Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на підставі договору дарування належить житловий будинок № 27а розташований по вул. Межова в с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області. 12.02.2007р. між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, після укладення якого відповідач зареєструвався у вищевказаному будинку. Починаючи з січня 2006 року вони з відповідачем разом не поживають, а в травні 2017р. вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що реєстрація відповідача в будинку перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, а тому вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 08.12.2005р., [PERSON] передала [PERSON], а остання в свою чергу прийняла у власність житловий будинок що знаходиться за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с Семенівка, вул. Межова, буд. 27 А, загальною площею 32, кв.м. /а.с.12-14/. 12.02.2007р. позивач уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «Довга» /а.с.5/. Відповідач зареєстрований однак не проживає більше 10 років в будинку № 27 А розташованому за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с Семенівка, вул. Межова, що підтверджується довідкою про надання відомостей про реєстрацію і місце проживання ./а.с.15/ Те, що відповідач не проживає в будинку, але залишається зареєстрованим, порушує право позивачки передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком № 27 А який розташований за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с Семенівка, вул. Межова. Суд вважає, що задоволена судом вимога в межах визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у цілому відновить порушене право позивача на житло.

Outcome: approved