Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який постійно проживав у [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,25 га., та для ведення особистого селянського господарства - 0,35 га. Житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності виданого Івницькою сільською радою, доказом передачі земельних ділянок у власність [PERSON] є рішення виконкому Івницької сільської ради народних депутатів від 11.04.1994 року. Державних актів на вищевказані земельні ділянки [PERSON] за життя не виготовив. Згідно замірів земельних ділянок, їх фактична площа становить: ділянка для обслуговування житлового будинку - 0,25 га., ділянка [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства - 0,06 га., ділянка [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства - 0,29 га. Згідно статті 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, позивачка є спадкоємцем першої черги і прийняла спадщину у відповідності до статті 549, а саме фактично вступивши в управління спадковим майном, та частково реалізувала спадкові права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на присадибні ділянки, нотаріусом було відмовлено через відсутність на вищевказане майно правовстановлюючих документів. Вказані документи не можуть бути виготовлені в силу ст. 346 ч.1 п.11 ЦК України у зв'язку зі смертю власника. Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Івниця Андрушівського району Житомирської області по [ADDRESS], на земельну ділянку площею 0,06 га. для ведення особистого селянського господарства в селі Івниця Андрушівського району Житомирської області по вулиці [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,29 га. для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], як на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Судовий збір з відповідача просить не стягувати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, оскільки надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про смерть, [INFO] помер [PERSON] (а.с.3). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб підтвердження факт родинних відносин, а саме, що позивачка, [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] (а.с.17). Згідно виданої від 01.03.2018 року Івницькою сільською радою Андрушівського району Житомирської області довідки, громадянин [PERSON], [INFO], який помер [INFO] на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним була зареєстрована та проживала дружина - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] Андрушівського району Житомирської області, та земельні ділянки: площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,35 га. для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] Витягом з рішення 17 сесії 21 скликання Івницької сільської ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області від 11 квітня 1994 року Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок, та додатками [NUMBER] та [NUMBER] до рішення, підтверджується факт передачі [PERSON] у приватну власність земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,35 га. для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] (а.с.6,7). Державні акти на вказані ділянки за життя [PERSON] не виготовлялися. В ході розгляду справи судом встановлено, що фактична площа земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Івниця, вул. [ADDRESS],33, становить - 0,25 га., щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с.Івниця, то вона складається з двох окремих ділянок: ділянки [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] площею 0,06 га, ділянки [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] площею 0,29 га, що підтверджується план-схемою земельних ділянок (а.с.9). Згідно виданої виконкомом Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області довідки, земельна ділянка площею 0,29 га. для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] рахується за покійним [PERSON] (а.с.10). Позивачка, [PERSON] у відповідності до статті 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року та прийняла спадщину шляхом вступу в фактичне володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Івницької сільської ради і матеріалами спадкової справи №202, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.5, 36-47). Частково позивачці вдалося реалізувати спадкові права шляхом отримання 05 липня 2000 року свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.36-47). При зверненні позивачки до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на присадибні земельні ділянки, що знаходяться в с.Івниця, у його видачі було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с.18). Зазначені обставини визнанні відповідачем, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в пунктах 1, 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статі 30 ЗК України від 18.12.1990 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивачка має право на спадкування майна спадкодавця, однак в позасудовому порядку позбавлена можливості його оформити в зв'язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved