Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ТОВ «Елемент-Перетворювач», про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, а також витрат пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги, в обґрунтування якого зазначила, що вона з 04.01.2000 року по теперішній час працює на товаристві, але з травня 2019 року роботодавець не регулярно та не в повному обсязі виплачує нараховану заробітну плату, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. У зв`язку з тим, що в подальшому роботодавець знову належним чином не виконував свої обов`язки щодо своєчасного розрахунку по заробітній платі, позивачка була вимушена звернутись з позовом до суду, в якому просить стягнути заборгованість по нарахованій але не сплаченій заробітній платі у розмірі 30357 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомив, у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно з ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Судом встановлено, що на підставі наказу №2к від 04.01.2000 року, позивачка була прийнята на посаду начальника конструкторського бюро до ТОВ «Елемент-Перетворювач» в порядку переводу з ВАТ «Запорізький завод «Перетворювач» за узгодженням між керівниками підприємств, що підтверджується долученою до позову копією трудової книжки позивачки. Згідно з наданою ТОВ «Елемент-Перетворювач» Довідки № 1267/4-01 від 11.01.2020 року про заборгованість підприємства по заробітній платі, станом на 11.01.2020 року заборгованість перед позивачкою [PERSON] за період з травня 2019 року по грудень 2019 року включно становила 30357,00 грн., а тому підлягає стягненню. При вирішення питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного. В обґрунтування вимог, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, позивачка посилалась на долучені до матеріалів справи копії Договору про надання правової допомоги, квитанції про сплату послуг адвоката та акту (розрахунку) надання правової допомоги. Згідно з наявними письмовими доказами вимоги позивачки щодо стягнення понесених останньою витрат, пов`язаних з отриманням професійної правової допомоги також є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судових збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved