Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ВІЕС БАНК» та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання частково недійсним іпотечного договору. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 18.05.2001 року вона була власником ? частини квартири [ADDRESS]. 01.12.2004 року вона продала їй належну частину квартири своїй матері [PERSON]. В 2013 році їй стало відомо , що 30 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електорн Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк» і її матір?ю було укладено кредитний договір № KF 48861. Крім цього, 30.04.2008 року на забезпечення виконання кредитного договору був укладений іпотечний договір між ВАТ «Електрон Банк» з однієї сторони [PERSON], [PERSON] з другої сторони. За вказаним договором позичальник-іпотекодавець і позичальник-майновий поручитель передають в іпотеку іпотеко держателю нерухоме майно, разом з усіма його при належностями, а саме: позичальник-іпотекодавець квартиру №1, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. О.Новаківського, 14 ; позичальник-майновий поручитель квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. в даній квартирі на момент укладення іпотечного договору була зареєстрована та проживала неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Вважає, що іпотечний договір не був погоджений у встановленому порядку органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються. 04.08.2015 року позивачка подала уточнення до позовної заяви, в яких вказує, що вона не була зареєстрована в квартирі належній [PERSON] тому іпотечний договір в частині передання в іпотеку належної йому квартири, не порушує її прав. Просить суд, визнати частково недійсним іпотечний договір від 30 квітня 2008 року, укладений між ПАТ «Фольксбанк» та [PERSON] Осапівою та [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та уточнення до позовних вимог підтримав та надав аналогічні пояснення викладенні у позові. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що на момент укладення іпотечного договору в квартирах, що були передані в заставу банку не було зареєстрованих неповнолітніх дітей та не існувало осіб, які мали право на користування предметом іпотеки. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з?явилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини своєї не явки суд не повідомила. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у позовні заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з протоколом №48 від 11 жовтня 2013 року ПАТ «ФольксБанк» є правонаступником ПАТ «ВіЕс Банк». 01.12.2004 року [PERSON] продала їй належну частину квартири своїй матері [PERSON] (а.с.6). 30 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Електорн Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 48861 (а.с.7). 30.04.2008 року на забезпечення виконання кредитного договору був укладений іпотечний договір між ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON], [PERSON] (а.с.14-19). В квартирі №1б за адресою: м.Львів, вул. О.Новаківського, 14 з 13.08.2001 року і поданий час зареєстрована та проживала неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується реєстраційною відміткою в паспорті (а.с.22). Відповідно до п.\~1 ч.\~2 ст.\~177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки і піклування поміж іншого вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, як укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Згідно з ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання . Частиною\~4 ст.\~12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Згідно з ст.71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Відповідно до ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити права та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи не працездатних дітей. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved