Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до Новоархангельського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 27 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Машівського районного управління юстиції у Полтавській області був зареєстрований шлюб за актовим записом №40. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося по причині розбіжності поглядів на спільне майбутнє т а домашнє насильство. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2019 року. Спільного господарства не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Позивачка просить розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про отримання ухвали. Відзив від відповідача до суду не надійшов, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності, а тому суд вважає,що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо розірвання шлюбу, які регулюються СК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, 27 грудня 2013 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Машівського районного управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №40 (а.с. 8). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження: серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно довідки, виданої Новоархангельською селищною радою Кіровоградської області № 1770 від 13.03.2019 року засвідчено, що сім`я позивачки складається: дочка - [PERSON] , чоловік- [PERSON] (а.с.10). У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, вони з відповідачем не проживають тривалий час, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що на думку суду є неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вищеперелічених норм, суд приходить до висновку, що сімейні відносини не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивача у справі) та чоловіка (відповідача у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Підстав для допущення до негайного виконання судового рішення немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved