Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 02.10.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №270. Від шлюбу в них є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що сімейні стосунки між ними не склались через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння, поваги та довіри один до одного. Внаслідок чого, між сторонами протягом тривалого часу виникають сварки. Позивачка, вказує, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка, та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання малолітнього сина не має. Позивачка вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, тому не вбачає доцільності вжиття заходів для їх примирення з боку суду. Позивачка переконана, що подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе, суперечитиме їх інтересам. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вважає, що збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Заслухавши думку позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі зареєстрували шлюб 02.10.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії 1-БВ № 094788 від 02.10.2011 року. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом, як сімя, не проживають, спільного господарства не ведуть, взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивачки і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для подальшого вжиття заходів щодо примирення сторін та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 640 грн., що відповідатиме вимогам ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України. Тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь. Відповідно до ст.ст. 105, 109, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved