Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі не менше 25% від усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно ,починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчального закладу денної форми навчання сином. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09.03.2002 року, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26.01.2017 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину. На даний час відповідач проживає окремо, дитина проживає разом з нею. Відповідач у добровільному порядку аліменти не сплачує, іншої матеріальної допомоги не надає. 03.12.2018 року позивачка надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини з усіх виді доходів, до досягнення дитиною повноліття. Справу просила розглянути за її відсутністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії І-НО № 330272 від 18.03.2003 року вбачається, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини.

Outcome: approved