Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 20.08.1988 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області 19.03.2018 року. В період перебування в шлюбі сторони придбали автомобіль марки «Chevrolet Epica», державний номерний знак «[NUMBER]», вартістю 109440 гривень, який був зареєстрований на ім'я відповідача. Оскільки вони не досягли згоди щодо поділу вказаного автомобіля позивачка вважає, що має право на 1/2 частину його вартості. На підставі наведеного, позивачка в позовній заяві просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину вартості автомобіля «Chevrolet Epica», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», що становить 54720 гривень, судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 27.04.2018 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву, а також будь-які клопотання зі сторони відповідача на адресу суду не надходили. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20.08.1988 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ямпільської селищної ради Білогірського району Хмельницької області, актовий запис № 25, який рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області 19.03.2018 року розірвано. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі 27.10.2006 року між ТОВ «УкрАвтоЗаза-Сервіс» та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу автомобіля №1219/6, згідно умов якого продавець продав, а покупець прийняв у власність автомобіль марки «Chevrolet Epica», виробник ЗАТ «ЗАЗ» вартістю 109440 гривень. Згідно п.п.1.1, 1.2 вказаного договору частину вартості автомобіля покупець сплачує за рахунок власних коштів у сумі 39440, в тому числі ПДВ 6573,33 гривень, а сплату різниці коштів між вартістю автомобіля та сплаченим авансом покупець здійснює за рахунок коштів отриманих від банку на умовах кредитного договору в сумі 70000 гривень. Крім того, 30.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір поруки №55075 відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед АКІБ «УкрСиббанк» відповідати за повне виконання [PERSON] усіх його зобов'язань за кредитним договором №11067884000 від 30.10.2006 року за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 70000 гривень. Станом на час розгляду справи кредитні зобов'язання по договору №11067884000 від 30.10.2006 року виконані повністю. Враховуючи вищевикладене спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний під час перебування сторін у шлюбі. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України. Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 2ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Якщо інше не визначено домовленістю між ними. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою. У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України розяснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Такого ж по суті висновку щодо необхідності внесення одним з подружжя коштів на депозитний рахунок суду при поділі майна подружжя дійшов суд касаційної інстанції під час касаційного розгляду справ № 6-46518св13, № 6-4280св15, № 6-2891св15. Таким чином, враховуючи те, що автомобіль марки «Chevrolet Epica», державний номерний знак «[NUMBER]», зареєстрований за відповідачем, доказів його відчуження на користь третіх осіб суду не надано, такий є неподільним, згоди щодо його поділу сторони не досягли, відсутня згода відповідача на компенсацію, відомості про внесення коштів на депозитний рахунок суду відсутні, тому суд приходить до висновку про визначення ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи те, що позивачем при подачі до суду позовної заяви не надано переднього розрахунку суми судових витрат, в ході розгляду справи представником позивачки не подано суду доказів на підтвердження понесення судових витрат, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише судовий збір в розмір 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved