Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивачка звернулась\~до суду\~із позовом\~до відповідача\~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини.\~В обґрунтування\~заявлених вимог\~посилалась на\~те,\~що вона\~із відповідачем\~перебували у\~шлюбі з\~16\~квітня 2010\~року,\~який було\~розірвано рішенням\~Орджонікідзевського районного\~суду міста\~Маріуполя Донецької\~області від\~20\~грудня 2020\~року.\~У шлюбі\~в подружжя\~сторін народився\~син,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який мешкає\~разом із\~позивачкою по\~ [ADDRESS] .\~Оскільки дитині\~повинен бути\~забезпечений належний\~рівень життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини,\~то такий\~рівень не\~повинен бути\~меншим,\~ніж прожитковий\~мінімум.\~Зважаючи на\~те,\~що сама\~позивач не\~може забезпечити\~такий рівень\~сину,\~то відповідач\~за законом\~повинен на\~виконання свого\~батьківського обов`язку\~сплачувати аліменти\~в розмірі\~1/4\~частки від\~усіх видів\~заробітку.\~На підставі\~викладеного просила\~суд стягнути\~з відповідача\~на свою\~користь на\~утримання спільного\~неповнолітнього сина\~аліменти в\~розмірі 1/4\~частини від\~усіх видів\~доходів,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~10\~лютого 2020\~року та до повноліття дитини. Відповідач, частково погоджуючись із заявленими вимогами, надав суду відзив на позовну заяву, де вказував, розуміючи свій обов`язок сплачувати аліменти, що сплата аліментів у розмірі 1/4 частки від його доходу є для його завеликою. Так він з 2013 року перебуває у цивільному шлюбі із іншою жінкою однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. При цьому на його утриманні знаходиться дитина його цивільної дружини, яка є інвалідом дитинства та потребує постійного медичного нагляду й лікування. Зазначав також, що на теперішній час він мешкає у м. Сєверодонецьк Луганської області, будучи внутрішньо переміщеною особою, та оскільки особистого житла не має, то вимушений винаймати собі житло, що становить значні матеріальні затрати. Додавав, що при стягненні з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу, він фактично буде самостійно забезпечувати сина прожитковим мінімумом, що не відповідає рівному обов`язку обох батьків по утриманню своїх дітей. Зважаючи, що за законом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів, то вважав, що саме такий розмір аліментів буде доцільним та не суперечитиме закону. Таким чином просив суд в задоволенні позову про стягнення з нього аліментів на користь позивачки в розмірі 1/4 частки від його доходу на утримання неповнолітнього сина відмовити, задовольнивши такі вимоги у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, надавиш суду заяву, в якій просила суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, [PERSON] , до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом за матеріалами встановлено, що за свідоцтвом про народження, виданим 13 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 287, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно із рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 20 грудня 2019 року шлюб, зареєстрований між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 56 від 16 квітня 2010 року, було розірвано. За довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 7 лютого 2019 року № 1413-5000028365 та № 1413-5000028365 [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , 2010 р. н., тимчасово зареєстровані разом по [ADDRESS] , а також неповнолітній син [PERSON] мешкає разом із позивачкою за вказаною адресою, що підтверджується довідкою ОСББ «Іллічівець-18» від 12 березня 2020 року. У той же час судом було встановлено, що за довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 2 липня 2019 року № 919-5000152006 [PERSON] тимчасово зареєстрований по [ADDRESS] . Також відповідно до свідоцтва про народження, виданого 9 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 280, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно із медичним висновком № 1332 на дитину-інваліда від 7 травня 2014 року вбачається, що [PERSON] , 2007 р. н., має наслідки натальної мієлоплексоневропатії зі стійкими руховими порушеннями. Суд при цьому не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що у нього на утриманні перебувають цивільна дружина [PERSON] та донька останньої, [PERSON] , оскільки жодних доказів спільного проживання відповідача із зазначеними особами [PERSON] суду не надав. На підставі довідки Лисичанського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства - філія Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» від 30 березня 2020 року вбачається, що [PERSON] працює на вказаному підприємстві заступником начальника управління по газопостачанню, обліку та контролю за використанням газу споживачами, маючи середній заробіток за вересень 2019 року - лютий 2020 року близька 12764,99 грн. (76589,93 / 6 = 12764,99). При цьому з такої довідки вбачається, що відповідач протягом вересня 2019 року - лютого 2020 року отримував компенсацію за оренду житла по 2500 грн. на місяць. На підставі переліченого суд відхиляє посилання відповідача на те, що витрати на проживання внаслідок оренди ним житла становлять більшу частку його доходів, оскільки він отримує щомісячну компенсацію за оренду житла, а доказів його фактичних витрат на оренду житла [PERSON] суду не надав. За змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому за ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (для дитини у віці від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 х 50 / 100 = 1109 грн.), а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (для дитини у віці від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 грн.). Так за ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, - з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. За таких фактичних обставин, встановлених судом, враховуючи, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітній [PERSON] , якого відповідач зобов`язаний утримувати до досягнення сином повноліття, суд не приймає позицію відповідача щодо необхідності відмовити у задоволенні позову [PERSON] . При цьому суд зазначає, що незважаючи на розмір доходу, відповідач зобов`язаний забезпечувати належне утримання своїх дітей та сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 7 листопада 2018 року по справі № 355/511/17. Також суд зауважує, що за ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Суд врахував при цьому, що середня заробітна плата відповідача становить за останні шість місяців близька 12764,99 грн., доведені витрати останнього становлять 2500 грн. на оренду житла, а прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року у розмірі 2102 грн. Таким чином суд дійшов висновку, що [PERSON] має змогу сплачувати аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, оскільки після відрахування наведених судом витрат, дохід відповідача залишатиметься вищим від прожиткового мінімуму. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року по справі № 766/47/16-ц. Виходячи з наведеного вмотивування та зважаючи на загально визначений розмір аліментів, що стягуються на одну дитину, який дорівнює 1/4 частки від доходів боржника, то суд вважає можливим повністю задовольнити позовні вимоги [PERSON] , стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON] , 2010 р. н., у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Суд також зазначає, що оскільки за ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, то стягненню аліменти за вказаним рішенням також підлягають, починаючи з моменту звернення позивачки до суду із таким позовом. Враховуючи, що із вказаним позовом [PERSON] звернулась до суду 13 березня 2020 року, то аліменти з [PERSON] стягненню підлягають саме з дати звернення позивачки із таким позовом. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved