Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до [PERSON] та просить Визначити порядок користування житловою квартирою за адресою: [ADDRESS] між співвласниками - [PERSON] та [PERSON], а саме: виділити окрему житлову кімнату, площею 19,4 кв.м та лоджію 6,4 кв.м в користування [PERSON]; виділити окрему житлову кімнату, площею 26,1 кв.м в користування [PERSON]; залишити в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] нежитлові приміщення загального користування: коридор, кухню, санвузол та вхід в квартиру; зобов*язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в користуванні підсобними приміщеннями квартири за вказаною адресою та входом в квартиру . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що на підставі Свідоцтва про право власності від 27 серпня 2008 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] та [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] в рівних долях ( по ? частині кожному). Право приватної власності зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» від 03.10.2008 року, реєстраційний № 24936794, запису № 3444, стор. 703пр- 22. В даній квартирі на теперішній час зареєстровані позивачка по справі, відповідач та їх дві малолітні доньки. На теперішній час між співвласниками даної квартири виникли суперечки та конфлікти щодо порядку користування та володіння спірною квартирою. З метою відновлення свого порушеного права позивачка змушена звернутися з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні взаємовідносини сторін, обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності від 27 серпня 2008 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] та [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] в рівних долях ( по ? частині кожному). Право приватної власності зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» від 03.10.2008 року, реєстраційний № 24936794, запису № 3444, стор. 703пр- 22. Спірна квартира, згідно технічному паспорту, має дві житлові кімнати, загальною площею - 82,1 кв.м, в тому числі житловою - 19,4 кв.м, 26,1 кв.м та підсобні приміщення: кухня - 21,7кв.м, санвузол - 6,4 кв.м, коридор - 8,5 кв.м , лоджія - 1,6 Х 4,00 кв.м, = 6,4 кв.м та має один вхід в квартиру. Квартира розташована на 7 (сьомому) поверсі десятиповерхового житлового будинку. В даній квартирі на сьогоднішній день зареєстровані: позивачка , відповідач, та їх дві малолітні доньки, 2004 та 2007 року народження. Представник позивача надав пояснення, згідно яких вбачається, що на теперішній час між співвласниками даної квартири виникли суперечки та конфлікти щодо спільного сімейного проживання, утримання дітей, а також відповідно порядку користування та володіння спільною квартирою. В даній квартирі постійно проживали позивачка та їх малолітні діти, але в результаті конфлікту з відповідачем, вони були вимушені тимчасово змінити своє місце мешкання. На теперішній час позивачка має наміри вселитись в квартиру, але відповідач чинить перешкоди, не впускає її в квартиру, тобто між сторонами відсутня домовленість щодо порядку користуванням житловими приміщеннями квартири. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Відповідач уникає таких домовленостей, перешкоджає позивачу користуватися своєю часткою у спільній власності. Відповідно до ст..156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). До членів сім*ї власника належать дружина, діти, батьки власника. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 р., «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи, що реальному розподілу квартира не підлягає, а також що заявлений порядок користування спірною квартирою фактично підтверджено відповідачем в судовому засіданні, суд вважає за необхідне, заявлений порядок зберегти та визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши окрему житлову кімнату, площею 19,4 м. кв. та лоджію, площею 6,4кв.м в користування відповідача - [PERSON]. Виділити в квартирі за адресою : м [ADDRESS] окрему житлову кімнату, площею 26,1 кв.м в користування [PERSON]. Нежитлові приміщення квартири залишити у загальному користуванні сторін. Згідно зі ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, вимоги позивачки стосовно усунення перешкод у користуванні приміщеннями загального призначення підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Запропонований позивачкою порядок користування квартирою не порушує інтереси сторін. Тому суд вважає, що такий порядок користування житловими кімнатами, кухнею та іншими приміщеннями квартири може бути закріплений судовим рішенням. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved