Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 вересня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 9-10). Ухвалою суду від 16 січня 2020 року по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 19-20). В судовому засіданні 12 травня 2020 року позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Зауважила, що не вбачає підстав для збереження сім`ї, виважено прийняла рішення звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Також зазначила, що не проти спілкування батька з дитиною. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях, які відбулись 16 січня 2020 року та 14 лютого 2020 року вказував, що має намір зберегти сім`ю у зв`язку із чим ним вживаються відповідні заходи, в подальші судові засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Заслухавши доводи позивачки, яка наполягала на розірванні шлюбу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що між сторонами 12 вересня 2017 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 12 вересня 2017 року, актовий запис № 2313 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22 листопада 2017 року серії [NUMBER] , актовий запис № 5969 (а.с. 5). Як зазначалось вище відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. При цьому, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Під час судового розгляду справи встановлено, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та взаємоповага, що притаманні подружжю, їх примирення, подальше спільне проживання як сім`я та збереження шлюбу між ними є неможливим і суперечить інтересам позивачки, яка в категоричній формі наполягала на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає підстав для його збереження, при цьому у відповідача було достатньо часу щоб змінити ситуацію для збереження подружніх стосунків. Таким чином, суд дійшов висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved