Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою , в якій зазначила, що з 30 квітня 2003 року вона знаходиться в шлюбі з відповідачем. На даний момент шлюбні відносини припинені, вони мешкають окремо, але шлюб до цього часу не розірвано. Міжним не досягнуто згоди про поділ майна,що є їхньою спільною сумісною власністю. За час шлюбу, а саме в січні 2011 року ними спільно був придбаний легковий автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, 2003року випуску,вартістю 62400 гривень, у [PERSON], який мешкає в [ADDRESS] ,та який діяв як представник власника автомобіля. Продаж автомобіля був здійснений шляхом оформлення довіреності на право управління та розпорядження вказаним вище автомобілем. Просить поділити майно,що є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю,виділивши відповідачу в натурі легковий автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, 2003року випуску,вартістю 62400 гривень, і стягнути з відповідача на її користь 31200 гривень в якості грошової компенсації за належну їй частку у праві спільної сумісної власності. В письмових запереченнях відповідач зазначив, що на даний момент шлюб між ним та позивачкою не розірвано. Під час шлюбу ніякого автомобіля вони не придбали. Власником автомобіля, про який зазначено в позові,є [PERSON], а не він. Довіреність, яка додана до позову,підтверджує представництво,а не право власності на автомобіль. Просив відмовити в задоволенні позову. ( а.с. 31) В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги і надала пояснення у відповідності до змісту позовної заяви. Крім того пояснила, що зазначений автомобіль відповідач придбав за їх спільні кошти, без її відома, за генеральною довіреністю,в яку вписав своїх синів від першого шлюбу,а її не вписав . Власником автомобіля є [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився,до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. ( а.с.31) Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В судовому засіданні було встановлено, що з 30.04.2003 року і до теперішнього часу сторони побувають у шлюбі,що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЖД № 345591 від 30.04.2003 року (а.с. 4) Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER],виданим Хмельницьким МРЕВ ДАІ УМВС України в Хмельницькій області 19.11.2003 року, автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, 2003 року випуску зареєстрований за [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 5) Відповідно до довідок (№ 5/2246 від 20.02.2014 року, виданої УДАІ УМВС України в Хмельницькій області, та № 1408 від 14.02.2014 року, виданої начальником УДАІ УМВС України в Донецькій області), автомобіль FIAT DOBLO, державний номерний знак [NUMBER], 2003 року випуску зареєстровано за [PERSON] ( а.с. 42) Згідно з довіреністю від 30.10.2010 року [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися ( продати, обміняти, здати в оренду, позичку,тощо) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Хмельницьким МРЕВ ДАІ УМВС України в Хмельницькій області 19.11.2003 року, автомобілем FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, 2003року випуску. Строк дії довіреності- 1 рік. ( а.с. 7) Згідно з довіреністю від 13.01.2011 року, [PERSON], діючи в порядку передоручення від імені [PERSON], уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] розпоряджатися ( продати, обміняти, здати в оренду, позичку,тощо) належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Хмельницьким МРЕВ ДАІ УМВС України в Хмельницькій області 19.11.2003 року, автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, 2003року випуску. Строк дії довіреності - до 30.10.2011 року. ( а.с. 6) Відповідно до ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Відповідно до ч. 1 ст.240 ЦК України, представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Відповідно до ст.244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ч.1 ст.247 ЦК України, строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Відповідно до ч.1 ст.249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Враховуючи, що [PERSON] 30.10.2010 року уповноважив [PERSON] розпоряджатися ( продати, обміняти, здати в оренду, позичку,тощо) належним йому на праві власності автомобілем FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, 2003року випуску,про що було складено і нотаріально засвідчено довіреність,право власності на зазначений автомобіль залишилося за [PERSON] і до [PERSON] не перейшло. На тій же підставі, за результатами видачі [PERSON] 13.01.2011 року довіреності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на право розпорядження ( продати, обміняти, здати в оренду, позичку,тощо) належним [PERSON] вищезазначеним автомобілем, право власності на зазначений автомобіль ні до кого не перейшло, а залишилося за [PERSON] як власником автомобіля на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Таким чином, автомобіль FIAT DOBLO, реєстраційний номер [NUMBER], синього кольору, 2003року випуску ніколи не знаходився у власності ні позивача [PERSON], ні відповідача [PERSON] Придбане відповідачем [PERSON] 13.01.2011 року на підставі довіреності право розпорядження зазначеним автомобілем не свідчить про придбання даного автомобіля у власність, а тому він не є об*єктом права спільної сумісної власності позивача і відповідача. З цих підстав, в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати необхідно присудити позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві- пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст.ст. 60,61,63,69 СК України, ст. 237-238, 240, 244, 247, 249, 316-317, 319 ЦК України,

Outcome: dismissed