Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], а потім уточнила їх та просить стягнути з [PERSON] пені за прострочку виплати аліментів. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що на підставі виконавчого листа №337/6136/13-ц(2/337/2648/2013) від 29.11.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на її утримання у розмірі 300 грн. у період з 09.10.2013 року до 21.12.2015 року та на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 450 грн. до досягнення дитиною повноліття. Однак, починаючи з дня винесення вищевказаного рішення суду відповідач аліменти у повному обсязі не сплачував. Внаслідок цього станом на 04.11.2014 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання [PERSON] у сумі 3 810 грн., та на утримання дитини у розмірі 5 715 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця, з якого вбачається, що заборгованість виникла лише з вини відповідача, так як він не сплачував кошти взагалі. За час перебування на виконанні у відділі ДВС Покровського РУЮ вищезазначеного виконавчого листа, боржник не надав доказів щодо тяжкої хвороби, яка б ускладнила сплачувати аліменти. Тому, позивачка вважає, що відповідач повинен сплатити неустойку за весь час прострочення сплати аліментів. За розрахунками позивачки, сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає 11 474 грн. 50 коп. за простроку виплати на аліментів на утримання [PERSON], 7 649 грн. 70 коп. - за прострочку виплати аліментів на утримання [PERSON] Справу розглянуто згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України у позивача, яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі з урахуванням уточнення. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача [PERSON], який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, з розрахунку заборгованості по аліментах, виданого державним виконавцем ВДВС Покровського РУЮ, що боржник [PERSON] має перед [PERSON] заборгованість по виконавчому листу №337/6136/13-ц(2/337/2648/2013) від 29.11.2013 року виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя у розмірі 5 715 грн. на утримання дитини та 3 810 грн. на утримання [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Дійсно, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів може бути стягнута особою-одержувачем аліментів при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих Норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з неналежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В іншим випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, встановивши факт заборгованості за аліментами, наявність вини відповідача, суд дійшов висновку про наявність у [PERSON], як одержувача аліментів, права на стягнення неустойки, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved