Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Протягом тривалого часу і по даний час діти перебувають на її утриманні, відповідач не приділяє дітям батьківської уваги, коштів на їх утримання не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши письмове заперечення проти позову, зокрема з тих підстав, що не заперечує проти сплати аліментів в розмірі1/3 усіх видів його доходів, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного: Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно утримувати їх, оскільки несе інші витрати пов'язані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку, офіційно не працевлаштований, відсутність інших дітей та осіб на його утриманні), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дітей, враховуючи їх вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум, визначений державою. Крім цього, суд вважає безпідставною вимогу позивачки про стягнення аліментів на її утримання у розмірі, що не менший від 30% прожиткового мінімуму, оскільки у випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України, даний мінімальний розмір не може застосовуватись, адже підлягає індексації відповідно до закону. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved