Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав своєї рідної доньки, її співмешканця, встановлення опіки над онукою та стягнення аліментів з відповідачів, посилаючись на такі обставини. [PERSON] її донька, яка є інвалідом ІІІ групи і пере\-буває на обліку в КЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» з приводу хронічного психічного захворювання. Приблизно в березні 2015 року донька втекла з дому та вступила у фактичні шлю\-бні стосунки з [PERSON]. Вона була проти цих стосунків, оскільки вважала і вважає, що [PERSON] непорядна людина і, користуючись хворобою доньки, об\-манює її. Однак [PERSON] має на її доньку великий психологічний вплив, налаштував її проти родини, тому вона залишається з ним. 18 лютого 2016 року донька народила дівчинку - [PERSON]. Хо\-ча шлюб між донькою та [PERSON] не зареєстрований, але за заявою [PERSON] він був записаний батьком дитини. Після виписки з пологового будинку, донька, [PERSON] та онучка деякий час проживали у родичів [PERSON] В березні 2016 року їй стало відомо про те, що її онука захворіла і не отримує належного догляду. 16.03.2016 року вони за допомогою соціального працівника забрали доньку та онуку. Донька декілька днів прожила з ними, а потім знов втекла до [PERSON], залишивши дитину. З 16.03.2016 року її онука постійно проживає з нею, своїм дідом її чоловіком [PERSON] та дядею її сином [PERSON]. Вона опікується онукою. Піклується про її фізичний і духовний розвиток, забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування, а її чоловік та син допомагають їй в цьому. На протязі 4-х місяців ні батько, ні мати не відвідують дитину, не цікавляться станом її здоровя, не забезпечують її матеріально. Вона вважає, що вона й надалі зможе виконувати обовязки опікуна своєї онуки. Їй на праві власності належить житловий будинок № 243 по вул.Лапинська в м.Нікополі. У нале\-жному їй будинку зареєстровані та проживають її чоловік [PERSON] Михайло\-вич та син [PERSON]. Її онука також зареєстрована у належному їй будинку. Вони забезпечили дитині комфортні умови для проживання та розвитку. Вона є ін\-валідом III групи за загальним захворюванням, отримує пенсію в розмірі 1 147 грн. Її чоло\-вік також працює і отримує заробітну плату в розмірі 1 300,00 грн. Вважає, що її донька за станом свого здоровя не може здійснювати свої бать\-ківські обовязки. Їй здається, що в доньки взагалі відсутній материнський інстинкт, оскільки тривалий час вона не цікавиться своєю донькою, а коли вона жила разом з ними, то також не проявля\-ла інтересу до дитини. Крім того, вважає, що [PERSON] не виконує і не бажає виконува\-ти свої батьківські обовязки, щодо своєї доньки. На протязі чотирьох місяців він не ціка\-виться своєю дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у її матеріальному забезпечені. Єдине, що його цікавить - отримання державної допомоги на дитину. Однак, за її заявою ці виплати були припинені. Їй відомо, що [PERSON] ніде не працює і не має наміру працювати, веде паразитичний образ життя, і заробляє на жит\-тя сумнівними оборудками. Крім того, їй стало відомо про те, що відповідач перебуває на обліку у Нікопольському тубдиспансері і не піклується про стан свого здоровя та здоровя дитини. Вважає, що за таких обставин відповідачі повинні бути позбавлені батьківських прав. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Пояснила, що змалечку онука проживала з нею. Вона, не дивлячись на свою інвалідність, доглядала за нею і не вважає для себе це важким. Зараз все погане позаду. Дівчинка вже сама ходить, їсть, намагається прати та допомагати на городі, тому вона вважає, що опікунство не буде їй важким, навпаки, для неї в радість. Онука не знає своїх батьків, мати пішла 1 квітня 2016 року, батько дитини - ще раніше. Онука називає її бабусею, а тих, хто заходить в гості і добре до неї відноситься, називає мама. Тому вона просить позбавити батьківських прав відносно своєї онуки свою доньку та її співмешканця, стягнути з них аліменти та призначити її опікуном над малолітньою Крістіною, бо вона фактично вже й так стала її опікуном. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки також підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що її довірителька одразу ж, як дізналась про те, що дитина хвора, забрала її від відповідачів, вилікувала та стала доглядати за дитиною сама. Майже з самого народження дитина живе в родині бабусі. Відповідачі невідомо де проживають і до дитини не з»являються. Позивачка намагалась і сама, і з допомогою міліції розшукати відповідачів, але даремно. Тому вона вважає, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі і визнати бабусю опікуном над малолітньою онукою офіційно. Відповідачі в судове засідання не прибули. Неодноразово про день та час розгляду справи по суті були повідомлені належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повернулись за закінченням терміну зберігання. Відповідно довідки з Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який проводив розшук відповідачів, місцезнаходження [PERSON] та [PERSON] не відоме та встановити його не виявляється можливим (а.с.42-44). Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справа слухалась в порядку ст.169, 224 ЦПК України у відсутність відповідача. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення з них аліментів підтримала, а в частині встановлення опіки просила суд надати їм можливість вирішити це питання самостійно. Суду пояснила, що батьки малолітньої дитини покинули її майже від самого народження. Буквально одразу після народження відповідачі довели немовля до страшної хвороби, бо носили її майже роздягнену взимку по вулиці, не створюючи належним умов для догляду. Про стан здоров»я дитини в Службу повідомили лікарі, які оглядали дитину та умови її утримання. Коли позивачка дізналась про хворобу своєї онуки, вона одразу ж намагалась дитину забрати до себе, але їй не віддали її відповідачі. Тому вона звернулась до соціальної служби і забрала дитину разом із соціальним працівником. З того часу і дотепер малолітня [PERSON] проживає в позивачки, бабуся створює належний догляд за онукою, піклується про неї, виховує і тому вона особисто вважає, що висновок служби у справах дітей суд не повинен брати до уваги, оскільки він носить рекомендаційний характер. Вважає за необхідне позбавити батьківських прав відповідачів, оскільки місце їх перебування невідоме і вони самі не піклуються про свою дитину взагалі. Крім того, батько дитини перебуває на обліку в тубдиспансері і лікуватись не бажає. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка є рідною бабусею [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідачка [PERSON] донька позивачки по справі і є інвалідом ІІІ групи та пере\-буває на обліку в КЗ «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» з приводу хронічного психічного захворювання з 01.06.1994 року (а.с.11, 47). Відповідач по справі [PERSON] є співмешканцем [PERSON] і перебуває на обліку в КЗ «Нікопольський протитуберкульозний диспансер» ДОР» з 19.09.2014 року (а.с.48). Приблизно в березні 2015 року відповідачка [PERSON] втекла з дому та вступила у фактичні шлю\-бні стосунки з [PERSON] 18.02.2016 року відповідачка [PERSON] народила доньку [PERSON], батьком якої був записаний [PERSON], хоча відповідачі в шлюбі не перебувають. Дізнавшись про важку хворобу малолітньої Крістіни, 16.03.2016 року позивачка за допомогою соціального працівника забрала відповідачку [PERSON] та онуку [PERSON] до себе додому. Однак, відповідачка лише декілька днів прожила з батьками, а потім знову втекла до [PERSON], залишивши дитину. З 16.03.2016 року малолітня [PERSON] постійно проживає з позивачкою, своїм дідом чоловіком позивачки [PERSON] та дядею сином позивачки [PERSON] Позивачка опікується онукою. Піклується про її фізичний і духовний розвиток, забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування, а її чоловік та син допомагають їй в цьому. Протягом всього часу проживання малолітньої [PERSON] в родині позивачки відповідачі не відвідують дитину, не цікавляться станом її здоровя, не забезпечують її матеріально. Позивачці на праві власності належить житловий будинок № 243 по вул.Лапинська в м.Нікополі (а.с.13). У нале\-жному їй будинку зареєстровані та проживають чоловік позивачки [PERSON] та син [PERSON] (а.с.14). Малолітня [PERSON] також зареєстрована у належному позивачці будинку (а.с.14). Позивачка зі своєю сім»єю забезпечили дитині комфортні умови для проживання та розвитку, за місцем проживання позивачка характеризується з позитивного боку (а.с.16). Позивачка отримує пенсію в розмірі 1 147 грн. Її чоло\-вік також працює і отримує заробітну плату в розмірі 1 300,00 грн. Відповідачі ніде не працюють, ведуть паразитичний спосіб життя. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с.15, 42-44). Суд не приймає до уваги висновок служби у справах дітей Нікопольської міської ради від 21.06.2017 року № 316 про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON]С.(а.с.46), оскільки не вважає підстави, викладені у висновку, такими, що заслуговують на увагу суду і відповідають інтересам малолітньої дитини. На думку суду, саме та обставина, що служба у справах дітей та відділ поліції не можуть встановити місце знаходження відповідачів, і свідчить про їх умисне та злісне ухилення від виховання та утримання своєї дитини. І саме ця підстава є основною підставою для позбавлення їх батьківських прав. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідачів та стягнення з них аліментів задовольнити. Крім того, з огляду на ту обставину, що малолітня [PERSON] майже з самого народження проживала в родині позивача, яка не лише створила належні умови для розвитку та виховання дитини, а й докладала максимум зусиль для лікування хворої дитини; враховуючи те, що, на думку суду, бабуся є для дитини найближчою родичкою, перебувала з онукою в найбільш важкі періоди її життя, суд вважає за необхідне задовольнити й вимогу про призначення позивачки опікуном над малолітньою [PERSON] На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved