Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачки, відповідно до якого просить розірвати договір від 18.10.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власницею нежилого приміщення за адресою [ADDRESS]. До травня 2013 року наведене нежиле приміщення перебувало в оренді магазину «[INFO]», з травня 2013 року наведене приміщення тимчасово не використовувалось. За період часу, коли спірне приміщення не використовувалось, власниками закладу громадського харчування суши бару «[INFO]», без згоди позивачки, було закрито два вікна, належного їй нежилого приміщення, з метою розміщення реклами суши-бару, що не дає [PERSON] можливості використовувати належне їй приміщення у повному обсязі та порушує права власника [PERSON] Крім наведеного позивачка вимушена нести додаткові витрати на електричну енергію для освітлення приміщення. У зв'язку із збитками, які заподіюються [PERSON], як власниці нежилого приміщення [ADDRESS], через закриття вікон наведеного нежилого приміщення через розміщення реклами суши-бару «[INFO]», позивачка звернулась до відповідачки з пропозицією укласти договір, який було надано останній для підписання від 17.10.2013 року, згідно із яким [PERSON] дозволяє використовувати частину фасаду та прилеглі два вікна до нежилого приміщення для оформлення реклами суши-бару «[INFO]» на період з 17.10.2013 року по 17.06.2016 року. У свою чергу керівництво вказаного закладу громадського харчування зобов'язується сплачувати позивачці щомісячно 2 000 грн. В усні формі [PERSON] було повідомлено, що вказаний договір буде підписано, проте екземпляр договору із підписом власників суши-бару «[INFO]» до теперішнього часу позивачкою не отримано, умови вказаного договору відповідачкою не виконуються. Враховуючи той факт, що відповідачкою було допущено суттєві порушення умов договору, [PERSON] вважає за доцільне договір від 17.10.2013 року розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилась - надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення суду. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди представника позивача на підставі доказів, які маються у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ч. 2 ст. 626 ЦК України договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматись від вчинення певних дій, а друга сторона наділяється лише правом вимоги без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору, згідно із ч. 3 ст. 626 ЦК України. Статтею 639 ЦК України встановлено вимоги діючого законодавства щодо форми договору. Так, відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір у письмові формі, щодо якого законодавством встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. При цьому слід врахувати, що відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах. Обов'язковою умовою для письмового договору є наявність на документів підписів сторін. Згідно із витягом про державну реєстрацію прав МКП «Маріупольське БТІ», [PERSON] на праві власності належить нежиле приміщення [ADDRESS] Як посилається позивачка у своїх позовних вимогах, власником закладу громадського харчування суши бару «[INFO]», яким є ФОП [PERSON], без згоди позивачки, було закрито два вікна, належного їй нежилого приміщення, з метою розміщення реклами суши-бару, що не дає [PERSON] можливості використовувати належне їй приміщення у повному обсязі та порушує права власника [PERSON] Враховуючи викладене [PERSON] було складено договір від 17.10.2013 року, за умовами якого остання дозволяє використовувати частину фасаду та прилеглі 2 вікна до приміщення [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності, на період з 17.10.2013 року по 17.06.2016 року для оформлення рекламу ресторану «[INFO]». В той же час керівництво наведеного закладу бере на себе зобов'язання сплачувати [PERSON] грошову суму за використання наведеної частини належного їй нежилого приміщення щомісячно 2 000 грн. У наведеному договорі зазначено, що його складено у двох екземплярах по одному кожній із сторін. У вказаному договорі міститься підпис [PERSON], підпис другої сторони договору - уповноваженого представника закладу «[INFO]» або ж [PERSON] у договорі відсутній. Приходячи до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] суд виходить з наступних норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Так, згідно із ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. З аналізу вказаної норми діючого законодавства надходить, що у разі якщо зроблена однією стороною пропозиція укласти договір містить всі істотні умови майбутнього договору і виражає намір особи, яка її зробила вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (тобто є офертою), а відповідь іншої особи про прийняття оферти є повною і безумовною (акцептом), договір вважається укладеним з моменту отримання особою, яка зробила пропозицію (оферентом), відповіді від іншої особи (акцептанта). Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття повинна бути повною та безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує ї бажання укласти договір, ця дія є прийняття пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У даному конкретному випадку з договору, доданого [PERSON] до матеріалів її позовної заяви, міститься лише пропозиція (оферта) позивачки щодо певних прав та обов'язків, які виникають у сторін - [PERSON] та керівництвом закладу «[INFO]», - у зв'язку із експлуатацією належного позивачці нежилого приміщення [ADDRESS] Не надано при розгляді судом даної й справи й доказів фактичного виконання відповідачкою умов договору від 17.10.2013 року, що б свідчило про прийняття акцептантом оферти [PERSON] Звертаючись до суду із позовом до ФОП [PERSON], позивачка зазначає, що саме [PERSON] є власником закладу громадського харчування «[INFO]», проте в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, позивачкою до матеріалів позовної заяви не додано жодних відомостей, які б свідчили про повноваження відповідачки щодо керівництва закладом громадського харчування «[INFO]» та її компетенції щодо укладання договору. Правові підстави щодо порядку зміни або розірвання договору визначено ст. 652 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. При цьому зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Зміни або розірвання договору здійснюється у такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Аналізуючи викладені положення діючого законодавства суд приходить до висновку, що згідно із нормами ЦК України презумповано свободу договору. Враховуючи той факт, що при розгляді судом даної цивільної справи не було встановлено наявність договірних відносин, між сторонами у справі - [PERSON] та [PERSON] щодо експлуатації нежилого приміщення [ADDRESS] суд вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог [PERSON] про розірвання договору відмовити.

Outcome: dismissed