Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] і [PERSON] 11 березня 2016 року, виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 24000 грн. орендної плати за чотири місяці користування квартирою та стягнення судових витрат. 12 квітня 2018 року позивачка [PERSON] подала заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивачка просить: розірвати договір оренди квартири [ADDRESS] , укладений 11 березня 2016 року між [PERSON] і [PERSON] з 12 червня 2017 року, виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS] без надання іншого житла, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 52 000 грн. плати за фактичний час користування квартирою [ADDRESS] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 10200 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 11 березня 2016 року вона із [PERSON] уклали договір оренди належної позивачці на праві власності двокімнатної квартири [ADDRESS] , строком на 23 місяці 20 днів. Згідно з договором сторони обумовили свої права та обов`язки. Зокрема, відповідач зобов`язувався покращити стан квартири та провести поточні ремонтні роботи за рахунок позивачки на суму 33 тис. грн., своєчасно та повно сплачувати орендну плату за користування житловим приміщенням, використовувати квартиру за призначенням, додержуватись правил користування житловим приміщенням. Протягом двох місяців відповідач дотримувався умов договору, а потім почав зловживати довірою та обманювати її. Після закінчення ремонтних робіт з метою покращення стану квартири, без погодження з позивачкою, відповідач в усній формі почав повідомляти позивачку про збільшення суми вартості ремонтних робіт. А саме, про те, що закуплений інвентар та інструменти, які необхідні для проведення ремонтних робіт, та для щоденного прибирання квартири (швабру, ручку для швабри, малярний валик, ручку до нього, свердло, малярні пензелі різних розмірів, тощо) відносити до витрат позивачки, завищувати вартість послуг майстрів, які проводили в квартирі ремонтні роботи з 33 тис. грн. до 51.262 тис грн. Це зафіксовано у калькуляції, яку він показав після завершення ремонту. А коли вона повідомила відповідача, що буде розривати Договір оренди, відповідач підняв вартість ремонту понад 60 тис. грн., в черговий раз не погоджуючи з нею, щоб не платити орендну плату. Крім того, у зв`язку із зміною кон`юнктури ринку вартості оренди квартир у м. Львові з вересня 2016 року, а також покращення стану квартири, який проведено за кошти позивачки, починаючи з листопада 2016 року, при численних зустрічах з відповідачем, вона, неодноразово, наголошувала про те, що вартість оренди квартири з 1 січня 2017 року підвищується до 6 000 грн. Однак, відповідач категорично відмовився підвищувати орендну плату за користування житловим приміщенням, посилаючись на укладений Договір. За увесь час проживання [PERSON] у квартирі, позивачка жодного разу грошових коштів за оренду квартири від нього не отримала. Окрім того, у зв`язку із обставинами, які склались у її родині, виникла необхідність використання житлового приміщення (квартири) для проживання членами її сім`ї. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення, в яких просить проводити розгляд справи у його відсутності, в задоволені позову просить відмовити, оскільки договору, на який посилається позивачка, не було, він його не підписував. Копія договору, яка долучена до матеріалів справи, не містить його підпису. Договір укладений не був, тому неможливо розірвати неіснуючий договір. Також відповідач вважає безпідставним позов про виселення його з квартири за адресою [ADDRESS] , оскільки він за вказаною адресою не прописаний та не проживає. Доводи позивачки не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. В спростуванні від 19 листопада 2020 року [PERSON] зазначає, що відповідно до домовленості із [PERSON] , для покращення стану квартири, останній підготував та надав позивачці письмову калькуляцію щодо кількості та вартості будівельних матеріалів, вартість робіт по покращенню стану квартири, в якій вказав номер мобільного телефону [NUMBER] та власноручно вказав своє ім`я [PERSON] . Таким чином, попри те, що в договорі оренди квартири від 11 березня 2016 року, не має у відповідних графах підпису [PERSON] , факт оренди та проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] з дружиною та двома дітьми протягом двох років підтверджується: заявою відповідача від 07 серпня 2017 року про перенесення судового засідання; договором про обслуговування системи контролю та обмеження входу; рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; калькуляцією щодо кількості та вартості будівельних робіт. Обставини справи свідчать, що відповідач, який змінює свою позицію щодо факту укладання договору оренди квартири та проживання у ній, у такий спосіб діє недобровісно та з порушенням меж здійснення цивільних прав, встановлених ст.13 ЦК України, що не відповідає ані конституційним принципам, ані загальним принципам права, встановленим ст.3 ЦК України. Заперечення відповідачем факту укладення договору оренди квартири, підписання договору та факту проживання протягом двох років у орендованій квартирі, не відповідає дійсності, а свідчить про непорядність відповідача, оскільки із самого початку відповідач не мав наміру платити оренди, і спрямоване на ухилення від відповідальності та небажання сплатити грошові кошти за оренду квартири, в якій він проживав разом із сім`єю протягом двох років. В письмових поясненнях від 04 лютого 2021 року [PERSON] зазначає, що заперечення Відповідачем факту укладення договору оренди квартири, підписання Договору та факту проживання протягом двох років у орендованій квартирі, не відповідає дійсності, а свідчить про непорядність відповідача, оскільки із самого початку він не мав наміру платити оренди, і спрямоване на ухилення від відповідальності та небажання сплатити грошові кошти за оренду квартири. Про факт існування домовленостей та проживання відповідача протягом дії договору оренди свідчить: заява [PERSON] від 07 серпня 2017 року про перенесення судового засідання, у якій відповідач указує адресу проживання квартиру [ADDRESS] , договір, укладений із мешканцем квартири [ADDRESS] [PERSON] та СПД ФО [PERSON] . Договір підписаний замовником [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , телефон № [NUMBER] . Даний договір свідчить про те, що [PERSON] уклав договір з послуг, ремонту та обслуговування систем обмеження та контролю входу до багатоквартирного будинку. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та уточненій позовній заяві. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20 липня 2017 року відкрито провадження у справі ( суддя [PERSON] ). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 року справу передано судді Мигаль Г.П. Згідно з ухвалою Франківського районного суду м. Львова 16 жовтня 2019 року суддя Мигаль Г.П. справу прийняла до свого провадження та призначила підготовче судове засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору оренди, виселення та стягнення орендної плати. Фактичні обставини справи, встановлені судом. В обгрунтування позовних вимог та доведення обставин щодо укладення договору позивачка подала суду копію договору оренди квартири від 11.03.2016 року, де орендавцем квартири зазначено [PERSON] , а орендарем- [PERSON] . Договір підписано зі сторони орендодавця- [PERSON] , підпис орендаря - [PERSON] на договорі відсутній. Відповідно до листа від 08 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до [PERSON] , в якому повідомила [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди квартири [ADDRESS] . Просила звільнити квартиру до 11 травня 2017 року. /а.с. 7/ 12 травня 2017 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з листом, в якому повідомила [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди квартири [ADDRESS] , просила звільнити квартиру до 11 червня 2017 року. Крім того, повідомила [PERSON] про те, що у випадку незвільнення квартири до 11 червня 2017 року вона буде змушена звернутися в суд для розірвання договору в судовому порядку/а.с. 8/ 13 травня 2017 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з вимогою повернення орендної плати за користування квартирою, що за адресою [ADDRESS] з 01 січня 2017 року в розмірі 6 (шість) тис. грн. за місяць. /а.с.9/ Положеннями ч. 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до положень ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно з положеннями ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до положень ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Положеннями ч. 1 ст. 810 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Аналіз змісту зазначених норм закону свідчить, що істотними умовами договору найму є погодження сторонами предмету договору (об`єкту, який передається в найм), строку його дії та розміру плати. За таких обставин передумовою визнання судом дійсності умов укладеного договору найму є встановлення обставин, які свідчать, що сторони досягли згоди по тих умовах, про які заявлено в позовній вимозі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Згідно з положеням ист. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено положеннями ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно положень ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що договір оренди квартири [ADDRESS] не підписаний зі сторони відповідача (крім цього, в наданій позивачкою суду копії договору зазначена інша адреса: квартира [ADDRESS] ), позивачкою не надано суду інших доказів в письмовій формі, погоджених сторонами, в яких були б зафіксовані сторонами істотні умови договору найму (а саме: предмет договору, об`єкт який передається в найм), строк його дії та розмір орендної плати за квартиру [ADDRESS] , суд доходить до висновку, що договір оренди (найму) житлового приміщення сторонами не було укладено, оскільки сторони не погодили в письмовій формі істотні умови договору найму, які зазначені вище. Щодо доказів наданих позивачем на підтвердження укладення договору оренди від 11 березня 2016 року: копії договору про обслуговування системи контрою та обмеження входу (СКВ) та договірної ціни № б/н станом на 31 грудня 2015 року, під якими є підпис [PERSON] , суд вважає їх неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони не містять підпису обох сторін, в договорі договірної ціни не зазначено якого об`єкту стосується цей документ, не надано суду оригіналів документів. Посилання позивачки на докази, а саме: рекомендоване повідомлення про отримання відповідачем кореспонденції за адресою: [ADDRESS] (а.с.7), заяву відповідача, подану ним на адресу суду від 07 серпня 2018 року, в якій він зазначає адресу проживання: [ADDRESS] , суд бере їх до уваги як на обставину проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , однак зазначені докази не обґрунтовують позовних вимог з підстав, наведених вище. З огляду на те, що між сторонами не було укладено договору найму (оренди) приміщення в письмовій формі, в якому б сторони погодили всі його істотні умови, а також враховуючи пояснення позивачки, відповідно до яких позивач на дату ухвалення рішення не проживає за адресою [ADDRESS] , суд доходить висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року) Судові витрати, понесені позивачем, залишити за позивачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed