Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, мотивуючи, що відповідач є батьком їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Оскільки дитина перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від обов'язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1218,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, посилаючись на свої письмові заперечення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 1000 грн. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб видане 16.11.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 1156. Від шлюбу, згідно свідоцтва про народження, виданого 03.07.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 592, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що є підстави для часткового задоволення позову. Так, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач визнав частково позовні вимоги, пояснивши, що має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн., на сьогоднішній день офіційно працює, однак також подав заявку на припинення підприємницької діяльності, про що свідчить повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця № 06/0510 від 05.10.2015 року, суд вважає за можливим визначити аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з підстав мінливості прибутків відповідача. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, ст. 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно працює, також останній пояснив суду, що він наразі проживає зі своїми батьками, має в користуванні автомобіль, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 450 грн. щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 450 грн. щомісячно. Відповідно до ст.367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial