Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі ? частки зі всіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~ щомісячно,\~на трьох\~дітей,починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем по справі розірвано шлюб, від якого мають спільних дітей: доньку [PERSON] (10.03.2003 р. н.), сина [PERSON] (28.10.2006 р н.), сина [PERSON] (14.03.2010 р. н.), які постійно проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дітей відповідач записаний батьком. Позивач вказує на те, що їй одній важко утримувати дітей, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання та ухвалою суду від 25 жовтня 2018 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду. Учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомленні належним чином у порядку, передбаченому ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовими повістками, які повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання»,\~що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 8 ст.\~128 ЦПК України\~в цьому випадку вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, зі згоди позивачки, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 21.06.2018 , шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 9а.с. 10-11). Від даного шлюбу у сторін народилися спільні діти: донька [PERSON] (10.03.2003 р. н.), син [PERSON] (28.10.2006 р н.), син [PERSON] (14.03.2010 р. н.), що підтверджується свідоцтвом про їх народження (а. с. 6, 7, 8). Згідно довідки № 373 від 29.08.2018 року, виданої Виконавчим комітетом Надеждівської сільської ради Арцизького району Одеської області, діти зареєстровані та проживають з матірю, знаходяться на її утриманні (а. с. 9). Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто,\~тому у\~позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обовязків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обовязок батьків з утримання своєї дитини виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Відповідно до розяснень, що надані у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~183\~СК України, частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В силу ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 та ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На думку суду позивачем не надано доказів щодо можливості виплати відповідачем [PERSON] аліментів у визначеному в позовній заяві розмірі. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачем. Позивач не надав суду жодного переконливого доказу такої можливості відповідача, зокрема сплачувати аліменти на її користь у розмірі ? частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на трьох дітей, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення повноліття дітьми. Позивачем не надано жодного доказу офіційного працевлаштування відповідача та отримання постійного доходу (заробітку), чим не виконала вимоги ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Також, враховуються положення ч. 2 ст. 182 СК України, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум у 2018 році для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, і що обоє батьків зобовязані утримувати дітей. Оскільки відповідач\~має нерегулярний,\~мінливий дохід,\~то суму\~стягуваних аліментів\~належить визначити\~у твердій\~грошовій сумі.\~Із урахуванням\~фактичних обставин\~справи та\~вимог вказаних\~вище норм\~матеріального законодавства,\~приймаючи до\~уваги стан\~здоровя і\~матеріальне становище\~дітей,\~обовязок батька\~дитини утримувати\~свою дитину\~до досягнення\~нею повноліття,\~стан здоровя\~і матеріальне\~становище відповідача,\~виходячи з\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідно віку,\~який має\~забезпечуватись насамперед\~батьками,\~рівного обовязку\~батька та\~матері по\~утриманню дитини,\~враховуючи зміну\~розміру прожиткового\~мінімуму в\~сторону збільшення,\~суд прийшов\~до висновку\~про часткове\~задоволення позовних\~вимог позивача\~та стягнення\~аліментів з\~батька неповнолітніх\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~на користь\~позивача на\~утримання дітей\~в розмірі\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~на кожну\~дитину відповідно,\~щомісячно,з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. Отже суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України,судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку із задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 105, 110, 112, 114, 115, 141, 180-184, 191, 192 СК України,

Outcome: partial