Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона з 1992 р. по 2013 р. з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі, тобто у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації в органах РАЦСу. Під час спільного проживання 01 листопада 2004 року у них народився син [PERSON], який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку в розмірі 1000,00 грн. Однак це було не регулярно, із запізненнями та нагадуваннями з її боку. Їй відомо, що відповідач офіційно працевлаштований у Ф ОП «[PERSON]О.», на посаді менеджера та офіційно отримує заробітну плату в розмірі 3200,00 грн. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та стягнень по виконавчим документам відповідач немає. А тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивачки звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений завчасно, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, працює і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей він не має. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, які відповідач не надає. Але разом з тим суд вважає, що позивачкою не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку \\ доходу \\ щомісячно. А тому враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивачки та відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої дитини мають бути стягнуті аліменти, але в розмірі меншому, ніж це просить позивачка. На думку суду розмір аліментів має складати 1\\4 частини всіх видів його заробітку \\ доходу \\ в місяць, але не менше ніж 30 відсотків на кожну дитину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial