Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, покладених на нього законом, а саме не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує дитину. Дитина мешкає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні, вона піклується про дитину, займається її вихованням. 26.11.2018 р. позивачка уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів. Позивачка у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну заяву підтримує в повному обсязі на підставі наявних у справі доказів, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалась належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не направив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, в матеріалах справи є висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], мати - [PERSON], батько - [PERSON]; копія свідоцтва про смерть [PERSON], померла [INFO]; письмова згода [PERSON] на позбавлення його батьківських прав, адресована начальнику Органу опіки та піклування Ренійської РДА; довідка Новосільської сільської ради № 2880 від 11.11.2015 р. про склад сім?ї [PERSON]; довідка Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області від 2879 від 11.11.2015 р., згідно якої [PERSON] не мешкає разом зі своєю донькою [PERSON] та не займається її вихованням; копія акту обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] умови проживання добрі; характеристика на громадянина [PERSON], згідно якої не приймає участі у вихованні доньки [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]., прізвище дружини після укладення шлюбу - «[PERSON]»; висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON], [INFO] Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 10.05.2008 р., актовий запис № 7, батьком [PERSON], [INFO], вказаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Майже весь час після народження дитини і до своєї смерті [INFO] [PERSON] провела в лікарні, її донька проживала разом з бабусею [PERSON], яка є позивачкою по справі, та знаходилась на її утриманні. Після смерті [PERSON] дитина залишилась проживати разом із бабусею. Комісією, в ході обстеження умов проживання дитини, зроблені висновки про добрі умови проживання та гармонійні стосунки у родині. Батько дитини надав письмову згоду про позбавлення його батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] Відповідач створив нову родину, його син [PERSON] залишився проживати разом із батьком. З моменту народження доньки відповідач жодного разу не цікався життям дитини, її розвитком та станом здоров'я, матеріально дитину не забезпечує, тобто він самоусунувся від її виховання, розвитку та забезпечення. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Ст. 6 Декларації прав дитини проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Конвенцією про права дитини, що ратифікована Постановою ВРУ N 789-Х11 ( 789-12) від 27.02.91 р. та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них, дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки що до своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного із них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року з послідуючими змінами від 19.12.2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як було встановлено, відповідач по справі є батьком малолітньої [PERSON], [INFO].. Відповідач не виявляє бажання спілкуватись із донькою та приймати участь у її вихованні, матеріально доньку не підтримує, не цікавиться її здоров'ям, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Відповідач не займається духовним вихованням доньки в дусі поваги та любові до своєї сім?ї, подібне відношення батька до дитини подає поганий приклад для неї, вона не відчуває поваги до себе та турботи з боку батька. Таким чином, нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, принижує гідність доньки, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично не виконує їх, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті доньки як з моральної, так і з правової точки зору, таким чином, орган опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню малолітньої доньки [PERSON], [INFO].. Нехтування відповідача своїми батьківськими обов'язками носять свідомий характер, крім того відповідач по справі дав згоду на позбавлення його батьківських прав, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. буде доцільним, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (Закон от 17.05.2017 № 2037-VIII) Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 166 ч. 2 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у сумі 487,20 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки

Outcome: approved