Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона мала намір продати квартиру у новобудові разом з підвальним приміщенням за адресою [ADDRESS] та звернулася до посередника на ринку нерухомості, який і знайшов покупця за ціною, яка складала еквівалент 110.000 дол. США. Позивач вказує, що оскільки всієї суми коштів у відповідача не було, то відповідач звернулася до банку для отримання кредиту для купівлі вказаної нерухомості. При цьому, продажем квартири займалися батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON], які зажадали укладення договору завдатку з відповідачкою, яка погодилася та передала в якості завдатку 10.000,00 дол. США, про що було складено відповідну розписку. Позивачка зазначає, що в наступному для підписання договору купівлі-продажу необхідно було забезпечити прибуття позивачки з Туреччини, як того вимагав банк, що надавав кредит відповідачеві. Натомість угода не відбулась у зв'язку з тим, що відповідачка запропонувала за квартиру замість 110.000,00 дол. США лише 100.000,00 дол. США. Тому, на думку позивачки, через порушення відповідачем умов договору завдатку, останній мав залишитися у позивача, проте, сума завдатку була повернута відповідачці. Тому позивачка вважає, що має право на повернення суми завдатку в сумі 10000,00 дол. США, в еквіваленті 79.930,00 грн. Також позивачка вважає, що відповідачка має компенсувати позивачці витрати на авіаквитки з Туреччини в сумі 3.176,11 грн. Крім того, позивачка зазначає, що після того, як відповідачка прибрала своє майно із квартири, яка пропонувалась до продажу, виявилося протікання котла, що вимагало ремонту в сумі 4.130,00 грн. За твердженням позивачки, за час знаходження робітників відповідачки в квартирі, яка пропонувалась до продажу, відповідачка влаштувала теплу підлогу, яку після виїзду відповідачки із зазначеної квартири мала демонтувати позивачка за власний кошт і вартість такого демонтажу складала 10.415,00 грн. Представник відповідача надав суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що завдаток є видом забезпечення зобов'язання, а не самостійним зобов'язанням, а тому позов задоволенню не підлягає. Щодо авіаквитків, то представник зазначив, що місцем реєстрації позивачки є м. Васильків, а тому компенсація вартості квитків є необґрунтованою. Щодо вартості ремонту котла, то представник відповідача вказав, що в цьому вини відповідачки немає, а документи складені на підтвердження цих витрат є неналежними. Щодо стягнення 10.415,00 грн., то поданими кошторис не є належними документами, що підтверджують факт понесення цих витрат позивачкою. Також позивачка просила стягнути з відповідача 25.000,00 грн. моральної шкоди, оскільки позивачка була змушена залишати родину та роботу в іншій країні, витрачати заробітку плату та витрачати кошти на представника. В судовому засіданні представник позивачки пояснила, що розписку вважає договором завдатку, а приїзду позивачки з Туреччини для підписання угод зажадав саме банк. Представник позивачки просила позов задовольнити. Представники відповідачки проти задоволення позову заперечили та просили в позові відмовити. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.07.2012 року трикімнатна квартира, за адресою [ADDRESS], загальною площею 103,8 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м. належить позивачці. Згідно свідоцтва про шлюб від 03.12.2011 року серія [NUMBER] [PERSON] одружилася із громадянином Турецької Республіки [PERSON]. 07.06.2012 року [PERSON] уповноважила [PERSON] (свою сестру) продати від імені довірителя належну останній на праві приватної власності квартиру під номером 36, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копією довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON]., реєстровий № 865. Вказаною довіреністю відповідач уповноважила [PERSON], крім іншого, підписати договір купівлі-продажу, визначаючи продажну ціну, в тому числі на договорах цивільно-правового характеру, що укладатимуться, попередній договір, визначаючи його умови на власний розсуд, сплачувати належні з довірителя платежі, включаючи державне мито (плату), одержувати належні довірителю гроші у разі продажу зазначеної квартири, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю. 03.05.2013 року [PERSON] власноручно написав розписку в тому, він отримав завдаток за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в сумі 10.000 дол. США. Згідно товарного чеку від 12.06.2013 року плата управління к котлу та теплообмінник коштують 4130,00грн. Видатковою накладною №ЮБ00000843 від 12.06.2013 року вказаний товар відпущено. Згідно роздруківки вартість авіаквитків складає 786,56 турецьких лір, що курсом НБУ складає 3176,11 грн. Згідно погодження договірної ціни на будівництво: поточний ремонт та усунення недоліків будинку [ADDRESS], що здійснюється у 2013 році, станом на 07.10.2013 року прямі витрати складають 10.415 грн. 27.06.2013 року відповідачка склала розписку, що від [PERSON] отримала повернення суми завдатку у розмірі 10.000,00 дол. США. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). З викладених норм випливає, що зобов'язання завдатку є субсидіарним зобов'язанням по відношенню до основного і слідує долі основного. Таке зобов'язання завдатку може виникати одночасно або після виникнення основного зобов'язання. Отже, для виникнення зобов'язання із завдатку, необхідно щоб на час виникнення такого зобов'язання, вже існувало основне зобов'язання, яке і забезпечується завдатком. При цьому, основне зобов'язання могло виникнути на підставі договору купівлі-продажу квартири, або попереднього договір про таку продаж, або іншого правочину. Виходячи зі змісту ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Такий договір могла укласти безпосередньо позивачка або її представник [PERSON], проте такі договори не укладалися. Відповідно за відсутності основного зобов'язання не може бути і його забезпечення через невизначеність зобов'язання, яке забезпечується завдатком. При цьому не можна прийняти до уваги розписки про надання 10000,00 дол. США так і повернення цієї суми, оскільки вказані розписки складалися між відповідачкою та [PERSON], який не був уповноважений не продаж спірної квартири і юридично не міг бути учасником правовідносин із забезпечення виконання зобов'язань між позивачкою та відповідачкою. Оскільки не має належних повноважень на представництво інтересів ні позивачки, ні відповідачки з приводу продажу квартири або укладення договорів про забезпечення виконання відповідних зобов'язань. Отже, суми коштів, які передавалися відповідачкою [PERSON] не є завдатком, а тому вимоги позивачки про стягнення з відповідачки суми завдатку в сумі 10.000,00 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 79.930,00 грн., є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Щодо вартості квитків на переліт позивачки в Україну для підписання договору, то, по-перше, її приїзд був обумовлений банком що забезпечував кредитування операції з купівлі-продажу квартири, а не бажанням відповідачки; по-друге, позивачкою не надано суду доказів сплати саме заявленої вартості квитків, а посилання на їх вартість є неналежним доказом понесення таких витрат. Отже, вимоги позивачки про стягнення з відповідачки витрат на квитки на приліт позивачки з Туреччини в сумі 3.176,11 грн. є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про відшкодування шкоди у вигляді витрат на ремонт котла, то позивачкою не доведено факту неправомірності дій або бездітності саме відповідачки, причинного зв'язку між такими діями відповідачки та наслідком у вигляді несправності котла. Отже, вимоги позивачки про стягнення збитків у вигляді витрат на ремонт котла в сумі 4.130,00 грн. є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про стягнення витрат на демонтаж теплої підлоги, то з пояснень представника позивачки вбачається, що сторона позивачки такого демонтажу не здійснювала та його не оплачувала, а замовила калькуляцію лише вартості таких робіт і квартира була відчужена позивачкою на користь інших осіб разом із влаштованою теплою підлогою. Отже, вимоги позивачки про стягнення витрат на демонтаж теплої підлоги в сумі 10.415,00 грн. є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 25.000,00 грн., то відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивачкою не доведено перед судом: 1) неправомірності дій відповідачки; 2) необхідність залишати родину і роботу в іншій квартирі через вимоги саме позивачки, а не банку; 3) наявність роботи в іншій країні; 4) факту наявності моральної шкоди в наслідок дій або бездіяльності позивачки. Отже, вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди в сумі 25.000,00 грн. є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджується та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача На підставі викладеного,

Outcome: dismissed