Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що з листопада 2018 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. Від шлюбу дітей не мають. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦСу. Просить розірвати шлюб, зареєстрований Вовковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 03 від 05 вересня 2016 року. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що сторони на протязі року спільно не проживають. спільного побуту не ведуть, від шлюбу дітей не мають. Примирення неможливе. Причиною розірвання шлюбу є відмінність характерів сторін. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Вовковецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 03 від 05 вересня 2016 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦСу Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та втрата почуття любові. Спору про поділ спільно нажитого майна сторони не мають. Прізвище позивача після розірвання шлюбу змінити на « [PERSON] ». Дані обставини підтверджуються поясненнями позивачки, заявою відповідача свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Аналіз положень Сімейного кодексу України дає підстави стверджувати, що в переважній своїй більшості його норми мають явно виражене ґендерне наповнення, тобто він є ґендерно-чутливим за змістом. При цьому, в основному, такі норми є ґендерно-збалансованими, тобто такими, що не містять підстав для дискримінації жінок і чоловіків, у всіх сферах правовідносин, що охоплюються Сімейним кодексом України та відповідають елементам ґендерної рівності. Вказана тенденція прослідковується, починаючи із статті 1 Сімейного кодексу, якою передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. І хто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved