Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом доЗавгороднього [PERSON], третя особа: Дзержинський районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 21.05.2010 року, посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 963.З відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.11.1997року, який рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 2014 року було розірвано.Квартира [ADDRESS] в порядку ст. 57 Сімейного кодексу України є її особистою власністю одного із подружжя.Крім позивачки, в зазначеній квартирі з 2012 року зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] Відповідач в квартирі не проживає з 2010 року.На відповідача, як такого, що зареєстрований в квартирі нараховуються комунальні платежі та експлуатаційні витрати за утримання житла, та факт реєстрації відповідача у належній позивачці квартирі перешкоджає їй у праві розпорядженні цим майном. На підставі викладеного, позивачка просить суд усунути їй ЗавгороднійНаталі Олександрівні перешкоди у користуванні власністю квартирою № 11 в будинку № 6 по вул. Костенко в м.Кривому Розі шляхом визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 11 в будинку № 6 по вул. Костенко в м.Кривому Розі та зняти з реєстраційного обліку за вище вказаною адресою. Позивачка та її представник в судовому засіданні присутніми не були, представник позивача Єрунова О,В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов. Відповідач та його представник у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник третьої особи ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду не зявився, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 21.05.2010 року, посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 963. В зазначеній квартирі зареєстрований:Завгородній [PERSON]. З Акту від 17.11.2014 року вбачається, що відповідач за адресою: [ADDRESS] , не мешкає з 2010 року. Факт реєстрації Відповідача в зазначеній квартирі тягне за собою нарахування на нього, як такого, що зареєстрований в квартирі, комунальних платежів та експлуатаційних витрат та перешкоджає розпорядженню своєю власністю позивачку. Відповідач не бажає у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та зареєструватися за місцем свого фактичного перебування. Розмір експлуатаційних витрат за утримання житла останнім часом значно зріс, а тому сплата за додаткову особу, яка фактично комунальними послугами не користується, негативно відображається на матеріальному становищі власника квартири. Згідно ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стосовно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на підставі власності, це є результатом реалізації права власника, тому у них виникає право на користування чужими майно, тобто сервітутне право. Відповідно до ст.405 ЦК України - члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням - член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній в цій квартирі понад рік, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цією квартирою. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ віл 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, а на підставі п. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У силу викладеного,

Outcome: approved