Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів № 178 від 21.09.1990 р. за її батьком [PERSON] як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення батькові 25.12.1990 р. видано свідоцтво про право власності, реєстрація права власності проведена Івано-Франківським ОБТІ 25.12.1990 р. Оригінал свідоцтва втрачено. Ринкова вартість будинковолодіння на даний час складає 206676,11 грн. Будинковолодіння відносилось до колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали батько [PERSON] та матір [PERSON] Ці двоє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по ? частині. Після смерті [INFO]. матері належну їй половину будинковолодіння успадкував батько відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. За життя батько склав заповіт, посвідчений 24.12.2001 р. секретарем Довгівської сільської ради, який не змінювався і не скасовувався, згідно якого все належне йому майно заповів позивачці. Після смерті батька, що настала [INFO]., позивачка прийняла спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, подавши 24.06.2015 р. до Тисменицької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємці за законом першої черги - рідні сестри позивачки, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батька не прийняли і на неї не претендують. У зв'язку з відсутністю правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння державний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, у поданих суду заявах позов визнали, проти його задоволення не заперечували, просили справу розглянути у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що предметом спору у справі є право власності на будинковолодіння [ADDRESS], ринкова вартість якого на даний час складає 206676 грн. Вказане будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживали батьки сторін [PERSON] та [PERSON] Ці двоє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по ? частині. [PERSON] як голова колгоспного двору відповідно до рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів № 178 від 21.09.1990 р. отримав свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння, реєстрація права власності проведена Івано-Франківським ОБТІ 25.12.1990 р. Оригінал свідоцтва втрачено. Після смерті [INFO]. [PERSON] належну їй половину будинковолодіння успадкував [PERSON] відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Після смерті [INFO]. [PERSON] відповідно до заповіту останнього, посвідченого 24.12.2001 р. секретарем Довгівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, позивачка прийняла спадщину, подавши 24.06.2015 р. до Тисменицької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у порядку ст.1269 ЦК України. Спадкоємці за законом першої черги - рідні сестри позивачки, які є відповідачами у справі, спадщину після смерті батька не прийняли і на неї не претендують. Вказані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спадкове будинковолодіння позбавляє позивачку можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті батька. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved