Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просить визнати [PERSON], [INFO] року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником розташованого за адресою: [ADDRESS],згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 липня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. Відповідач після укладення шлюбу з донькою позивача [PERSON], був зареєстрований в даному житловому будинку з 09 грудня 2008 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2013 року шлюб укладений між відповідачем та донькою позивача, розірвано. З 16 травня 2013 відповідач разом у вищезазначеному будинку не мешкає та в будинку його речей не має. [PERSON] вважає що [PERSON], втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з'явився, по час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив справу розглядати без її участі та проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст. 122 ЦПК України та через публікацію в ЗМІ, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надавав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Відповідно до положень ст.ст. 76-77 ЦПК України, відповідач вважається таким, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, у зв'язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини. [PERSON], є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 липня 2004 року, посвідчено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, спадкова справа № 717/2004, зареєстровано в реєстрі за № 1-1126, Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно 16.09.2004р. номер витягу: 4760051, копія Свідоцтва міститься у матеріалах справи. Відповідач, [PERSON], раніше його прізвище було-[PERSON] [INFO], був зареєстрований в житловому будинку з 09 грудня 2008 року. [PERSON] знаходився в зареєстрованому шлюбі з донькою позивача - [PERSON] з 08 жовтня 2005 року, після реєстрації шлюбу відповідач змінив своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають доньку - [PERSON],[INFO]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2013 року шлюб між донькою позивача, [PERSON], та [PERSON] - розірвано, відповідно до цього рішення, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінити на «[PERSON]», справа № 635/4916/13-ц, копія рішення Харківського районного суду додається до позовної заяви. З 2012 року вони проживають окремо, разом з донькою залишилась проживати і їх спільна дитина - [PERSON], [INFO], відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує. З 16 травня 2013 року відповідач в вищезазначеному житловому будинку не проживає, в житловому будинку не має його майна. В наступний час він мешкає за іншою адресою, відповідач постійно змінює своє місце проживання. З 2013 року позивач просила відповідача знятися з реєстрації. Факт не проживання в житловому будинку відповідача [PERSON] з травня 2013 року підтверджується актом депутата Південноміської ради Харківського району Харківської області від 21.07.2014 року, який міститься у матеріалах справи. Крім того, за весь період проживання та не проживання в будинку, відповідач ніколи не сплачував комунальні послуги, не проводив ремонти. Позивач увесь цей час несе витрати за відповідача по комунальним сплатам, разом з цим, позивач не в змозі користуватись і розпоряджатись своїм власним майном на свій розсуд. Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 71 ч.1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків, проводиться в судовому порядку. Ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання, для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Ст. 3 СК України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Таким чином, оскільки відповідач у будинку не проживає більше шести місяців, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті, не є членам сім'ї, відповідач вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved