Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася в суд з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної доньки, на обґрунтування вказавши, що з листопада 2008 року вони з [PERSON] почали проживати однією сімєю. 19.01.2013 року у них народилася донька [PERSON]. З кінця серпня 2017 року відповідач почав проживати окремо від неї та її доньки та з того часу будь-якої матеріальної допомоги на утримання [PERSON] він не надає. Зазначає, що їх спільна з відповідачем донька перебуває на її одноосібному утриманні та незважаючи на неодноразові прохання про сплату коштів для належного забезпечення дитини, [PERSON] уникає від надання фінансової допомоги на утримання [PERSON], мотивуючи це тяжким матеріальним становищем, хоча як їй відомо, його не офіційний місячний заробіток складає близько 20\~000 грн. Вважає, що відповідач має виплатити аліменти за період з 01.09.2017 року по 01.07.2018 року в розмірі 7 361 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини за минулий час (період та сума вказані вище), а також стягувати з [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~20.09.2018 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги він визнає частково. На обґрунтування зазначив, що доводи позивачки викладені у позові не відповідають дійсності, оскільки він надавав останній кошти на утримання доньки готівкою, а також банківськими та поштовими переказами, що підтверджується відповідними квитанціями. Його заробітки є невеликими та мінливими, а тому розмір сплачених коштів визначався виключно в залежності від фінансових можливостей. Крім того, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, на яких стягуються аліменти через органи ДВС. Станом на вересень 2018 року сукупний розмір його заборгованості по сплаті аліментів (вказаних вище) становить понад 21 000 грн., за що державним виконавцем був накладений на нього штраф в розмірі 3 985,12 грн. Зазначена обставина свідчить про його тяжке матеріальне становище. Разом з тим, 06.03.2018 року він одружився, а тому на утримання його нової сімї також необхідні значні кошти. Стан його здоровя значно погіршився після ДТП, в яку він потрапив 03.08.2018 року, у звязку з чим є потреба у подальшої медичної реабілітації, на що потрібні не малі фінансові затрати. Щодо стягнення аліментів за минулий час - категорично заперечує, оскільки така вимога є необґрунтованою. На підставі викладеного, просить присудити аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно (а.с. 13-14). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що на утримання доньки йдуть чималі затрати, дитина відвідує дитячий садок, а також навчається у дошкільному навчальному закладі («маленькій школі»). Пояснила, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває та попри наявність у нього двох дітей від попереднього шлюбу, кошти на їх утримання він не сплачує. Відповідач має певний дохід від пилорами та ставків, однак він не зареєстрований як приватний підприємець, а тому розмір його заробітку їй невідомий. Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та наданих позивачкою поясненнях у судовому засіданні. Просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що [PERSON] протягом усього часу, з якого сторони разом не проживають, сплачував кошти на утримання їх спільної доньки в тих розмірах, виходячи з свого фінансового становища. На утриманні у відповідача також перебуває двоє дітей від попереднього шлюбу донька [PERSON] (15 років) та син [PERSON] (11 років). Відповідач уклав шлюб з іншою жінкою, яка має 5-тирічну дитину. На утримання нової сімї також необхідні значні кошти. Середньомісячний дохід відповідача становить близько 3000-4000 грн. Твердження позивачка, що у власності відповідача є пилорама та ставки не відповідають дійсності [PERSON] не займається підприємницькою діяльністю та не є засновником будь-яких підприємств. Що стосується стягнення аліментів за минулий період, то така вимога належним чином не обґрунтована, а тому в її задоволенні необхідно відмовити. Просив суд призначити аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю в період з листопада 2008 року по серпень 2017 року. Під час спільного проживання - 19.01.2013 року у сторін народилася донька [PERSON]. Відповідач [PERSON] в актовому записі про народження [PERSON] вказаний її батьком. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 166840 (а.с. 4). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з матірю позивачкою [PERSON], про що свідчить довідка № 500с про склад сімї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, видана 28.03.2018 року Боратинською сільською радою (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх неповнолітнього сина, тобто між ними існує спір з цього питання. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває. На утриманні у відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 16-17, 19-21). Розмір щомісячного заробітку (доходу) відповідача [PERSON] становить приблизно 3000-4000 грн. на місяць. Дана обставина встановлена з пояснень представника відповідача наданих в судовому засіданні. Доказів іншого позивачкою та її представником суду не надано. Неповнолітня [PERSON] є здоровою, самостійних доходів не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» прожитковий\~мінімум для\~дитини відповідного\~віку встановлено:\~з 01.07.2018\~року для дітей\~віком до\~6\~років- 1559 гривень, з 1 грудня 1626 грн. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~ 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проаналізувавши надані\~сторонами докази\~в їх\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~необхідно стягувати\~аліменти на\~утримання неповнолітньої\~доньки [PERSON],\~[INFO] в розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має заробіток у розмірі більшому, ніж зазначений його представником у судовому засіданні і здатний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася 27.07.2018 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. З приводу позовної вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача за минулий час, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 192 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналізуючи вищевказану норму законодавства, суд приходить до переконання, що весь тягар доказування правових підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час покладений на позивачку і можливий лише за доведеності двох причин у їх сукупності, а саме: те, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, проте останній ухилявся від їх сплати. Позивачкою та її представником, всупереч положенням ст.ст. 77-81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] в період з 01.09.2017 року по 01.07.2018 року попри вжитих [PERSON] заходів щодо їх стягнення. Натомість відповідачем на підтвердження своїх заперечень була надана суду квитанція про сплату ним позивачці грошових коштів 04.06.2018 року в розмірі 500 грн., де в графі «призначення платежу» зазначено «допомога для дитини» (а.с. 15). За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання спільної доньки [PERSON] за минулий час (з 01.09.2017 року по 01.07.2018 року) в розмірі 7361 грн. слід відмовити. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 180, 181, 162, 184 СК України,

Outcome: partial