Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №36а по вул.Вакуленчука, 78 в м.Мелітополі Запорізької області. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], яку вона придбала у [PERSON] Однак, в цій квартирі залишився прописаним колишній власник даної квартири [PERSON], який в добровільному порядку не знявся з реєстрації. На теперішній час вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. В даному приміщенні ніяких речей відповідача немає, ніяких спроб вселитися в квартиру не було. Відповідач в квартирі не проживає більше 10 років, виїхав до м.Енергодара на постійне місце пролживання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судова повістка повернулась з відміткою пошти: за закінченням терміну зберігання та не проживанням адресата за вказаною адресою. Як вбачається з матеріалів справи позивачкою було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Позивачці згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.01.2017 належить квартира №36а по вул.Вакуленчука, 78 в м.Мелітополі Запорізької області, про що свідчить копія відповідного договору та [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.6-7,8/. Однак, за відомостями відділу реєстрацію в даній квартирі прописаний колишній власник квартири [PERSON], який не проживає в ній більше 7 років, що підтверджується довідкою директора КП «Житломасив» /а.с.9,10/. Факт непроживання відповідача у вищевказаній квартирі підтверджується також показаннями свідків. Так, свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що відповідач був колишнім власником квартири, яку згодом продав [PERSON] Речей відповідача в квартирі немає, ніяких спроб вселитися в дану квартиру у нього не було, в ній він не проживає більше 10 років. З договору купівлі-продажу квартири (а.с.6-8) вбачається, що [PERSON] придбав квартиру у відповідача ще 27.02.2003. В силу того, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~ Права власника квартири, визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Припинення права власності на квартиру припиняє право колишнього власника на користування цією квартирою. Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, і в ухвалі Верховного Суду України від 13.07.2011 року № 6-55662св10. Отже, оскільки новою власницею квартири є позивачка, а відповідач не є членом її родини, у зв'язку з відсутністю договірних відносин з новою власницею квартири та припиненням права власності [PERSON] на спірну квартиру останній втратив право користування цією квартирою, так як його право користування житлом є похідним від права власності на квартиру. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування в квартирі №36а у будинку №78 по вул.Вакуленчука в м.Мелітополі Запорізької області. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved