Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 квітня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 152. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею у квартирі її батьків і перебувають на її утриманні. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як він за місцем проживання вчиняє сварки, зловживає алкогольними напоями, не працевлаштований. Зазначила, що подружні стосунки припинені з 06.01.2016 року, у зв'язку з тим, що позивачка боїться за психічне здоров'я своїх дітей, тому що відповідач лікувався у психіатричній лікарні і постійно погрожує фізичною розправою. Спір про місце проживання дітей та поділ майна відсутній. Повідомила, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, 20.03.2017 року надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності та постановити заочне рішення відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 11 квітня 2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 152, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження - [PERSON]. У зазначеному шлюбі народилися спільні діти: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 118 від 03 лютого 2010 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивача та відповідача, та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 842 від 07 серпня 2007 року, доданого до матеріалів справи, у якому батьками зазначено позивача та відповідача. Судом встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки, примирення неможливе. Спори щодо місця проживання дітей та поділ майна відсутні. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім'ї є зловживання відповідачем спиртними напоями, а також різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір про майно відсутній, тому суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved