Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 вересня 1995 року вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю у поглядах та інтересах між ними, втрату почуттів любові та поваги. З жовтня 2015 року шлюбні відносини з відповідачем вони припинили. До теперішнього часу вони проживають окремо та разом не ведуть спільного господарства. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивачка завчасно сповістила суд про неявку та можливість розгляду справи за її відсутності. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час судового засідання, завчасно подала до суду письмову заяву про можливість розгляду й вирішення справи без її участі, позовні вимоги підтримала та пред'явлену заяву просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 30 вересня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривий Ріг між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за № 545. Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату почуттів любові та поваги. Сторони не проживають разом з 2015 року, не ведуть сумісного господарства і мають окремий бюджет. Позивач стверджує, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Спір про поділ майна що є їхньою спільною сумісною власністю сторони вирішуватимуть окремо від справи про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливо, їхній шлюб існує формально. Вимоги про зміну прізвищ сторонами не заявлено. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved