Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - будинком [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову зазначає, що їй, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.1997 р. на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку крім позивача зареєстровані наступні особи: син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; дружина сина - [PERSON] , [INFO] .. Однак, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають в будинку понад один рік без поважних причин, про що складено Акт про проживання/не проживання осіб в житловому приміщенні [ADDRESS] від 21.08.2020, засвідчений виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Зазначеним Актом зафіксовано наступне: [PERSON] не проживає в житловому приміщенні [ADDRESS] з 10 жовтня 2013 року по теперішній час; [PERSON] не проживає в житловому приміщенні [ADDRESS] з 01 березня 2013 року по теперішній час; [PERSON] є зареєстрованою, але ніколи не проживала в житловому приміщенні [ADDRESS] з 01 березня 2013 року по теперішній час. Відповідачі не проживають в даному будинку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон. Відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, їх особисті речі в будинку відсутні. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію. Враховуючи вищенаведене, позивачка [PERSON] вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад один рік, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому вона, як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачі створюють їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Судова повістка надсилалась за їх зареєстрованим місцем проживання, а саме: [ADDRESS] . Однак до суду повернулися конверти із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, а тому суд визнає їх неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого директором Мелітопольської міської біржі нерухомості Бовкун І.С. 12.08.1997 за реєстраційним № 0309/0893, на праві власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.10/. Відповідно до повідомлення Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 29.09.2020 за № 1779 відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.26/. Відповідно до повідомлення Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 29.09.2020 за № 1778 відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.27/. Відповідно до повідомлення Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 29.09.2020 за № 1779 відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.28/. Однак, згідно копії акту про проживання/не проживання/, виданого Семенівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області від 21.08.2020, за адресою: [ADDRESS] не проживає троє осіб, в тому числі: [PERSON] - з 10 жовтня 2013 року по теперішній час; [PERSON] - з 01 березня 2013 року по теперішній час; [PERSON] - тільки була зареєстрована та по теперішній час не проживає /а.с.14/. В силу того, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою, але не проживають, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як передбачено приписами ст.ст.386,391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 2ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогамистатей 405,406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні. Суд дійшов висновку про те, що фактичне тривале не проживання відповідачів у вказаному вище житловому приміщенні, а також та обставина, що відповідачі не приймають участі в утриманні будинку, є обставинами, які мають істотне значення, а тому право відповідачів користуватися чужим житлом підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом, є обґрунтованою та підлягає до задоволення, оскільки їх реєстрація в належному [PERSON] будинку порушує її право на користування та розпорядження власністю. Крім того, вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи те, що позивач в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за нею.

Outcome: approved