Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 01 вересня у Виконавчому комітеті Киселівської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу вони мають двох дітей - неповнолітню доньку [PERSON] та повнолітнього сина [PERSON] . 15 січня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано за заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 лютого 2019 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В даний час неповнолітня [PERSON] та повнолітній [PERSON] проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Повнолітній син [PERSON] є студентом, навчається на третьому курсі на денній контрактній формі навчання в Чернівецькому коледжі Львівського національного аграрного університету. Згідно договору про надання освітніх послуг №16 від 21 серпня 2018 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] становить 34500,00 грн. Згідно довідки закладу освіти, оплата за навчання проводиться щомісячно в розмірі 1262,70 гривень. З 1 лютого 2020 року вартість навчання збільшиться на індекс інфляції за 2019 рік. Після досягнення [PERSON] повноліття [INFO] стягнення аліментів припинено і відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, внаслідок чого повнолітній [PERSON] який продовжує навчання, знаходиться на її повному утриманні. Стверджує, що на даний час вона офіційно ніде не працює, а тому їй важко утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Враховуючи вищевикладене просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. У судове засідання представник позивачки не з`явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі та вказав , що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився. Надав суду заяву , у якій вказав , що визнає позовні вимоги та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку із його навчанням. Дослідивши матеріали справи , заслухавши думку сторін , суд вважає, що позовні вимоги підграють задоволенню , виходячи з наступного : Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідо до ст. 201 Сімейного кодексу України- до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до вимог ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено , що повнолітній син сторін по справі [PERSON] навчається в Чернівецькому коледжі Львівського національного аграрного університету на 3 курсі денної форми навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 рік. ( а.с. 16-19) та фактично зареєстрований та проживає з позивачкою по справі за адресою : [ADDRESS] .( а.с. 21). Згідно довідки про доходи , відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітню плату ( .а.с 23). Приймаючи до уваги матеріальне положення [PERSON] , який потребує допомоги, визнання позову відповідачем суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Суд вважає, що визначений розмір аліментів на дитину є достатнім та не буде порушувати його майнові права.

Outcome: approved