Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 1 жовтня 2006 року і від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею /позивачкою/ та перебувають на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося, в сім'ї постійно виникають сварки та бійки, з червня 2013 року вони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/4 частині від усіх видів його /відповідача/ доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня звернення з даним позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач подав до суду зустрічний позов та просив поділити спільне з позивачкою майно подружжя, виділивши йому автомобіль ВАЗ 21114, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 40 000 грн., відповідачці - автомобіль «Форд Гранада», 1979 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 15 000 грн., пральну машину, холодильник, телевізор, бойлер, ванну, всього майна на загальну суму 24 100 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали і викладене підтвердили, зустрічний позов не визнали, але не заперечували, що спірні автомобілі, бойлер та ванна є спільним майном подружжя, проте, автомобіль ВАЗ і бойлер просили виділити позивачці, відступивши від рівності часток з врахуванням того, що на її утриманні знаходяться неповнолітні діти сторін. Автомобіль Форд та ванну вважали за необхідне виділити відповідачу. З оцінкою майна, визначеною відповідачем в зустрічній позовній заяві погодились. Щодо поділу іншого вказаного відповідачем майна заперечували, посилаючись на його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов [PERSON] визнав частково, на розірвання шлюбу погодився, аліменти просив стягувати в розмірі ? частини його доходу на двох дітей, оскільки має на утриманні ще одну неповнолітню дитину від іншого шлюбу. Зустрічний позов підтримав, викладене в ньому підтвердив, просив виділити йому автомобіль ВАЗ, без стягнення з нього компенсації, так як він сплачує кредит, за рахунок якого було придбано цей автомобіль. Пояснив, що на даний час автомобілем ВАЗ користується позивачка, яка має водійське посвідчення, а автомобілем Форд, який зареєстрований за ним (відповідачем) - її батько, якому він надав цей автомобіль в користування. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 1 жовтня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею /позивачкою/ та перебувають на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи /а.с.4-6,72/ та визнається сторонами. Як вбачається з пояснень сторін, сімейне життя у них не склалося, з червня 2013 року вони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та що визнається сторонами, на утриманні позивача знаходиться ще одна дитина, син від іншого шлюбу Дмитро, [INFO] /а.с.31/. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач має постійне місце роботи та ухиляється від утримання дітей, а також приймаючи до уваги, що у нього на утриманні є ще одна неповнолітня дитина, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22 липня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Так як підстав для стягнення з відповідача аліментів у більшому розмірі не вбачається, то в іншій частині позову [PERSON] необхідно відмовити. Як вбачається з матеріалів справи /а.с.60,73/ та що визнається сторонами, за час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, за спільні кошти, ними було набуто автомобіль «Форд Гранада», 1979 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 15 000 грн., автомобіль ВАЗ 21114, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 40 000 грн., бойлер «Горенія», вартістю 1000 грн., та ванну акрилову, вартістю 1600 грн., а всього майна на загальну суму 57 600 грн. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Так як вказане майно придбане сторонами за час шлюбу, то дане майно належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому суд не вважає за можливе включити до складу спільного сумісного майна подружжя сторін інше майно, яке зазначає відповідач, зокрема, пральну машину, холодильник та телевізор, оскільки жодних доказів придбання такого майна суду не надано, а позивачка наявність його заперечує. Відповідно до ч.1 та 3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В обгрунтування своїх вимог щодо збільшення його частки [PERSON] посилається на те, що ним сплачувався кредит, за рахунок якого було придбано автомобіль ВАЗ. Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам, зокрема, копіям квитанцій, згідно яких платежі по погашенню кредиту за період з січня по серпень 2013 року вносились і позивачкою (а.с.67-71). Також суд не вбачає підстав для збільшення частки і позивачки [PERSON], оскільки та обставина, що з нею проживають неповнолітні діти сама по собі не надає такого права, так як на їх утримання судом стягнуті з відповідача аліменти і доказів того, що розмір даних аліменти недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, суду не надано. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ідеальні частки сторін є рівними і становлять по ? частині спільно нажитого майна та у грошовому вигляді, враховуючи згоду сторін на таку оцінку майна, складають по 28 800 грн. кожного. Оскільки автомобіль ВАЗ 21114, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 40 000 грн. зареєстрований за [PERSON], перебуває в її користуванні та використовується для потреб як позивачки, так і неповнолітніх дітей сторін, то суд визнає за необхідне даний автомобіль виділити саме позивачці, враховуючи також її згоду на це. Також суд вважає за необхідне з тих же причин фактичного користування та згоди на це обох сторін, виділити [PERSON] також і бойлер «Горенія» вартістю 1000 грн., а всього виділити майна на суму 41 000 грн. ( 40 000 грн. + 1000 грн.). Відповідачу суд вважає за необхідне виділити із спільного майна сторін автомобіль «Форд Гранада», 1979 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 15 000 грн., який за ним і зареєстрований, та ванну акрилову, вартістю 1600 грн., а всього майна на суму 16 600 грн. Так як [PERSON] виділяється майна на 12 200 грн. більше її ідеальної долі, то суд визнає за необхідне стягнути з неї на користь позивача вказану сумі як компенсацію різниці в частках. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 243,60 грн., а також в дохід держави - судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial