Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про його виселення із житлового будинку за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач систематичними протиправними діями порушує порядок та руйнує майно в дворі де вони мешкають. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали і пояснили, що відповідач був виписаний із двору у 2009 році та виїхав у Донецьку область. У Січні 2013 року він повернувся назад проживати у двір без згоди своєї матері, яка є власником даного двору. Після смерті матері виник спір та відповідач по даний час систематично здійснює протиправні дії, а саме: руйнує нерухоме майно та особисте майно позивачки, побив позивачку, ображає інших мешканців. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що він у вказаному дворі дійсно на даний час не зареєстрований та заяви про реєстрацію не подавав, однак вселився туди зі згоди покійної матері. В даний час він фактично там не проживає, оскільки мешкає у своєї дружини у [ADDRESS], а туди заходить тільки щоб переодіти одяг. Жодних дій щодо порушення громадського порядку та знищення майна він не здійснював. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивачка проживає в господарстві по [ADDRESS]. В даний час питання щодо власності на вказане нерухоме майно вирішується в судовому порядку та сторони не є його власниками, оскільки на їх імена правовстановлюючі документи не видані, що підтвердили останні в суді. Позивачка посилається як на правову підставу своїх вимог на ст.116 ЖК України, згідно якої якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачкою не було доведено тих обставин, на які вона посилається в позові, оскільки крім її пояснень в справі відсутні будь-які належні та допустимі докази протиправної поведінки відповідача. Наявні фотографії не свідчать про факти такої поведінки, оскільки із зображення літньої кухні не вбачається того, що відповідач відкриваючи двері саме пошкодив нерухоме майно, а із інших фотографій із зображенням [PERSON] також не зрозуміло в чому полягає його протиправна поведінка по відношенню до позивачки. Крім того, обов'язковою підставою, для застосування такої норми є систематичність таких порушень та попередження відповідних органів щодо припинення такої поведінки. Лише один факт засудження відповідача за ст. 125 КК України за заподіяння тілесних ушкоджень не може свідчити про систематичність таких дій. Крім того, стаття передбачає наявність обставин, які свідчать про неможливість проживання осіб в тому числі в одному будинку, а у вказаному дворі їх три. Щодо самого факту постійного проживання відповідача за вказаною адресою, то суд вважає, що дана обставини також не була доведена в суді, оскільки відповідач зазначає, що в даний час він проживає в [ADDRESS] у своєї теперішньої дружини, а з довідки виконкому Припрутської сільської ради №877 від 17.07.2014 року станом на момент її видачі даного факту також не підтверджено. Враховуючи це, не може бути задоволений позов і з підстави передбаченої ч.3 ст.116 ЖК України. На підставі ст.116, 156, 157 Житлового кодексу України, суд

Outcome: dismissed