Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, у зв'язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вулиця Червоноармійська, 1 у смт. Котельва, Котелевського району Полтавської області і у її будинку зареєстрований колишній чоловік - [PERSON], [INFO] . Зазначила, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем та розірвання шлюбу , останній виїхав з будинку у листопаді 2013 року та проживає за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності від 26 червня 2001 року , яке зареєстроване в установленому порядку у Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації. В даному житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року відповідач переїхав на постійне місце проживання за іншою адресою, особистих його речей у будинку немає, однак добровільно він не виписався. Просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, до суду заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, про поважність причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчить світлокопія свідоцтва про право власності від 26 червня 2001 року . Дане свідоцтво в установленому законом порядку зареєстровано у Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності , реєстровий номер 4258 від 26 червня 2001 року ( а.с. 7). 20 серпня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у Котелевському відділі ЗАГС Полтавської області. Відповідно до копії рішення Котелевського районного суду від 19 грудня 2011 року шлюб зареєстрований 20 серпня 1993 року у Котелевському відділі ЗАГС Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 59 - розірвано. Рішення набрало чинності 30.12.2011 року. ( а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що шлюб між сторонами припинений 30.12.2011 року , з цього часу [PERSON] не є членом сім'ї власника і проживав в будинку до листопада 2013 року як наймач. Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 16 липня 2014 року № 2845, в господарстві за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], власник, колишній чоловік - [PERSON], 1970 р.н., дочка - [PERSON], [INFO] ( а.с. 11). Відповідно до ч. 1 статті 163 Житлового кодексу УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як вбачається з акту від 24 липня 2014 року складеного депутатом Котелевської селищної ради та сусідами, [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], за даною адресою з листопада 2013 року не проживає. ( а.с. 12). За змістом статей 71, 72 Житлового кодексу УРСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не проживає з листопада 2013 року у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] без поважних причин понад шість місяців, участі в обслуговуванні житлового будинку не приймає, сплату комунальних платежів не здійснює, що також було підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON], які кожен окремо зазначили, що з листопада 2013 року відповідач [PERSON] виїхав з домогосподарства. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З урахуванням вище зазначених положень цивільного судочинства та норм Цивільного та Житлового Кодексів України, судовому розгляду підлягають спори, пов'язані з утриманням житла, і зокрема , спори про визнання і втрату права користування жилим приміщенням. Згідно із ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved