Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.01.2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 70. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісність характеру. Спільне господарство не ведуть з 01.03.2014 року, примирення з відповідачем не можливе, спору про поділ спільного майна не має. Від даного шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які повністю знаходяться на утриманні позивачки та проживають разом із нею. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Враховуючи викладене, позивачка змушена звернутися до суду, просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання синів. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн., оскільки відповідач офіційно не працює і його дохід носить мінливий характер. Суду пояснила, що діти займаються спортом, дотримуються спортивного режиму та потребують посиленого харчування, а її матеріальний стан не дозволяє у повній мірі забезпечувати усі потреби дітей, що змушує звертатися з позовом до суду. Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 Сімейного кодексу України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони 22.01.2000 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 70. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісність характеру. Сім»я розпалася з 01.03.2014 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе, спору про поділ спільного майна та місце проживання дітей не має. Шлюб носить формальний характер. Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім'ї і є підставою для розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають двох дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які повністю знаходяться на утриманні позивачки та проживають разом із нею. Батьком дітей є [PERSON]., що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Відповідач ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги не надає. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що відповідач не працює, не має постійне місця роботи та постійного доходу, тому є правові підстави для застосування положень ст. 184 СК України та стягнення з останнього аліментіви на утримання синів в розмірі 1600 грн. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 3, 110, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved