Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним уточненим позовом, у якому просить: встановити факт володіння та користування за життя земельною ділянкою площею 0, 48 га на території Петропавлівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ХР 19-00-084-179 виданий 16.10.1998 р., за [PERSON], яка померла [INFO] р.; визнати право власності за мною на земельну ділянку площею 0, 48 га на території Петропавлівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ХР 19-00-084-179 виданий 16.10.1998 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. [INFO] року померла [PERSON], мати позивачки, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], Куп»янського району, Харківської області, та земельна ділянка, на яке [PERSON] залишила заповіт посвідчений 03 липня 1992 року за реєстровим номером 222. Позивачка вказує, що вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері на житловий будинок і на земельну ділянку, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, та земельну ділянку, оскільки [PERSON] за життя не оформила належним чином право власності на вказаний житловий будинок, оскільки свідоцтво по право приватної власності, видане 27.08.1992 року на ім»я [PERSON], як голову колгоспного двору, а також відсутній кадастровий номер земельної ділянки. Крім того, позивачка вказує, що згідно рішення Куп»янського міськрайсуду Харківської області від 3.10.2013 року встановлений факт володіння та користування житловим будинком [ADDRESS], Харківської області за [PERSON], яка померла [INFO] р., визнане за позивачкою право власності на житловий будинок за вищевказаною адресою в порядку спадкування за заповітом, тому необхідно встановити факт володіння та користування матір»ю позивачки земельною ділянкою площею 0, 48 га на території Петропавлівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ХР 19-00- 2 084-179, виданий 16.10.1998 року, тому що відсутні дані про присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки. Також у позові вказано, що факт володіння та користування земельною ділянкою підтверджується заповітом, довідкою сільської ради, державним актом на право приватної власності на землю, постановою нотаріуса, одночасно з визнанням факту володіння та користування земельною ділянкою необхідно визнати право власності за мною на земельну ділянку за вказаною вище адресою в порядку спадкування за заповітом, після померлої матері. На позов відповідачем надана заява, у який він просить розглядати справу у його відсутності, зазначивши, що у рішенні покладається на розсуд суду, але у тексті заяви вказавши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.23). Від третьої особи надійщли заперечення, у яких міститься прохання про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень вказані наступні обставини. Стосовно позовних вимог про встановлення факту володіння та користування померлою [PERSON] земельної ділянки площею 0,48 га, розташованої на території Петропавлівської сільської ради , оскільки [PERSON] не є учасником вказаного судового процесу, а суд розглядає питання стосовно майнових прав цієї особи. Крім того, за доводами позивача. [PERSON] померла [INFO] р. тобто на момент судового розгляду цієї справи є покійною і правоздатність її відповідно до статті 25 ЦК України припинена, тобто позивач просить суд встановити факт володіння та користування земельною ділянкою за померлою [PERSON] Відповідно до вимог ст. 22 Земельного Кодексу України (в редакції станом на момент реєстрації державного акту ХР-19-00-084-179 від 16.10.1998 р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчував це право. Державний акт ХР-19-00-084-179 віл 16.10.1998 року отримано власником земельної ділянки [PERSON], тобто остання набула право власності (в тому числі й право володіння і користування) на земельну ділянку площею 0.48 та розташовану на території Петропавлівської сільської ради. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Крім того, у запереченнях вказано, що позивачем [PERSON] не надано доказів, що певними особами не визнається чи оспорюється право власності [PERSON] на цю земельну ділянку. У зв'язку із тим, що право власності (в тому числі й право володіння та користування земельною ділянкою) [PERSON] посвідчувалося відповідним державним актом ХР-19-00-084-179 від 16.10.1998 р. на право власності на земельну ділянку, вважає вимоги [PERSON] про встановлення факту володіння та користування земельною ділянкою площею 0,48 га, розташованої на території Петропавлівської сільської ради померлої [INFO] [PERSON] безпідставними. Стосовно позовних вимог про визнання за позивачем права власності на зазначену вище земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] зазначене наступне. За інформацією, наявною в Управлінні Держземагентства у Куп'янському районі Харківської області, державний акт на право приватної власності на землю площею 0,48 3 га для ведення особистого підсобного господарства серії ХР 19-00-084-179 від 16.10.1998, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Петропавлівської сільської ради за № 1067. Кадастровий номер зазначеній земельній ділянці не присвоювався, відомості про цю земельну ділянку до Державного реєстру земель та до Державного земельного кадастру не вносилися. Право власності на цю земельну ділянку від [PERSON] до інших осіб не переходило. [PERSON] зверталася до Управління Держземагентства у Куп'янському районі Харківської області 02.08.2013 р. з приводу отримання витягу із Державного земельного кадастру стосовно зазначеної у позові земельної ділянки, однак останній було надано повідомлення про відмову у наданні відомостей із Державного земельного кадастру, оскільки в Державному земельному кадастрі відсутні запитувані відомості. Крім того, третя особа вказує, що у разі документального підтвердження фактів, викладених у позові та відсутності інших спадкоємців. Прийнявши до уваги письмові доводи сторін, викледені у заявах, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 10.07.2013 р. з заявоюпозивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері на житловий будинок і на земельну ділянку, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] Харківської області, та земельну ділянку площею 0,48 га, що розташована на території Петропавлівської,сільської ради, Куп»янського району, Харківської області, оскільки [PERSON] за життя не оформила належним чином право власності на вказаний житловий будинок, оскільки свідоцтво по право приватної власності, видане 27.08.1992 року на ім»я [PERSON], як голову колгоспного двору, а також відсутній кадастровий номер земельної ділянки. Крім того у постанові вказане, що крім позивачки, спадкоємицею за законом в порядку ст. 1241 ЦК України є донька померлої [PERSON] яка від належної їй обов'язкової частки у спадщині відмовилася, спадкоємець за законом в порядку ст. 1261 ЦК України [PERSON], від спадщини відмовився, чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] р., відомостей про інших спадкоємців немає. Правовстановлюючим документом на житловий будинок є свідоцтво про право приватної власності, відане 27.08.1992 р. виконкомом петропавлівської сільської ради на ім'я [PERSON], як «голову колгоспного двору».В постанові вказано, що згідно з Законом України «Про власність», колгоспний двір припинив своє ніснування з 15.04.1991 р. Право власності на майно,яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні. За життя [PERSON] не оформила належним чином право власності на вказаний будинок, тобто не отримала свідоцтво про право власності. Стосовно земельної ділянки у постанові вказане, що спадкодавиці належала земельна ділянка площею 0, 48 га на території Петропавлівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ХР 19-00-084-179, виданого 16.10.1998 року. Від державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Куп'янському районі Харківської області отримане повідомлення про відмову у наданні відомостей у формі витягу з Державного земельного кадастру стосовно вказаної земельної ділянки на підставі відсутності запитуваних даних. Постановою роз'яснене [PERSON] про її право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на вищевказаний будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0, 48 га (а.с.5). 4 Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 3.10.2013 р., яке набрало законної сили 15.10.2013 р., встановлений факт володіння та користування житловим будинком [ADDRESS] Куп»янського району, Харківської області за [PERSON], яка померла [INFO] р., визнане за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] Куп»янського району, Харківської області після смерті [PERSON] (а.с. 6-7). На ім'я [PERSON] на підставі рішення Петропавлівської сільради від 21.02.1996 р. виданий Джержавний акт на право приватної власності на землю серії ХР 19-00-084-179 на 0, 48 гектарів для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на землю за 1998 р., № 1067 (а.с.8). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянкиу [ADDRESS] складає 17 512, 53 грн. (а.с.9). У довідці Петропавлівської сільської ради вказано, що згідно погосподарської книги № 28 за 1991-1995 р. за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована та проживала одна [PERSON], тип двору колгоспний. Житловий будинок розташований на земельній ділянці пл. 0,48 га, яка належить до комунальної власності Петропавлівської сільської ради (а.с.10). Заповітом від 3.07.1992 р. [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] (а.с.49). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] її донька [PERSON] є спадкоємицею майнового паю в пайовому фонді майна КСП «Петропавлівське» в розмірі 4655,00 грн. (а.с.33) . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] її донька [PERSON] є спадкоємицею земельної ділянки пл. 5,2919 га, розташованої на території Петропавлівської сільської ради (а.с.34) . За ст. 256 ч.2 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що іншого порядку, ніж вищевказаний щодо встановлення факту володіння за життя певним майном людини, яка померла, законом не визначено. Від встановлення цього факту у цій справі залежить виникнення особистого майнового права позивачки на майно, яке нею успадковане за заповітом після смерті її матері- [PERSON] Досліджені у совокупності докази свідчать про те, що [PERSON] за життя дійсно володіла та користувалася земельною ділянкою пл. 0, 48 га згідно Державного акту на право власності на землю серії ХР 19-00-084-179. Таким чином, суд вважає доведеним факт володіння та користування [PERSON] за життя земельною ділянкою пл. 0, 48 га згідно Державного акту на право власності на землю серії ХР 19-00-084-179. Згідно зі статтею 125 Земельного Кодексу України «право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав». Відповідно до статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким не передбачена видача державних актів на право власності на земельні ділянки. Підпунктом 1 п. 1 статті 8 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводить 5 орган державної реєстрації прав. Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, передбачено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять органи державної реєстрації прав -структурні підрозділи органів Мін'юсту та нотаріус. Досліджені в судовому засіданні матеріали справи містять докази, які свідчать, що [PERSON] за життя своє право на земельну ділянкою пл. 0, 48 га згідно Державного акту на право власності на землю серії ХР 19-00-084-179 належним чином у відповідності до вищеперелічених вимог не зареєструвала. За ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вказано у ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦКУкраїни до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом може бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вказано у ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її у встановлені ст. 1270 ЦК України строки. Таким чином, земельна ділянка пл. 0,48 га згідно Державного акту на право власності на землю серії ХР 19-00-084-179 входить до складу спадщини за заповітом після смерті [PERSON], оскільки вона заповідала все своє майно позивачці - її дочці [PERSON], у тому числі, і вказазу земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка належним чином, а саме, зверненням до нотаріуса, прийняла спадщину. Однією з підстав виникнення цивільних прав, як вказано у п.4 ч. 2 ст. 11 ЦК України є юридичні факти. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації виникають з дня такої реєстрації відповідно закону. При таких обставинах суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved