Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, під час якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] , яка навчається на денному відділенні Сумського державного університету. Позивач зазначає, що одна утримує повнолітню доньку. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/6 усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з початку навчання - 15.09.2020р. до закінчення навчання - 31.12.2021р.. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить стягувати з нього аліменти у розмірі 16% доходу, які перераховувати дочці. Третя особа в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Донька проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, досягла повноліття, та з [INFO] навчається на денному відділенні Сумського державного університету. Термін навчання по 31.12.2021р. (а.с. 12). Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України,- якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України,- право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що донька сторін дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання. Враховуючи, що відповідач є батьком дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що він має можливість надавати певну матеріальну допомогу на вказані вище цілі, і не заперечував про це, тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки у розмірі 1/6 усіх видів його заробітку (доходу), на утримання доньки - [PERSON] до закінчення її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з 16.11.2020 р. Що ж стосується доводів відповідача щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 16 %, то вони не грунтуються на вимогах закону, оскільки аліменти стягуються судом або у частці, або у твердій грошовій сумі, а не у відсотках. Також, відсутні підстави для зазначення у судовому рішенні способу сплати аліментів, як то перерахування коштів на особистий рахунок дитини, так як відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 1 ст. 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів, ч. 2 цієї статті вказує, що у разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Положеннями зазначеної статті передбачається спеціальний механізм захисту прав учасників правовідносин з утримання. Зокрема, платник аліментів, якщо на його думку, аліменти витрачаються не за цільовим призначенням, контроль за цільовим використанням яких здійснює орган опіки та піклування. У випадку, якщо нецільове використання аліментів органом опіки й піклування попередньо не встановлено, платникові необхідно надати суду відповідні докази. Таким чином, відповідачем не доведено, що кошти будуть витрачатися позивачкою не за цільовим призначенням. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved