Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 06.10.2008 року [PERSON] уклала з виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» договір оренди землі, згідно якого передала в оренду належну їй на підставі Державного акта на право приватної власності [NUMBER] від 23.09.2000 року земельну ділянку розміром 2,3235 га в оренду на 5 років. Протягом дії даного договору вона зверталася до відповідача з усними заявами, що не має наміру продовжувати строк дії договору оренди земельної ділянки після його закінчення. У серпні 2013 року вона ( позивачка) звернулася до відповідача в зв'язку з закінченням строку дії договору оренди та працівниками ТОВ «Ківшовата Агро» їй був даний другий примірник додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки між нею та ТОВ «Ківшовата Агро» від 29.05.2012 року. Із змісту додаткової угоди вона дізналася, що угода зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Таращанському районі 29.12.2012 року та в ній відсутній її підпис. Крім того, строк дії договору було продовжено ще на п'ять років. Оскільки додаткову угоду вона не підписувала, то за захистом порушених прав звернулася до правоохоронних органів 29.08.2013 року із заявою про вчинений злочин. В рамках кримінального провадження було проведено почеркознавчу експертизу, якою було встановлено, що на додатковій угоді її підпис відсутній. Тому, просить суд визнати додаткову угоду від 29.05.2012 року недійсною та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, надали до суду заяву в якій просять слухати справу у їх відсутність, не заперечують щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За згодою сторін, суд розглядає справу в заочному порядку, що не суперечить вимогам ЦПК. Суд, дослідивши наявні письмові матеріали даної справи, прийшов до наступного: 06.10.2008 року [PERSON] уклала з виробничим кооперативом «Ківшовата Агро» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро», відповідач в справі) договір оренди землі, згідно якого передала в оренду належну їй на підставі Державного акта на право приватної власності серії [NUMBER] від 23.09.2000 року земельну ділянку розміром 2,3235 га в оренду на 5 років. Позивачка, знаючи, що строк дії договору оренди земельної ділянки закінчується 06.10.2013 року, звернулася в серпні 2013 року до відповідача та зазначила, що не має наміру продовжувати строк дії договору оренди землі. Проте, працівниками відповідача їй було надано другий екземпляр додаткової угод від 29.05.2012 року до договору оренди земельної ділянки між нею та ТОВ «Ківшовата Агро». Із вивченої в судовому засіданні додаткової угоди встановлено, що вона укладена 29.05.2012 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ківшовата Агро». Відповідно до даної угоди [PERSON] передала відповідачу земельну ділянку, яка належить їй на підставі Державного акта на право приватної власності серії [NUMBER] від 23.09.2000 року розміром 2,3235 га в оренду на 5 років з моменту державної реєстрації додаткової угоди. Додаткова угода від 29.05.2012 року зареєстрована в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області 29.12.2012 року за № 322440004004049. Оскільки позивачка не підписувала дану угоду, то 29.08.2013 року вона звернулася до правоохоронних органів із заявою про злочин. В рамках кримінального провадження було проведено почеркознавчу експертизу, відповідно до якої підпис в додатковій угоді від 29.05.2012 року «ймовірно виконаний [PERSON]» (працівник ТОВ «Ківшовата Агро»). Позивачка стверджує, що дану угоду не підписувала і нікому не надавала повноважень щодо підпису будь-яких договорів. Постанови слідчого в кримінальному провадженні та висновки експерти жодна сторона не оскаржували, вони набрали законної сили. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Ч. 1,3 ст. 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Ківшовата Агро» підлягають задоволенню, як такі, що підтверджуються наданими доказами. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved