overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем\~ вони уклали шлюб 04 березня 1989 року, про що зроблено актовий запис №17 у Сокирницькій сільській раді народних депутатів Хустського району Закарпатської області та видано свідоцтво про шлюб І-ФМ №498619. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що вони втратили почуття кохання і довіри один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, шлюб носить формальний характер та не виконує свого прямого призначення, спільного господарства не ведуть. Відповідачка вважає, що подальше сімейне життя між ними неможливе, просила шлюб розірвати та не надавати час на примирення. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що діти від даного шлюбу на момент подачі позову до суду досягли повноліття, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Майор», позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судова влада. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили.\~ Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.03.1989 року, який було зареєстровано у Сокирницькій сільській раді народних депутатів Хустського району Закарпатської області за актовим записом №17. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, шлюбні відносини між сторонами припинилися, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони уклали шлюб 11 листопада 2006 року, про що зроблено актовий запис №85 у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу у них народилося двоє синів (двійнята) - [PERSON] та [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що у них різні характери, погляди на життя, шлюб і сім'ю. Між ними відсутнє взаєморозуміння, більше 5 років сторони проживають окремо. Діти живуть разом з позивачкою та повністю перебувають на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, шлюб носить формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Відповідачка вважає, що подальше сімейне життя між ними неможливе та просила шлюб між ними розірвати. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити та не надавати строк на примирення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судова влада. Відзив чи заперечення проти позову від відповідача не надходили. З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2006 року, який було зареєстровано у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №85. Від шлюбу у них народилося двоє синів (двійнята) - [PERSON] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, шлюбні відносини між сторонами припинилися більше п'яти років, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем знаходилась у зареєстрованому з 16.12.1994 р. шлюбі. Від шлюбу є дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], у свідоцтвах про народження яких записаний батьком відповідач. 05.10.2010 р. шлюб був розірваний. Згідно рішення Первомайського міського суду з відповідача на її користь стягнуті аліменти на сина [PERSON] та доньку [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 12.03.2009 р. і до їх повноліття. [INFO] дочці виконалось 18 років. Відповідач працює на ВП шахта «Карбоніт» ДП «Первомайськвугілля» та його середній заробіток складає 6679,38 грн. Вона з 27.12.2010 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». У теперішній час вона не працює, дочка навчається у Лисичанському гірничому технікумі та отримує не значну стипендію, син [PERSON] навчається у 9 класі Золотівської школи №5. Просить збільшити розмір аліментів з 1/6 частини на ? частину всіх виді доходів з відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідач не з'явився, надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши представлені докази, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав і свобод інших осіб, у зв'язку з чим недоцільно досліджувати докази, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2014 р. і до повноліття дитини, оскільки відповідач працює, інших утриманців не має. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 12.04.1992 року. Від шлюбу має неповнолітнью дочку [PERSON]. 26.01.199р.н.., батьком якої є відповідач.З відповідачем спільне життя не склалося , спільне господарство з ним не веде. Дитина залишилася проживати з нею , та знаходиться на її утриманні. Просить винести рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на неповнолітньою дитину у розмірі 1/4 від усіх видів його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, не заперечує сплачувати аліменти та розглядати справу за його відсутності., що підтверджуеться телефонограмою. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В суді встановлено: [PERSON]Д перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]А , з 12.04.1992 року який розірвано 04.05.2012р. (а.с.2) Відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] 23.01.1999 р.н, про що свідчить запис в свідоцтві про народження (а.с.4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, що потребують матеріальної допомоги. Суд вважає за можливе визначити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на на неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до повноліття дитини, оскільки відповідач здоровий, офіційно не працює, дитина мешкає з позивачкою і вона знаходиться на її повному утриманні , інших дітей не має, непрацездатних осіб, які знаходилися б на його утриманні, не має, в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача, інших судових витрат по справі немає. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, дитина залишилася проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В суді встановлено: Відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], про що свідчить запис в свідоцтві про народження (а.с.6). Враховуючи визнання позову відповідачем, а також ту обставину, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, на підставі ст. 174 ЦПК України суд вважає за можливе визначити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на неповнолітню дочку у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до повноліття дитини, оскільки відповідач здоровий, офіційно працює, дитина мешкає з позивачкою і вона знаходиться на її повному утриманні, непрацездатних осіб, які знаходилися б на його утриманні, не має, в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача, інших судових витрат по справі немає. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1999 р., від якого мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач. З вересня 2013 р. вони з відповідачем не проживає разом. Син мешкає з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не мешкає із позивачкою, ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги їй добровільно не надає. Іншим дітям аліменти не платить, непрацездатних батьків не має. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштові повідомлення у матеріалах справи ( а.с. 17-20). 31 січня 2014 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено: [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1999 р., про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с. 5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьком записаний відповідач, матір'ю - позивачка ( а.с. 6). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, що потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд враховує стан здоров'я і матеріальне положення сторін, вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільно відповідач свій обов'язок з утримання неповнолітньої дитини не виконує, у зв'язку з чим аліменти з нього підлягають стягненню в судовому порядку. Суд вважає за можливе визначити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину доньку: [PERSON], 31.08.2013 р. н. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. У звязку з цим позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та відповідно до копії рішення від 03.09.2015 Голопристанським районним судом Херсонської області розірвано шлюб між відповідачем та позивачем. Згідно свідоцтва про народження 1-КГ №165846, виданого 10 вересня 2013 року, позивачка та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], 31 серпня 2013 р. н., яка на даний момент проживає з матірю [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - доньку: [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. У зв'язку з цим позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, пояснив, що згоден сплачувати аліменти, але на даний час не має такої можливості, так як офіційно ніде не працює, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони 20 жовтня 2001 року уклали шлюб, про що В.Кардашинською сільською радою Голопристанського району Херсонської області складено відповідний актовий запис №15. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 28 серпня 2002 року, позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилася [INFO]. Сім'я фактично розпалася, вже близько року сторони проживають окремо, на даний час дитина проживає з матір'ю - [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 184 ч. 1 Сімейного Кодексу передбачено, що в разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, також у суду немає відомостей щодо офіційного працевлаштування відповідача, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 184 СК України, вважає доцільним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину сина: [PERSON], 16.10.2012 р. н. Син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. У звязку з цим позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та відповідно до копії рішення від 08.07.2015 Голопристанським районним судом Херсонської області розірвано шлюб між відповідачем та позивачем. Згідно свідоцтва про народження 1-КГ №150107, виданого 23 жовтня 2012 року, позивачка та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], 16.10.2012 р. н., яка на даний момент проживає з матірю [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved