Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2010 року та на підставі виконавчого листа стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 2 серпня 2010 року й до досягнення сином повноліття. Оскільки розмір аліментів визначений рішенням суду від 16 серпня 2010 року є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку сина, який займається спортом виїжджає на змагання, його поїздки також потребують матеріальних затрат, а аліменти які сплачує відповідач є мізерними, ні яких додаткових грошей або допомоги не надає на сина, позивач вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів, а тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача на утримання сина з 500 гривень, до 4800 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку до досягнення повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, подав заперечення на позов, в якому зазначив, що зазначенні обставини в позові не відповідають дійсності, оскільки відповідачем регулярно надаються кошти, як неповнолітньому синові особисто так і за рахунок відповідача купляється одяг дитині та інше. Ці обставини може підтвердити неповнолітній син. Крім цього, позивачка не надала жодного документу, щодо витрат на заняття спортом. За весь період призначення аліментів відповідачем сплачувалось не менше 50% прожиткового мінімуму , що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах за період з 01.01.2020 року по 31.03.2021 року включно (копія додається). Відповідач також зазначає, що на його вихованні та утриманні на даний час знаходяться діти його дружини, так як їх батько помер (копія свідоцтва про смерть додано) та мати, яка відповідно до інформаційної довідки КПП «Центру первинної медико-санітарної допомоги Великоберезнянського району Закарпатської області» потребує постійного амбулаторного лікування. Посилаючись на зазначені обставини відповідач погоджується на аліменти в розмірі 50% встановленого розміру прожиткового мінімум на дитину відповідного віку. Представник відповідача адвокат в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] згідний сплачувати аліменти в розмірі 50 % встановленого розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши думку захисника, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у сторін по справі є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Великоберезнянського районного суду від 15 серпня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 (п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. 27 серпня 2010 року Великоберезнянський районний суд Закарпатської області видав виконавчий лист №2-236/10. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як зазначила у позовній заяві позивачка, розмір аліментів, який визначений рішенням Великоберезнянського районного суду від 16 серпня 2010 року, що має сплачувати відповідач, є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення її нормального розвитку та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки після постановлення рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 серпня 2010 року значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, значно підвищилася вартість життя, тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір стягнення аліментів на користь [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі з 500 гривень на 3500 гривень, на неповнолітнього сина щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Судом не взято до уваги твердження відповідача [PERSON] що на його утриманні знаходиться мати - [PERSON] а також діти його дружини, оскільки відповідачем до суду не подано належних доказів про утримання дітей дружини, та те ,що його мати потребує стороннього догляду, що крім нього, їй немає кому надавати матеріальну допомогу. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, ці судові витрати (908,00 грн. судового збору ч.1, пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI) відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Тому,

Outcome: partial