Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона є відповідальним наймачем квартири [ADDRESS]. Разом з нею в даній квартирі зареєстровані: її чоловік - [PERSON], син - [PERSON], дочка - [PERSON], зять - [PERSON]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2016 року шлюб між дочкою позивачки - [PERSON] та відповідачем по справі - [PERSON] було розірвано. Після розлучення відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживав. Місце його знаходження невідоме. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які фактично не надаються, але нараховуються. Відповідач комунальні послуги не сплачує. Тому позивачка змушена звернутися до суду і просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. До початку судового засідання від представниці позивачки за довіреністю [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги позивачки підтримала, наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, письмових заперечень суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представниці позивачки за довіреністю [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Позивачка є відповідальним наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 192 від 17.04.2001 року про обмін житлових приміщень та довідкою управління обліку, розподілу та приватизації житла. З довідки № 675 від 20.12.2016 року, виданої ПП «Рубін», вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS]. Разом з нею в даній квартирі зареєстровані її чоловік - [PERSON], син - [PERSON], дочка - [PERSON], зять - [PERSON]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.05.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З довідки управління «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після розлучення відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживав. Місце його знаходження невідоме. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім»ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги, не проживає в житловому приміщенні, розташованому за адресою:[ADDRESS], та вибув в інше жиле приміщення, тобто втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], з дня вибуття, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даним жилим приміщенням без наміру збереження права користування ним. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved