Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила надати дозвіл на виїзд неповнолітній дитині [PERSON], [INFO] до Російської Федерації, Румунії, Угорщини, Республіки Болгарія, Австрійської Республіки, Республіки Польщі, Чеської Республіки, Словацької Республіки, Французької Республіки, Федеративної Республіки Німеччина, Італійської Республіки, Литовської Республіки, Латвійської республіки, Естонської Республіки, Фінляндської Республіки, Королівства Данія, Королівства Швеція, Королівства Норвегія, Англії, Грецької Республіки, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Об'єднаних Арабських Еміратів, а також на тимчасово окуповану територію України (с. Давидо-Микольського Краснодонського району Луганської області, Автономної Республіки Крим та міста Севастополь) у її супроводі, без нотаріально посвідченого дозволу (згоди) батька дитини, [PERSON], до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. Представник позивачки у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Лисичанської міської ради в судове засідання не з'явилась, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що надала відповідну письмову заяву. Судом досліджені наступні докази: копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про розірвання шлюбу; копія довідки СЗШ №14; копія довідки-підтвердження; копія довідки про неотримання аліментів. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2000 р, який було розірвано 24.01.2008 р. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO] На теперішній час позивачка має намір поїхати відпочивати та оздоровлюватись за межі України, разом із донькою, однак відповідач згоди на виїзд дитини не надає. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved