Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], після смерті чоловіка [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці першої черги на спадщину не претендують, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла спадщину фактично. Пізніше, 04.11.2017 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачка у підготовче судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у підготовче судове засідання не з'явились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON], помер - [INFO] р.; копії свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копії свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копії свідоцтва про народження [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; копія технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS], власники - [PERSON], [PERSON]; копія довідки Лиманської сільської ради Одеської області від 04.08.2017 р., згідно якої земельна ділянка по [ADDRESS] знаходиться у постійному користуванні [PERSON]; копія домової книги; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 04.08.2017 р. № 1194, згідно якої на момент смерті [PERSON] разом з ним мешкали [PERSON], [PERSON], [PERSON],. які мешкають у спадковому житловому будинку по теперішній час; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який був чоловіком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є позивачка по справі [PERSON]., та діти спадкодавця - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами по справі. У шестимісячний строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступила в управління та володіння майном, оскільки після смерті чоловіка залишилась мешкати у спадковому житловому будинку, утримувала його, сплачувала комунальні платежі, обробляла прилеглу земельну ділянку. 04.11.2017 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, оскільки вони були втрачені спадкодавцем. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після смерті чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, один із спадкоємців, а саме [PERSON], спадщину не прийняла, інші спадкоємці першої черги спадщину прийняли, але на спадщину не претендують та фактично відмовляються від неї на користь позивачки. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Так як спадщина на майно [PERSON] відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р. Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачка [PERSON] яка є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 529 ЦК України (1963 р.)), не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном прийняла спадщину, оскільки після смерті чоловіка залишилась проживати у спадковому житловому будинку, здійснювала догляд за ним, що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області від 04.08.2017 р. № 1194. Інші спадкоємці першої черги на спадщину не претендують, про що свідчать заяви, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.), однак не може оформити її у зв'язку із обставинами, що не залежать від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 549 ЦК України (1963 р.) З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved