Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам, на утримання доньки [PERSON], [INFO], у сумі 42021,21 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01.06.1999 року у справі №2-245/1999 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] Потім 11.05.2015 року донці виповнилось 18 років і стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі зазначеного судового рішення, було припинено. Однак у звязку з не виконанням з боку відповідача обовязків по утриманню дитини, на час досягнення дитиною повноліття утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 42021,21 грн. Добровільно погашати борг за аліментами відповідач відмовляється, у звязку з чим державним виконавцем рекомендовано звернутись до суду із заявою про стягнення суми боргу. У звязку з викладеним позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивачка не з`явилася, але надала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, на позові наполягала та просила взяти до уваги наданий нею розрахунок заборгованості на суму 42021,21 грн., оскільки відповідачем та державним виконавцем не надано оригіналів квитанцій на підтвердження суми сплати аліментів на суму 18916,66 грн. (а.с.43). Відповідач та його представник до судового засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи (а.с.42). Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Раніше у судовому засіданні заперечували проти позову, при цьому посилалися на розрахунок заборгованості на суму 20179,35 грн. від 31.07.2017 р. та просили його прийняти до уваги. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до виконавчого листа від 02.06.1999 року, з відповідача утримувалися аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.05.1999 року і до досягнення донькою повноліття (а.с.4). Постановою державного виконавця від 13.05.2015 року, виконавчий лист №2-1195 виданий 02.06.1999 року було повернуто стягувачу [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою був наданий розрахунок заборгованості по аліментах від 13.05.2015 року (а.с.8), згідно якого вона просить стягнути заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 42021,21 грн. Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем був повторно зроблений розрахунок заборгованості, оскільки відповідачем були надані оригінали квитанцій, щодо сплати аліментів [PERSON], та згідно вказного розрахунку заборгованості по аліментах від 31.07.2017 року встановлено заборгованість у розмір 20179,35 грн. (а.с.21). Зазначений розрахунок на суму 20179,35 грн. підтвердив у судовому засіданні державний виконавець Горділовський М.М. та пояснив, що після закінчення виконавчого провадження був зроблений розрахунок заборгованості по аліментах, позивачка звернулася до відділу ДВС про надання їй копії розрахунку заборгованості по аліментах, потім звернувся відповідач та надав квитанції за минулі роки про сплату аліментів, тому був зроблений перерахунок та встановлено заборгованість у розмірі 20179,35 грн. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Виходячи із вище викладено, суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості по аліментах від 31.07.2017 року на суму 20179,35 грн., оскільки, як зазначив державний виконавець, вказаний перерахунок був зроблений на підставі квитанцій, які були наданні відповідачем, однак на підтвердження вказано посилання до суду квитанції зі сторони державного виконавця, а також з боку відповідача, не були наданні для дослідження, тому суд не може погодитися із розрахунком заборгованості по аліментах від 31.07.2017 року та бере до уваги первісний розрахунок заборгованості по аліментах від 13.05.2015 року, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У пункті 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості з відповідача по аліментах підлягаючих сплаті по виконавчому листу №2-495/1999 виданого 02.06.1999 року Біляївським районним судом Одеської області у сумі 42021,21 грн.

Outcome: approved