Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що з 04.08.2009 року по 12.02.2015 року вона працювала в ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод». Наказом № 382-н від 04.08.2009 року була прийнята на роботу у технічний відділ інженером-конструктором. Наказом № 67-у від 12.02.2015 року звільнена за п.1 ст. 40 КзпП України за скороченням штату. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 04.03.2015 року на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі, яка до цього часу не сплачена. На підставі ст. 117 КзпП України відповідач повинен їй виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. До того ж, їй не оплачено підприємством роботу за час простою. Вказані дії відповідача призвели до втрат матеріального характеру та заподіяли їй моральні страждання, що виразилося у постійних стресах, пов'язаних з приниженням через невиплату заробітної плати, неможливістю планувати відпочинок та забезпечувати повноцінно своїх дітей. До того ж вона понесла втрати у виплатах допомоги по безробіттю, через неоплату часу простоїв зменшився її заробіток, що враховується під час визначення розміру допомоги по безробіттю. Просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КзпП України за період з 12 лютого 2015 року по день винесення рішення суду, виходячи з посадового окладу 1540 грн. в місяць, моральну шкоду в сумі 15 000 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому суд за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку на підставі ст. 224-233 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Новокаховський електромеханічний завод», працювала інженером-конструктором, звільнена з посади на підставі ст. 40 ч.1 КзпП України за скороченням штату 12.02.2015 року. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 04 березня 2015 року на користь позивачки з відповідача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 2003,84 грн. Заборгованість по заробітній платі до цього часу позивачці не сплачена, тому вона має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КзпП України, починаючи з часу звільнення 12.02.2015 року до часу постановлення рішення суду 21.05.2015 року в сумі 5059,99 грн. Враховуючи те, що підприємством на запит суду не надано довідки про розмір середньої заробітної плати позивача для проведення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з розміру окладу, зазначеного в розрахункових листах позивачки в сумі 1 540 грн. 1540 грн. Х 2 міс. / 42 роб. днів Х 69 роб. дні (період затримки розрахунку при звільненні) = 5059,99 грн. з подальшим утриманням податків та обов'язкових платежів. Враховуючи те, що з позивачкою не проведено остаточного розрахунку в день звільнення, за період роботи на підприємстві заробітна плата виплачувалася несвоєчасно, що стало підставою для нарахування [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивачка вказує на моральні страждання в зв'язку з порушенням її трудових прав, приниженням у зв'язку з несвоєчасним проведенням розрахунку, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачці становить 1000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. В іншій частині позову слід відмовити, оскільки обставини, на які посилається позивачка не підтверджені доказами, а суд позбавлений можливості отримати вказані докази через ненадання їх відповідачем по справі. Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 цього Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 р «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі ст. 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, п.8 Постанови КМУ №100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: partial