Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником зазначеної квартири на підставі договорів купівлі-продажу від 26.06.2008 року та 16.05.2014 року. З 04.09.2008 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 23.10.2012 року. Спірна квартира була придбана ними за договором купівлі-продажу від 26.06.2008 року по ? частині кожним до реєстрації шлюбу. 16.05.2014 року відповідач продав їй свою частину квартири та зобов'язався знятися з реєстрації, але до цього часу цього не зробив. Його реєстрація у квартирі перешкоджає їй розпоряджатися на власний розсуд своїм майном, вона має право на усунення порушень права власності. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з зазначених в заяві підстав, суду пояснила, що відповідач не проживає у квартирі ще до розірвання шлюбу з 2012 року. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Про дату судових засідань повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та фактичним місцем проживання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомлений належним чином. Відповідно до ст..224 ЦПК України за згодою позивачки суд розглядає справу в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачка є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ? частини квартири від 26.06.2008 року та на підставі договору купівлі-продажу ? частини цієї ж квартири від 16.05.2014 року.(а.с.5-10) Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2008 року.(а.с.12) 26.06.2008 року, тобто ще до реєстрації шлюбу кожний з них придбав по ? частині спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу. Рішенням Бердичівського міськрайсуду від 23.10.2012 року шлюб між сторонами розірваний.(а.с.15) 16.05.2014 року відповідач продав позивачці належну йому ? частину спірної квартири. Таким чином, позивачка є власником цілої квартири [ADDRESS], право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. Як вбачається з паспортних даних позивачка проживає та зареєстрована у спірній квартирі.(а.с.16) Згідно довідки адресно-довідкового відділу ДМС у Житомирській області [PERSON] зареєстрований за даною адресою. Проте, в спірній квартирі не проживає. У договорі купівлі-продажу від 16.05.2014 року відповідач згідно з п.3.1.5 цього договору зобов'язався знятися з реєстраційного обліку в спірній квартирі до 30.06.2014 року, однак, і в даний час є зареєстрованим у житловому приміщенні. Норми ст.ст.15,16,386,391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення у майбутньому. Відповідно до положень ст.ст.386,391 цього кодексу власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Позивачка є єдиним власником спірної квартири. Відповідно до ст.ст.317,319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт реєстрації відповідача в належному позивачці жилому приміщенні порушує її права власника на розпорядження та користування власним майном, тому її звернення до суду за захистом порушеного права ґрунтується на вимогах закону. Стаття 317 ЦК України передбачає права власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.1 частини 1 статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що із припиненням права власності на майно, власник також втрачає право користування цим майном. Отже, з наведених вище обставин суд дійшов висновку, що відповідач здійснивши відчуження своєї частини спірної квартири, втратив не лише право власності на цю квартиру, а також право користування (проживання), розпорядження тощо. Перебування його на реєстраційному обліку у квартирі, яка належить позивачці створює перешкоди у її праві власності на належне майно, яке підлягає захисту судом у спосіб, про який вона просить, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на житло у квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved