Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною [PERSON] [INFO], трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 27.10.2015 року. У шлюбі народився син [PERSON] [INFO], який повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дитини добровільно коштів не надає, а в неї коштів не достатньо для отримання дитини. Вон як матір малолітньої дитини, яка не досягла трирічного віку, відповідач теж матеріальної допомоги не надає, при цьому вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших доходів не має, а відповідач має таку змогу надавати матеріальну допомогу. Тому вважає, що оскільки відповідач має можливість платити аліменти у вказаному розмірі, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та з підстав, які зазначені у запереченні на позов. Вважає, що він сумлінно виконує свої зобовязання перед сімєю та не порушує прав та інтересів сина [PERSON] [INFO] та дружини, натомість позивачка маніпулюючи та зловживає своїми цивільними правами, безпідставно звинувачує його в ухиленні від надання матеріального забезпечення та вводить суд в оману щодо дійсних обставин їхнього спільного життя. Просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO]. Дитина [PERSON] [INFO] проживаєз матірю, тобто з позивачкою. Згідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивака як матір малолітньої дитини [PERSON] [INFO], який не досяг трирічного віку, відповідач теж матеріальної допомоги не надає, при цьому позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших доходів не має, тому має право на аліменти на її утримання, оскільки відповідач має таку змогу надавати матеріальну допомогу позивачці. При цьому, також суд вважає, що відповідача заперечення по даній справі є необґрунтовані, оскільки він не надав належних, достатніх та допустимих доказів на спростування позову, тому суд діє в такому випадку відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги позивача повністю доведеними, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн..

Outcome: approved