Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь для утримання їхнього сина [PERSON],[INFO], в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за минулий час,тобто за останні три роки, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтуванні своїх вимог позивачка, покликається на те, що 23 лютого 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. У спільному шлюбі у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. 18 серпня 2009 року сторони розірвали шлюб. Після розлучення спільно не проживають. З цього часу відповідач участі у вихованні сина не бере, коштів на його утримання не надає. Кошти на утримання дитини платити відмовляється. На утримання дитини державної допомоги позивачка не отримує. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки та на утриманні її батьків. На підставі наведеного позивачка просить суд позов задоволити. В судове засідання позивачка [PERSON] зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просить задоволити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON] позовні вимоги позивачки визнала частково. Свої заперечення мотивує тим, що не згідна з вимогами позивачки щодо стягнення з її довірителя аліментів за минулий час, а саме за три останні роки, оскільки доводи позивачки про ухилення [PERSON] з 2009 року від утримання його дитини не відповідають дійсності та не стверджуються жодними доказами. [PERSON] з часу розлучення з позивачкою [PERSON] від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та утримання свого сина [PERSON] не ухилявся і на даний час не заперечує свій обовязок утримувати сина, а тому не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у визначеному позивачкою розмірі з часу звернення з позовом до суду і до досягнення сином повноліття. Таким чином, вимоги позивачки щодо стягнення аліментів за останні три роки, вважає безпідставними. Проаналізувавши доводи сторін та матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 23 лютого 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що 23 лютого 2002 року складено відповідний актовий запис №351 та видано свідоцтво про шлюб серія 1-СГ № 123129. Від цього шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія 1-СГ № 108604, видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Суд встановив, що 18 серпня 2009 року сторони розірвали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 130 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія 1-СГ № 058206. Після розлучення [PERSON] та [PERSON] спільно не проживають. З цього їх неповнолітній син [PERSON], проживає разом з позивачкою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 7 Закону України „ Про Державний бюджет на 2015 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року встановлений у розмірі 1286 гривень. Судом встановлено, що на даний час відповідач [PERSON]З участі у забезпеченні свого сина [PERSON] не бере, коштів на його утримання не надає, хоча зобовязаний це роботи. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на утриманні [PERSON] перебуває також малолітній син від другого шлюбу, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія 1-СГ № 217249. Враховуючи вищенаведені факти та встановлені судом обставини які мають істотне значення, враховуючи матеріальне та соціальне становище сторін, розмір встановленого державою соціального та матеріального забезпечення дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі його 1/4 доходу щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 28.10.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Також, у відповідності положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягають стягненню судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Що стосується позовних вимог позивачки [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання сина за минулий час, суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки в силу вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, позивачкою не доведено перед судом, факту вживання заходів для одержання аліментів з відповідача та не одержання таких у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Outcome: approved