в твердій грошовій сумі аліменти стягуються з відповідача у випадку коли він має нерегулярний, мінливий дохід чи одержує його в натурі. Судом встановлено, що відповідач не працює, стабільного та постійного доходу немає, відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини, потреби на його утримання, стан здоров'я дитини, яка систематично хворіє, що стверджується даними його амбулаторної картки, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, яка не працює, стан здоров'я відповідача, який є інвалідом ІІІ групи, однак працездатний, матеріальне становище відповідача, який не працює, однак, заходів для працевлаштування не вживає, незважаючи на наявність спеціальної освіти, відсутність на його утриманні інших осіб та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 13.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Вимога позову про стягнення з відповідача коштів додаткових витрат на дитину не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, позивачкою, всупереч зазначених вимог не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставини щодо додаткових витрат на дитину у зв'язку розвитком її здібностей. Надана суду довідка про те, що дитина [PERSON] навчається у середній спеціалізованій музичній школі-інтернат імені С. Крушельницької не свідчить про такі витрати, з огляду на те не містить відомостей про вартість освітніх послуг за відповідний час навчання дитини та оплату такого позивачкою. З огляду на зазначені обставини підстави для стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати відсутні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Outcome: approved