Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договорів оренди земельних ділянок, посилаючись на наступні обставини. Позивачка є власницею двох земельних ділянок, розташованих на території Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, а саме: земельної ділянки площею 4,67 га, згідно Державного акту серії II-ОД №063490 від 29.07.2002 року та земельної ділянки площею 0,57 га, згідно Державного акту серії I-ОД №087846 від 14.04.2003 року. Обидві земельні ділянки вона передала в довгострокову оренду строком на 49 років відповідачу. Відповідно до п.9 договорів оренди вищевказаних земельних ділянок, відповідач зобов'язався до підписання договору оренди внести орендну плату за весь строк оренди у розмірі 350 грн. по договору оренди землі, площею 4,67 га та відповідно у розмірі 150 грн. по договору оренди землі, площею 0,57 га. Однак, відповідач порушив свої зобов'язання та станом на 2014 рік ним не сплачено позивачці жодних грошових коштів за користування належними їй земельними ділянками. Вона неодноразово зверталася до відповідача з даного питання, однак він відсутній за місцем реєстрації в м.Татарбунари і їй невідоме його місцеперебування. Крім того, в п.11 договорів оренди зазначено, що земельні ділянки передаються відповідачу для ведення особистого селянського господарства, що фактично не відповідає дійсності, оскільки відповідач ними не користується, а передав їх у користування іншій особі. В зв'язку з тим, що відповідач не виконує умови договорів оренди земельних ділянок та всіляко ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, позивачка вимушена звернутися з позовом до суду та просить розірвати вищевказані договори оренди належних їй земельних ділянок. Представник позивачки, [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовну заяву підтримав повністю. Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та постановити заочне рішення, згідно ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із копії договору оренди земельної ділянки від 22.10.2008 року(а.с.5-6) видно, що [PERSON] передала в оренду [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0,57 га, що належить їй на підставі Державного акту серії І-ОД №087846, виданого 14.04.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №11337 строком на 49 років. Копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.7) підтверджується, що 23.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,57 га, що належить позивачці на підставі Державного акту серії І-ОД № 087846, виданого від 14.04.2003 року. З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ОД №087846 від 14.04.2003 року (а.с.9), виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією видно, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,57 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Копією довідки, виданою Трапівською сільською радою Татарбунарського району №246 від 18.03.2014 року підтверджується, що [PERSON] проживає одна та знаходиться на своєму утриманні(а.с.14). Із копії договору оренди земельної ділянки від 22.10.2008 року (а.с.16-17) видно, що [PERSON] передала в оренду [PERSON] земельну ділянку загальною площею 4,67 га, що належить їй на підставі Державного акту серії ІІ-ОД №063490, виданого 29.07.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №4777, строком на 49 років. Копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.18) підтверджується, що 23.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,67 га, що належить позивачці на підставі Державного акту серії ІІ-ОД № 063490, виданого 29.07.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №4777. З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №063490 від 29.07.2002 року (а.с.19), виданого Трапівською сільською радою Татарбунарського району видно, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 4,67 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Трапівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. На підставі ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем. Крім того, згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» - до істотних умов договору оренди земельної ділянки були віднесені умови про об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» - на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 вказаного Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Виходячи з положень ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що відповідачем істотно порушені умови договорів оренди земельних ділянок, він не виконував свої обов'язки щодо умов договорів: не розрахувався повністю з позивачкою відповідно до умов договорів, що згідно з п.«д» ст.141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. Також ним не використовуються земельні ділянки за призначенням, відповідно до умов договорів. Відповідач допустив такі порушення, внаслідок чого позивачка значною мірою позбавилася того, на що вона розраховувала при укладанні договорів. Відповідно до частини 2 ст.651 ЦК України, суд вправі захистити права позивачки, шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved