Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона у 2008 році познайомилася з відповідачем, а з серпня 2008 року стали проживати разом однією сім'єю і перебували у фактичних шлюбних відносинах по 2010 рік. [INFO] у них народилася донька [PERSON], яку відповідач зареєстрував в Жовтневому відділі РАЦС Луганського міського управління юстиції, надавши доньці своє прізвище та по батькові [PERSON], актовий запис № 1243. З 2010 року сторони стали проживати окремо і відповідач став мало цікавитись донькою, дуже рідко приходив до неї, матеріальну допомогу на її утримання надавав, але на свій розсуд і дуже рідко. Починаючи з 2013 року відповідач взагалі перестав цікавиться донькою, не приходив, не телефонував і взагалі жодного з покладених законом обов'язків не виконував і не виконує на даний час. Станом здоров'я дитини не цікавиться, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, приховує своє місце проживання, перебування. Всі питання щодо виховання доньки, забезпечення її потреб вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки відповідача. Дочка перебуває на її повному утриманні, їй забезпечені належні умови для життя і навчання, між ними встановлені доброзичливі і довірливі стосунки, що сприяють гармонійному і повноцінному розвитку дитини. Посилаючись на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків і дочка залишилася без його піклування, позивачка просить позбавити його батьківських прав. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному сайті канівського міськрайонного суду. Третя особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації - у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялися належним чином. Надали висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача та заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника. Третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялися належним чином. Надали заяву про розгляд справи без їх участі. З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно дост.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов'язки батьків щодо виховання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.8). Батько дитини вихованням та забезпеченням дитини не займається. Як вбачається з довідки № 94 від 15.05.2018 р., [PERSON] навчається в 3 класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 201 м. Києва, батько дитини [PERSON] не приймає участі в житті та вихованні дитини (а.с.9). Як вбачається з висновку, Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні доньки, не утримує її та не спілкується з нею. Відповідно до інформації наданої Дніпровським управлінням поліції Головного управління національної поліції України в м. Києві від 19.03.2018 року, проведеними заходами місцезнаходження гр.. [PERSON] не встановлене. Вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.59). У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків свідомо не виконує свої батьківські обов'язки. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.І ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до положень ст.81 ч.І ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні доньки, не утримує її та не спілкується з нею З 2013 р. вихованням неповнолітньої [PERSON] займається мама [PERSON], а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідач не піклується про свою неповнолітню доньку, ухиляється від своїх обов'язків по її вихованню, а тому підлягає позбавленню батьківських прав та з нього слід стягнути аліменти на утримання дитини. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved