Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 26 червня 2015 року відділом ДРАЦС Карлівського районного управління юстиції Полтавської області. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження якої вказано відповідача. Донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Добровільно питання щодо розміру аліментів на утримання дитини та порядку їх сплати між нею та відповідачем не вирішено. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини у розмірі ? частки всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному у позові, доповнивши, що просить стягнути аліменти з 01.10.2015, тобто з дня, коли були припинені стосунки з відповідачем. Визнала, що відповідачем добровільно сплачувались аліменти у розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно по червень 2016 року включно під час роботи на Ланнівському цукровому заводі. З липня 2016 року відповідач аліменти на доньку не сплачує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно. Не згоден сплачувати аліменти з 01.10.2015, оскільки за його заявою вираховувались аліменти під час роботи на цукровому заводі. Звільнився у червні 2016 року. Після цього сплачував аліменти на утримання дружини у більшому розмірі, тобто надавав кошти і на дитину. Надати підтвердження цього не може. Він зараз не працює, утриманців не має, інвалідом не визнаний. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 червня 2015 року відділом ДРАЦС Карлівського районного управління юстиції Полтавської області (а.с.3). Від спільного подружнього життя мають [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження якої вказано відповідача (а.с.4). Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою (а.с.6) та визнано сторонами. Сторони не досягли згоди щодо періоду стягнення аліментів. Добровільно відповідач не надавав систематичного утримання доньці. Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний утримувати свою неповнолітню доньку, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем визнано позовні вимоги в частини розміру аліментів. Суд вважає заявлений позивачкою розмір аліментів обґрунтованим на підставі ст.182 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачкою не надано доказів на підтвердження вжиття нею вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але неможливості їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Рішенням Карлівського районного суду від 01.12.2015 відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі добровільного відрахування із заробітку аліментів у розмірі ? частини. Отже, підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. Цей позов подано до суду 28.04.2016 року. Внаслідок автоматизованого розподілу справу передано судді Жмурку П.Я., яким 29.04.2016 відкрито провадження у справі. У зв'язку зі звільненням головуючого судді у відставку проведено повторний автоматизований розподіл справи 23.09.2016, однак через відсутність у суді суддів, які мають повноваження на здійснення судочинства, складено протокол щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи. Указом Президента України № 212/2017 від 07.08.2017 року «Про призначення та тимчасове переведення суддів» суддю Попаснянського районного суду Луганської області Лизенко І.В. переведено шляхом відрядження строком до шести місяців на роботу на посаді судді Карлівського районного суду Полтавської області. За розпорядженням керівника апарату суду від 16.08.2017 року було призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи. У відповідності до вимог ст. 11-1 ЦПК України АСДС суду для розгляду означеної справи визначено суддю Лизенко І. В., якою справу прийнято до провадження. Таким чином, позовна заява не розглянута до цього часу з незалежних від сторін причин. Сторонами визнано, що аліменти сплачені добровільно по червень 2016 року включно у повному обсязі. У зв'язку з цим, суд вважає обґрунтованим присудження аліментів з 01.07.2016 року. Посилання відповідача на те, що він сплачував аліменти на дружину у більшому розмірі, а тому не повинен сплачувати аліменти на дитину за 2016 рік, є безпідставними та не підтверджуються будь-якими доказами. На підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки рішення постановлено на користь позивачки, яку звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183 СК України,

Outcome: partial