Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з позовом, в якому на підставі ст.ст. 3, 15-16 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16309 від 23 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Остапенком Євгеном Михайловичем щодо звернення стягнення на предмет кредиту. Позовна заява мотивована тим, що позивач заперечує безспірність заборгованості. Представник відповідача надіслав письмові клопотання про врегулювання спору за участю судді за умовами сплати частини боргу, та про визнання позову, просив в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України стягнути з нього 50 відсотків суми сплаченого позивачкою судового збору, решту відшкодувати їй з державного бюджету. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про визнання позову, оскільки таке визнання обумовлене вимогою про сплату боржником (позивачем) на користь стягувача (відповідача) суми 365,87 грн., якої позивач не визнає. 23 вересня 2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. було здійснено виконавчий напис № 16309 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості за кредитним договором 016-Р/003485 від 24 вересня 2010 року у розмірі 1982,63 грн. Постановою державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шевнею Дмитром Сергійовичем відкрито виконавче провадження №66013449 при примусовому виконанні виконавчого напису №16309, виданого 23 вересня 2020 року. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.\~88\~цього Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України), було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині віднесення до такого переліку кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Таким чином, з дня набрання чинності постановою суду - з 22 лютого 2017 року нормативними актами не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на такому документі як кредитний договір щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин, в момент вчинення оспорюваного виконавчого напису 25 липня 2019 року правові підстави для його вчинення були відсутні. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. 18 ЦК України, ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved