Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно - гараж в порядку спадкування за заповітом, зазначивши в позовній заяві, що їх з відповідачем батьки: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.05.1946р. Від їх шлюбу є двоє дітей: позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON]. В період шлюбу батьки побудували гараж [NUMBER] за адресою [ADDRESS] який був оформлений на батька [PERSON], на підставі посвідчення [NUMBER], виданого Управлінням Головного архітектора м. Запоріжжя 18.01.1974р., протоколів №18 від 14.12.1973р. засідання комісії при виконкомі міської ради депутатів трудящих з питання розміщення гаражів для інвалідів, які мають транспортні засоби з ручним управлінням та за №467 про затвердження протоколу комісії міськвиконкому №18 від 14.12.1973р. про розміщення гаражів інвалідів, які мають транспортні засоби з ручним управлінням до протоколу №29 засідання виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих від 26.12.1973р. [INFO] помер батько сторін [PERSON]. Після смерті батька, мати [PERSON], отримала в Другій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на ? частину гаражу за адресою [ADDRESS] [NUMBER], який належав батьку [PERSON] на підставі посвідчення [NUMBER] виданого Управлінням Головного архітектора м. Запоріжжя 18.01.1974р. реєстровий №1-3444 від 02.06.1989р., а також Свідоцтва про право власності на ? частину гаражу за адресою [ADDRESS] [NUMBER], який належав батьку [PERSON] на підставі посвідчення [NUMBER], виданого Управлінням Головного архітектора м. Запоріжжя 18.01.1974р., реєстровий №1-3444 від 02.06.1989р. Мати запевнила сторони, що вона переоформила документи після смерті батька на своє ім'я та вона є власницею гаражу. За життя мати склала заповіт, який нотаріально посвідчила в Другій державній нотаріальній конторі 05.12.1989р. р.№1-6859, яким заповідала гараж за адресою [ADDRESS] [NUMBER] позивачці [PERSON]. [INFO] потерла мати сторін [PERSON]. Спадкоємцями першої черги, після померлої матері є її діти: позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON]. Інших спадкоємців не має. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивачка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття постійно мешкала зі спадкодавицею, що підтверджується довідкою ЖБК Інституту трансформатобудування від 02.06.2015р. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовили з тих підстав, що спадкодавця не зареєструвала своє право власності на гараж в ЗМБТІ, про що нотаріус Другої Державної нотаріальної контори Білик О.В. видав постанову від 06.05.2015р. про відмову у вчинені нотаріальної дії. Тому позивачка вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, на гараж після смерті їх матері не претендує. 3-тя особа Запорізька міська рада проти задоволення позову не заперечує, про що надав письмову заяву, просить розглянути справу в відсутності їх представника. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України «Право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації», та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: «Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону». Правовстановлюючі документи на гараж, належний спадкодавцю, з відповідними відмітками про державну реєстрацію права власності (або з документом, який підтверджує наявність державної реєстрації права власності), спадкоємцем не надано. Згідно архівного витягу засідання виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих №29 від 26.12.1973р. про розміщення гаражів інвалідів, які мають транспорт з ручним керуванням, виділено гараж на майданчику по [ADDRESS] інваліду другої групи [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності, виданого Запорізькою Державною нотаріальною конторою 02.06.1989р. р.№1-3443 матері позивачки [PERSON] належить 1/2 частина зазначеного гаражу в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON] Згідно довідки ОП ЗМБТІ №3588 від 23.04.2015р. в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні правовстановлюючі документи на гараж [NUMBER] за адресою [ADDRESS] Відповідно до роз'яснень Реєстраційної служби Запорізького МУЮ, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість реєстрації права власності на нерухоме майно після смерті особи, реєстраційна служба не має правових підстав для проведення державної реєстрації права власності за померлою [PERSON]. Відповідно до п.4.18 гл.10 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Постановою №989/02-31 від 06.05.2015р., відповідно до ст.49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус Другої Запорізької нотаріальної контори Білик О.В. відмовила у вчинені нотаріальної дії, оскільки позивачкою не було подано документів необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме правовстановлюючих документів на гараж [NUMBER] на майданчику по [ADDRESS] Згідно складеного спадкодавцем [PERSON] заповіту, посвідченого у нотаріальному порядку Другою державною нотаріальною конторою 05.12.1989р. р.№1-6859, остання заповіла гараж за адресою [ADDRESS] [NUMBER] позивачці [PERSON]. Тому позивачка правомірно звернутися до суду за захистом свого порушеного права, та просять визнати за нею право власності на гараж, відповідно в порядку спадкування за заповітом після померлої матері. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], шляхом звернення у визначений ст.1270 ЦК України, строк з відповідною заявою до нотаріальної контори м. Запоріжжя. 06.05.2015р. позивачка [PERSON] звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що відкрилась після смерті її матері [PERSON], де нотаріусом було заведено спадкову справу. Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У зв'язку з тим, що у позивачки були відсутні необхідні документи для вчинення нотаріальної дії, вона не має можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначене спадкове майно в нотаріальному порядку, заявила відповідні позовні вимоги до суду. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено щодо розгляду спорів, зокрема у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та /або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом роз'яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно, в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту, в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст.392 ЦК України). Тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку.

Outcome: approved