Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що вона з 23.08.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу [INFO] року народилась дитина [PERSON]. Позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечитимуть інтересам дитини, так як між позивачкою та відповідачем постійно виникають сварки. Сторони мають різні погляди на життя, не мають поваги один до одного. З 24 червня 2014 року сторони проживають окремо, де саме проживає відповідач позивачці невідомо. Подальше сумісне життя і збереження сім»ї позивачка вважає неможливим. Спору про визначення місця проживання дитини не має. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачка на сьогоднішній день не працює. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свого сина [PERSON]. У відповідача не має інших утриманців та він є працездатною особою. Просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище, яке було до шлюбу - [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання (аліменти) сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття [PERSON]; стягнути судовий збір за позов про розірвання шлюбу з відповідача. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Пояснила, що вона не проживає разом з відповідачем з червня 2014 року, сім'я існує формально, примирення вважає неможливим. Пояснила, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме: не заперечував проти розірвання шлюбу. Щодо розміру аліментів, визнав суму до сплати аліментів у розмірі 500 гривень,пояснив, що у більшому розмірі не має можливості сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них та інтересам їхньої дитини. Згідно свідоцтва про шлюб (повторне), серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, сторони перебувають у шлюбі з 23 серпня 2008 року, актовий запис №9 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Садівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, актовий запис №4 (а.с.5). Сімейне життя сторін не склалося. Шлюбні відносини сторін припинені з червня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини, на час звернення до суду, немає. За вказаних обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1 000 грн. щомісячно. Відповідач має постійне місце роботи, розмір заробітної плати згідно довідки складає 1220 гривень, але відповідач пояснив, що має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 500 гривень. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом з матір'ю, за адресою: [ADDRESS], що сторонами визнається, а тому аліменти мають бути стягненні на користь матері дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач тільки з серпня 2014 року має постійне місце роботи, і стягнення аліментів у твердій грошовій сумі при згоді сторін не суперечить законодавству. З огляду на те, що відповідач має постійне місця роботи, не заперечував проти стягнення з нього аліментів твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягають задоволенню частково, оскільки суду не було надано доказів матеріальної можливості відповідача на сплату аліментів у розмірі 1000 гривень. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦК України з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету необхідно стягнути судові витрати, які складаються із розміру судового збору, який повинен бути сплачений за подачу вказаного позову, і від сплати якого позивачка звільнена на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: dismissed