Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про відшкодування вартості утримання майна стягнення 23 187,00 грн. витрат на утримання будинку №16 по вул. Болехівській в м. Стрий Львівської області та відшкодування судових витрат. В обґрунтування позову покликалась на те, що їй належить 68/100 частини даного будинку, а відповідачці 32/100 частини такого. Будівництво житлового будинку розпочато у 1962 р. і завершене в 1982 р. Будинок був накритий черепицею, яка згодом втратила свої захисні властивості, тому дах почав протікати. В частині будинку, де вона проживає із сімєю, стали замокати стеля, стіни, на стінах появився грибок, замкнула електропроводка, тому вона змушена була замінити черепицю на даху на шифер за власні кошти. Звернувшись в Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Ндіпроектреконструкція» Львівській філіал Дрогобицький відділ із заявою про проведення дослідження будинку з метою його збереження, отримала висновок, відповідно до якого з метою збереження будинку, стіни житлового будинку необхідно утеплити. Для проведення робіт з влаштування фасадної системи будинку звернулась до ФОП [PERSON] На придбання матеріалів нею було витрачено 51 259,55 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви видатковими накладними та товарними чеками. Факт проведення робіт та використання вищенаведених матеріалів підтверджується актом виконаних робіт. Оплата за роботи з влаштування фасадної системи будинку становить 21 200,00 грн. Загальна сума затрачених позивачкою коштів на утримання будинку становить 72 459,55 грн. Вважала, що на підставі ст.13 Конституції України, ст.ст.319,322,360 ЦК України відповідачка як співвласник зобовязана брати участь у витратах щодо утримання майна, яке перебуває у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні, дії спрямовані на утримання спільного майна. Оскільки, відповідачка відмовляється добровільно нести витрати на утримання будинку, просила стягнути з останньої в судовому порядку понесені нею витрати пропорційно до належної відповідачці частини будинку 32/100, а також понесені нею судові витрати, що складають 1500 грн. на надання правової допомоги. Представники позивача [PERSON] та адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачка двічі належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Згідно поштової кореспонденції, судова повістка, яка надсилалася відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення, 31.05.2016р. вручена батькові [PERSON], що підтверджує подана останнім 02.06.2016р. заява, в якій останній на підставі довіреності, яка не надає йому право представляти інтереси позивача в даній справі, оскільки оформлена не у відповідності до вимог ст.42 ЦПК, ЦК України, просив відкласти розгляд справи. Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Таким чином відповідачка, була належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи, але повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останньої та ухвалив рішення на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 13 Конституції України встановлюється обов'язок власника турбуватися про належне йому на праві власності майно. Відповідно до ст.319 ЦК, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно із ст.322 Цивільного кодексу України, власник, зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Стаття 360 ЦК України передбачає зобов'язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Судом встановлено, що позивачка є власницею 68/100 будинку №16 по вул.Болехівській в м. Стрий Львівської області, що підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5). Інша 32/100 частина даного будинку є власністю відповідачки [PERSON], що вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.1993р., зареєстрованого в реєстрі № 1-3688 (а.с.6). Технічним висновком про стан будівельних конструкцій, інженерних мереж та необхідності утеплення зовнішніх стін будинку на вул.Болехівська,16 м. Стрий Львівської області, виконаним Дрогобицьким відділом Львівського філіалу Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Ндіпроектреконструкція», встановлено, що основні будівельні конструкції та конструктиви житлового будинку знаходяться в задовільному стані, зовнішні стіни будинку підлягають утепленню пінополистерольними плитами, перекриття горища утеплити мінеральною ватою. В технічному висновку також зазначено, що при обстеженні зовнішніх і внутрішніх стін 1-го поверху спостерігається значна вологість і пліснява на внутрішніх поверхнях стін, в квартирі відчувається специфічний запах плісняви, стан стін будинку незадовільний. Враховуючи наведене, а також те, що докази про реальний розподіл будинку відповідно до належних сторонам часток з виділом таких в натурі останніми не надані, суд приходить до висновку про те, що позивачка змушена була проводити відповідні ремонтні роботи цілого будинку, власницею 68/100 частини якого вона є, з метою збереження такого в задовільному стані та запобіганню його руйнуванню. Відповідно до рахунку фактури №СФ-0000002 від 03.11.2015р. та видадкової накладної №рн-0000103 від 03.11.2015р. постачальник ФОП [PERSON], одержувач [PERSON] позивачкою придбано матеріалів (плити пінополістирольні, клеюча суміш, ґрунтовка, скло сітка і т.п.) на суму 26545,40 грн. (а.с.16-17). Відповідно до рахунку фактури №СФ-0000150 від 20.11.2015р. та видаткової накладної №рн-0000104 від 20.11.2015р. постачальник ФОП [PERSON], одержувач [PERSON] позивачкою придбано матеріалів (плити пінополістирольні, клеюча суміш, ґрунтовка, скло сітка і т.п.) на суму 23304,60 грн. (а.с.18-19). Відповідно до чеків (а.с.20-24) позивачкою витрачено на придбання матеріалів 529,28 грн., 613,50 грн., 83,81 грн., 10,00 грн., 173,46 грн., разом 1410,05 грн. Згідно з довідкою про вартість виконаних робіт (а.с.26) та акту №1 приймання виконаних робіт ФОП Гошко (а.с.27-29), чеку про оплату (а.с.25) за проведені роботи по утепленню фасаду будинку №16 по вул. Болехівській в м. Стрий позивачка сплатила 21 200,00 грн. Отже, загалом позивачкою було витрачено на збереження спільного майна 72460,05 грн. Враховуючи, що відповідачці належить 32/100 частин будинку, з неї підлягають стягненню на користь позивачки понесені останньою витрати на збереження спільного майна, пропорційно до належної їй частки будинку, тобто в розмірі 23187 грн. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. У ст.1 цього Закону зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою. Виходячи з аналізу ст.ст.84 та 88 ЦПК України та Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Зокрема у ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічні положення викладено у Правилах адвокатської етики. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Відповідно до акту виконаних робіт (надання правової допомоги) від 01.04.2016р. адвокатом [PERSON], яка надала позивачці послуги з підготовки позовної заяви, витрачено часу: 1 год. на ознайомлення з матеріалами справи, надання усної консультації 1 год. 500 грн.; написання цивільного позову 2 год. 1000 грн., загальна вартість робіт 1500 грн. При розрахунку враховано розмір мінімальної заробітної плати 1378 грн., 40% - становить 551,2 грн. Відтак, проаналізувавши вищезазначений акт виконаних робіт, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 19 від 01.04.2016р. суд, застосовуючи принцип розумності та справедливості, прийшов висновку, що він відповідає фактичним затратам, зокрема кількості відпрацьованого адвокатом часу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідачки на користь позивачки 1500 грн. витрат на правову допомогу Також, враховуючи, що позивачці, ухвалою від 06.04.2016р. було відстрочено сплату судового збору до винесення судом судового рішення, та беручи до уваги п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», за яким у разі, якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України, суд вважає, що 551,20 грн. судового збору слід стягнути з [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved