Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач під приводом придбання та установки дверей, уклав між її чоловіком та ПП [PERSON] договір купівлі-продажу, та не маючи на меті виконання своїх зобов'язань, зловживаючи довірою позивачки, шляхом обману заволодів грошовими коштами в сумі 3000грн. За даним фактом відповідача вироком суду визнано винним. [PERSON] добровільно не відшкодовує завдану шкоду, тому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 3000грн., а також 5000грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, наполягала на його задоволенні в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. З матеріалів справи вбачається, що вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 09.09.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України. Потерпілою у справі є [PERSON] Даним вироком встановлено, що [PERSON], повторно, 16.06.2013 року в с.Малі Копані Голопристанського району Херсонської області умисно, з метою заволодіння грошовими коштами родини [PERSON], під приводом придбання та установки дверей, уклав між [PERSON] та «ПП [PERSON]» договір купівлі-продажу, згідно якого вартість замовленого товару становить 3650грн., не маючи на меті виконання своїх зобов'язань згідно укладеного договору купівлі-продажу, умисно, переслідуючи корисливий умисел, зловживаючи довірою потерпілої [PERSON], шляхом обману, який виразився в повідомленні неправдивих відомостей зазначених в договорі, викликавши у потерпілої впевненість про обов'язковість передачі грошових коштів, заволодів грошовими коштами [PERSON] в сумі 3000грн., яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій [PERSON] на загальну суму 3000грн. Даний вирок набрав законної сили. За положеннями ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом встановлено факт спричинення [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 3000грн. позивачці [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши шкоду з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 3000 грн. Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищення чи пошкодженням її майна. Частина 1 ст. 1167 ЦПК України визначає, що моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до абзацу другого п. 5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 р. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору Частиною 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім обставин, від доказування яких сторона звільняється. Позивачкою не доведено факту заподіяння їй моральної шкоди діями [PERSON], тому в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial