Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визначити місце проживання їх сина [PERSON],[INFO] біля неї та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду від 30.12.2013 року. В період шлюбу у них народився син: [PERSON],[INFO]. Дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні, нею створені всі умови для проживання, навчання, виховання та гармонійного розвитку сина, тому позивачка переконана , що син має проживати з нею в будинку, що належить їй на праві приватної власності за адресою вул.Толбухіна м .Первомайськ Миколаївської області, оскільки відповідач декілька разів наголошував що забере дитину до себе, так як він мешкає за іншою адресою, тому просить суд визначити місце проживання дитини біля неї. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина . Позивачка до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи , в судове засідання не з»явився, надав заяву про слухання справи у відсутність їх представника, при винесенні рішення покладатись на розсуд суду, враховуючи інтереси малолітньої дитини. \~ \~ \~Суд, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Сторони перебували у шлюбі з 24.04.2009 року до 30.12.2013 року, що підтверджується копією рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.12.2013 року . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON],[INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою. Батько дитини [PERSON] у вихованні, навчанні та матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає. Власного житла не має. Як вбачається із довідки від 18.04.2017 року голови квартального комітету позивач [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] по вул Толбухіна,114 в м.Первомайську Миколаївської області. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 18.05.2017 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 18.05.2017 року вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON],[INFO] з матір'ю [PERSON] в м.Первомайську по вул.Толбухіна,114, що належить позивачу на праві приватної власності , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданого Первомайським МБТІ від 10.06.2011 року. При визначенні місця проживання дитини суд також враховує наявність у матері сталого доходу та місця проживання. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. ст.160,161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своєї дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про нею, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Таким чином, враховуючи вищенаведене, маючи на меті, перш за все, інтереси дитини, приймаючи до уваги її малолітній вік, коли вона особливо гостро потребуює саме материнського догляду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволеню та необхідно визначити місце проживання дитини разом з матір'ю [PERSON]. Оскільки дитина знаходяться на повному утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, так як є особою працездатного віку. Згідно ж ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, тобто відповідач ухиляється від виконання свого обовязку. Врахувавши зазначене, з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини.\~ На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved