Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила позбавити колишнього чоловіка [PERSON] права на 1/2 частку у спільному майні - будинковолодінні, що знаходиться в [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS], мотивуючи тим, що 28.09.2004 р. між нею та [PERSON] шлюб розірвано. Згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 20.09.2007 р. № 2-653/07, недобудоване будинковолодіння було визнано об»єктом права спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] і за нею -[PERSON] було визнано право власності на ? частину незавершеного будівництвом будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS], яке складається з житлового будинку «А» вартістю 14538 грн., веранди «а» вартістю 2226 грн., прибудови- «а-1» вартістю 1049, сараю-літньої кухні «Б» вартістю 32742 грн., погребу «п/д» вартістю 6826 грн. - загальною вартістю станом на 19.07.2006р. 57381 грн. Ринкова вартість даного будинкволодіння станом на 15.10.2013р. складає 59 776 грн. Згідно довідки про склад сім»ї від 02.09.2013р. номер 1975, виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради до складу сім»ї позивачки [PERSON] входить: колишній чоловік - [PERSON], [INFO], син - [PERSON] [INFO], син- [PERSON] - [INFO], але довідкою від 07.12.2013 р. голова вуличного комітету [ADDRESS] Шевченко Л.Г., стверджує, що [PERSON] на протязі 10 років за вищевказаною адресою не проживає. Позивачка сама і за свої кошти закінчує будівництво будинку і надвірних споруд, що спонукало її звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату і місце розгляду справи належним чином повідомлений через газету «Черкаський край» від 25.12.2013р. Вислухавши позивачку, її представника, свідків [PERSON] і [PERSON], які підтвердили, що дійсно відповідач [PERSON] з 2002р. не проживає по [ADDRESS], спільного господарства з [PERSON] не ведуть, ремонтом і будівництвом він не займається, всі будівельні роботи і всі витрати по будинку несе позивачка з дітьми, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дійсно позивачка [PERSON] з 2002 року по даний час проживає у будинковолодінні сама з дітьми. 28.09.2004 р. шлюб з відповідачем розірваний. З часу припинення шлюбних відносин відповідач в будинковолодіння не з»являється, допомоги позивачці в завершенні будівництва не надає, станом будинку не цікавиться. Відповідач з 2002 р. по даний час ніяких заходів щодо утримання своєї частки у спільному майні подружжя не здійснює, не проводить ремонтні роботи, не сплачує комунальні платежі та обов»язкові платежі (податки) до бюджету, внаслідок чого завдає шкоди майновим інтересам позивачки, як співвласнику майна у спільній сумісній власності подружжя, оскільки частина майна [PERSON] руйнується та потребує ремонту. Житлове законодавство України встановлює обов»язки власника щодо дбайливого ставлення до належного їм майна, зокрема житла, запобіганню шкоди іншим особам від використання житла, встановлення відповідальності у випадку невиконання власником обов»язків щодо належного здійснення житлових прав. Відповідач [PERSON] участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна не приймає, тому суд вважає необхідним припинити його право на ? частку у спільному майні -будинковолодінні по [ADDRESS], таке припинення не завдасть шкоди інтересам позивачки, навпаки сприяє позивачці мати у власності все будинковолодіння. В зв»язку з чим, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на частку у спільному майні, яка належала [PERSON] і визнати за позивачкою [PERSON], право власності на дану ? частку будинковолодіння, яке складається з житлового будинку «А», веранди «а», прибудови- «а-1», сараю-літньої кухні «Б», погребу «п/д» - загальною вартістю 59 776 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 360,365 ЦК України,

Outcome: approved