Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що проживала з [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано 30.07.2011 року у відділі ДРАЦСу Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №129. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу позивачка вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Протягом останніх років шлюбні відносини між ними суттєво погіршились. Відповідач зловживає спиртними напоями, агресивно поводиться по відношенню до позивачки на очах у дітей. За таких обставин [PERSON] переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, тому звернулася до суду з даним позовом та проханням не надавати їм строк на примирення. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, представник позивачки [PERSON] подала до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутні, проти задоволення позову про розірвання шлюбу не заперечила. Процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення, відновлення провадження, надання строку на примирення, тощо) судом не проводилось. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вбачається, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 СК України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Судом встановлено, що сторони проживають в шлюбі з 30.07.2011 року, який зареєстровано у відділі ДРАЦСу Хустського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №129. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи в суді встановлено, що сторони не підтримують своїх шлюбних відносин і не бажають збереження їхнього шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати. Питання про стягнення судових витрат у справі сторонами не ставилося.

Outcome: approved