overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у сторін народилися син [PERSON], 24.04.2012року народження, син [PERSON], 19.07.2013р.н.. У 2016р. шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на дітей не надає. Оскільки відповідач не має постійне місце роботи, тому позивачка бажає отримувати від нього аліменти у твердій грошовій сумі. Тому позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі по 1426грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання [PERSON] не зявилася, надала заяву у якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги змінила, просить стягнути аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON], 24.04.2012року народження, сина [PERSON], 19.07.2013р.н. аліменти у твердій грошовій сумі по 750.00гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився, із поштового повідомлення вбачається, що конверт повернуто у звязку з тим, що адресат [PERSON] за зазначеною адресою не проживає. Із довідки адресно-довідкової роботи ГУДМС України у Чернівецькій області вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою [INFO]. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та винести заочне рішення по справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у сторін народилися син [PERSON], 24.04.2012року народження, син [PERSON], 19.07.2013р.н.. У 2016р. шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на дітей не надає. Вказані обставини підтверджуються дослідженими доказами. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з наступного: відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст..182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, те, що відповідач позов визнав і вважає за необхідним визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], 24.04.2012року народження, сина [PERSON], 19.07.2013р.н. аліменти у твердій грошовій сумі по 750.00гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що з 01 травня 2017р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6років складає 1426грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони проживали разом з 2002р. без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], 07.08.2004р.н., у свідоцтві про народження останнього батьком записано відповідача. З 2011р. сторони проживають окремо, син проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на дитину не надає. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, тому позивачка бажає отримувати від нього аліменти у твердій грошовій сумі. Тому позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі по 600.00грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суд заяву у якій просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. Зазначила, що у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, із довідки Укрпошти вбачається, що він відмовився від одержання повідомлення. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали разом з 2002р. без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], 07.08.2004р.н., у свідоцтві про народження сина батьком записано відповідача. З 2011р. сторони проживають окремо, син проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на дітей не надає. Вказані обставини підтверджуються дослідженими доказами. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з наступного: відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст..182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін і вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі по 600.00гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що з 01 травня 2016р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком від 6 до 18років складає 1531грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з тим, що з відповідачем у справі вони були одружені з 30.07.2011р. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач не оказує матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини . Вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги , суду пояснила що на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, народжена в шлюбі з відповідачем. Фінансову допомогу відповідач не оказує , постійного заробітку не має, позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій суммі 1000 грн. щомісячно. Відповідач позов визнав частково , пояснив, що він не згодний з розміром аліментів які просить стягнути позивачка тому що він не працює, і не має можливості виплачувати аліменти в такому розмірі. Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.. Відповідач є батьком не повнолітньої [PERSON] [INFO] (а.с. 4). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні (а.с.6). Відповідач не оказує матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини. Відповідач не працює, має нерегулярні заробітки . Позивачка також не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років. На підставі ст. 180 СК України , батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи матеріальний стан обох батьків, стан здоров*я дитини , а також те що сторони повинні обоє нести витрати щодо забезпечення мінімального пожиточного мінімуму на утримання неповнолітніх дітей , суд вважає за необхідне позов задовольнити частково в силу ст.. 182 СК України та стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в розмірі, що складає половину від заявленого в позові та дорівнює половині прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розмірі 516 грн. щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого у сторін народилося троє дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], які проживають та знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач проживає окремо від позивачки та дітей, не надає допомоги на утримання дітей. Син [PERSON] хворіє на псоріаз, потребує систематичного лікування у лікарні та санаторно-курортного лікування. Оскільки [PERSON] не надає допомоги на дітей позивачка звернулася до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі по 800гривень на кожну дитину та на її утриманні у розмірі по 800грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] 3-х річного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, просить стягувати аліменти на сина [PERSON] у розмірі по 800грн. щомісяця, оскільки він хворіє, йому потрібне постійне лікування, на утримання дочок стягувати аліменти у розмірі по 400гривень щомісячно на кожну до досягнення дітьми повноліття, стягнути аліменти на її утримання. Відповідач в судовому засіданні просить зменшити ромір аліментів. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 26.06.2006 року у виконавчому комітеті Давидівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, за актовим записом №06,згідно свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №008497. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. [PERSON] у свідоцтвах про народження дітей записаний батьком, матеріальної допомоги не надає дітям. Відповідач, будучи батьком дитини, у відповідності до ч.1 ст.180 СК України, зобовязаний утримувати її. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини;\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~ інші обставини, що мають істотне значення.\~ Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд знаходить, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. З вимог ч.1 ст.79 СК України вбачається, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Тому суд стягує з відповідача аліменти з 21.08.2015 року - з моменту подання позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. Відповідач отримав від позивачки позику у розмірі двадцять п'ять тисяч гривень і зобов'язався повернути зазначені кошти не пізніше 01 лютого 2014 року, про що надав розписку. Проте до вказаного терміну гроші не повернув, у зв'язку із чим позивачка звернулася до суду за захистом свого права. Враховуючи вищевказані обставини, позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь двадцять п'ять тисяч гривень боргу за договором позики та судовий збір. Позивачка в судове засідання не з'явилася, її представник надав заяву у якій позов підтримали, просять позов задоволити, справу розглянути у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнав. Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав, це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд, на підставі абз. 6 ч.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою в сумі 54990 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12.01.2013 року вона позичила відповідачу під розписку 15000 грн. та 3100 доларів США. Так, згідно домовленостей він зобов'язувався повернути суму боргу до 01.09.2014 року. Однак, на даний час вказане зобов'язання в добровільному порядку не виконано. У судовому засіданні представник позивача позов підтримали з аналогічних підстав. Вимоги про стягнення з відповідача коштів за надання юридичної допомоги не ставить. Відповідач, належно повідомлена про день та час слухання справи в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав. Суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 12.01.2013 року [PERSON] позичила [PERSON] під розписку 15000 грн. та 3100 доларів США (а.с.8). Згідно домовленостей [PERSON] зобов'язувався повернути суму боргу до 01.09.2014 року. Однак, на даний час вказане зобов'язання в добровільному порядку не виконано. Згідно ст.ст. 526- 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як пояснила у судовому засіданні представник позивачки, вона звертався до відповідача з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання - повернути гроші. Однак, відповідач на ці вимоги не реагував, кошти не повертав. Стягнення суми боргу суд проводить в національній одиниці України - гривні з урахуванням курсу купівлі-продажу іноземної валюти (а.с.7). Судові витрати понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача в сумі 671грн. 70 коп. сплаченого судового збору (а.с.1, 11).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комісії в сумі 23200грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона займається підприємницькою діяльністю на речовому ринку «Бартер -сервіс» м. Хмельницька. На початку грудня 2011 року вона уклала із відповідачкою усну угоду про те, що остання буде реалізовувати її товар у м. Дубно Рівненської області. Так, 02.12.2011 року вона надала відповідачці під реалізацію товар на загальну суму 84150 грн., які остання зобов'язувалась повернути, як тільки продасть товар. Згодом з'ясувалося, що відповідачка успішно товар реалізовувала, однак, кошти за них не повернула. В зв'язку з цим, 10.12.2011 року вона забрала у відповідачки ще не проданий товар, а на суму реалізованого товару [PERSON] написала власноручно розписку, в якій зобов'язувалась у строк до 13.12.2011 року повернути 23200 грн.. На даний час зобов'язання відповідачкою не виконано. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов з ан7алогічних підстав. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що борг віддавала частинами, але розписок про це не брала. Їй залишилось виплатити лише 2000 грн. Вирішення спору покладає на розсуд суду. Розписка, яку давала позивачі, дає право вимагати повернення коштів. Представник відповідачки підтримала думку свого довірителя. Заслухавши пояснення позивачки, відповідачки та їх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що на початку грудня 2011 року [PERSON] уклала із відповідачкою усуну угоду про те, що остання буде реалізовувати її товар у м. Дубно Рівненської області. Так, 02.12.2011 року вона надала відповідачці під реалізацію товар на загальну суму 84150 грн., які остання зобов'язувалась повернути, як тільки продасть товар. Згодом з'ясувалося, що відповідачка успішно товар реалізовувала, однак, кошти за них не повернула. В зв'язку з цим, 10.12.2011 року вона забрала у відповідачки ще не проданий товар, а на суму реалізованого товару [PERSON] написала власноручно розписку, в якій зобов'язувалась у строк до 13.12.2011 року повернути 23200 грн. (оригінал розписки знаходиться в справі Дубенського міськрайсуду № 1705/1687/2012, а.с. 14) . На даний час зобов'язання відповідачкою не виконано. Згідно ст.ст. 526- 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судові витрати понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 20000 грн., 190 грн. як 3% річних за час прострочки, 2320 грн. як суму інфляції, 365 грн. 40 коп. - сплаченого судового збору та 2400 грн. за надання юридичної допомоги. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14.03.2014 року вона позичила відповідачу під розписку 20000 грн. Згідно домовленостей він зобов'язувався повернути суму боргу до 14.04.2014 року. Однак, на даний час вказане зобов'язання в добровільному порядку не виконано. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Ч.2 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з аналогічних підстав. Разом з тим, уточнили розмір 3% річних за час прострочки в сумі 300 грн. та розмір встановленого індексу інфляції в сумі 3240 грн.. Вимоги про стягнення з відповідача коштів за надання юридичної допомоги визначили 2100 грн., додавши розрахунок суми. Відповідач, належно повідомлена про день та час слухання справи в судове як повісткою, так і через засоби масової інформації. В судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав. Суд проводить розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 14.03.2014 року [PERSON] позичила відповідачу під розписку 20000 грн. (а.с.33). Згідно домовленостей він зобов'язувався повернути суму боргу до 14.04.2014 року. Однак, на даний час вказане зобов'язання в добровільному порядку не виконано. Згідно ст.ст. 526- 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як пояснила у судовому засіданні позивачка, вона звертався до відповідача з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання - повернути гроші. Однак, відповідач на ці вимоги не реагував, кошти не повертав. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Ч.2 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Судові витрати понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача в сумі 365 грн. 40 коп. сплаченого судового збору (а.с.1, 14) та оплата праці адвоката в сумі 2100 грн., згідно наданого розрахунку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з неї аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх її видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської № 402/А-2014 від 28.07.2014 року її призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Син відповідачки проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. В зв'язку з тим, що позивач утримує себе та сина відповідачки, їй не вистачає на це коштів, оскільки вона тимчасово не працює, тому вона звернулася до суду та просить щомісячно стягувати з відповідачки аліменти в розмірі визначеному законом, до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала заяву, в якій зазначено, що позов підтримує, і просить справу розглянути у її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, але про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та в установленому законом порядку. Вивчивши матеріали справи, в тому числі надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження дитини [NUMBER], виданого відділом РАЦС Балтського районного управління юстиції, [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], однак в порушення вимог ч.2 ст. 166 СК України не утримує його. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації, вказавши, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 04.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., реєстровий № 3 є власницею [ADDRESS]. У зазначеній квартирі позивачка проживає та зареєстрована з 04.01.2008 року по теперішній час. Разом в квартирі зареєстровані її донька [PERSON], [INFO], а також колишній чоловік [PERSON] У січні 2011 року відповідач забрав все своє майно та виїхав з квартири, але добровільно не знявся з реєстрації. Комунальні служби, що надають послуги, проводять нарахування за комунальні послуги на зареєстрованих осіб, оплачувати комунальні послуги їй важко, в зв'язку із чим, просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю і зняти з реєстрації [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, тричі, про час та місце слухання справи повідомлялася через оголошення в газеті «Запорізька правда» від 18.06.2015 року, зі згоди позивачки проведено заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., реєстровий № 3 є власницею [ADDRESS]. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сімї власника. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перестав бути членом сім'ї позивачки, крім того, не проживає у спірній квартирі з 2011 року. Таким чином, оцінивши наведені обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: approved