Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 червня 1998 року Печенізьким відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 12. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що подружнє життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, в зв'язку з чим, в сім'ї постійно виникають конфлікти. Стверджувала, що між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Протягом останніх двох років сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують з травня 2017 року, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказала, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Позивачка в підготовче судове засідання не прибула, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, але надала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позов підтримала повністю, житлового спору не має, майновий спір буде вирішуватись в подальшому, дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею, відповідач буде утримувати дитину добровільно, на примирення не згодна, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в підготовче судове засідання не прибув, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, але надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності. Позов визнав повністю, проти позовних вимог не заперечує, майнового та житлового спору не має, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою, дитину він буде утримувати добровільно, на примирення не згоден. Судом повно та всебічно з'ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Подружжя [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 червня 1998 року у Печенізькому відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області /актовий запис 12/. ( а.с. 3). Від даного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON] [INFO]. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги письмові пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved