Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2014 року померла [PERSON], яка на день смерті постійно проживала в [INFO], і яка за життя склала заповіт, в якому все своє майно заповіла їй. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,9999 га, яка належала спадкодавцю відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 628033, яку вона як спадкоємець за заповітом прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до Бобровицької державної нотаріальної контори. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказазначену земельну ділянку, державний нотаріус їй відмовив у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцю. Згідно публікації в газеті «Наше життя», державний акт на земельну ділянку серії ЯБ № 628033 втрачений і вважається недійсним. Згідно довідки Держземагенства у Бобровицькому районі дублікати державних актів не видаються. Тому просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивачка в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.23). Відповідач в судове засідання не зявився, про день та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про отримання ним повістки (а.с.21), причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за відсутності його представника. Отже, відповідач не зявився до суду без поважних причин, що дає суду, відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів. Суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що 24.10.2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 234907 (а.с.6) За життя остання склала заповіт, в якому все своє майно заповіла позивачці [PERSON] (а.с.7), яка прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до Бобровицької державної нотаріальної контори (а.с.8). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,9999 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради, Бобровицького району, Чернігівської області (а.с.11), державний нотаріус їй відмовив, оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність майна спадкодавцю (а.с.12). Оригінал державного акту на вищевказану земельну ділянку втрачений, про що зроблено оголошення в газеті «Наше життя» (а.с. 13). Згідно довідки відділу Держземагенства у Бобровицькому районі від 21.08.2015 року № 02-10/221 видати дублікат державного акту не можливо (а.с.10). Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачка не може в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за нею права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з вимогами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] померла, спадщину після її смерті, як спадкоємець за заповітом, прийняла позивачка по справі, шляхом подачі заяви до державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку державним нотаріусом їй було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи про належність майна спадкодавцю. Оригінал державного акту втрачений, про що зроблено оголошення в пресі, а дублікати державних актів Держземагенством не видаються і єдиними шляхом реалізації її права на спадщину є рішення суду, а тому суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими і відповідають вимогам Закону.

Outcome: approved