Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась з даним позовом до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі до 2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. 11.01.2005 року шлюб був розірваний, після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. На даний час старший син є повнолітнім та продовжує навчання в Коледжі інформаційних систем і технологій Київського національного економічного університету ім. В. Гетьмана, навчається на денному факультеті і за навчання необхідно проводити оплату. Посилається на те, що син не отримує стипендії, не має можливості працювати та не має ніякого джерела доходів, а знаходиться на її утриманні, тому вона потребує матеріальної допомоги, однак відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання, не приймає участі у фінансуванні його подальшого навчання, маючи можливість надавати вказану допомогу, що змушує звертатись до суду з вказаним позовом, у зв'язку з чим просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 500 гривень щомісячно з моменту звернення до закінчення його навчання чи до досягнення сином двадцяти трьох років, в залежності, яка із зазначених обставин настане першою. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав викладених вище, обґрунтувавши поясненнями, просить вимоги задовольнити. Представник позивачки в судовому засіданні також вимоги позивачки підтримує в повному обсязі, обґрунтувавши поясненнями, просить позов задовольнити, мотивуючи також тим, що позивачка матеріально потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, причин неявки суду не відомі. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні відповідач перебував в шлюбних відносинах з позивачкою до 2005 рік. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). З наданого суду свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] виданого 11.05.2005 року відділом РАЦС Уманського міського управління юстиції Черкаської області (а.с.6) вбачається, що зареєстровано розірвання шлюбу між сторонами 11.01.2005 року про що зроблено запис № 2. Як вбачається з наданих суду матеріалів справи, син сторін навчається на денному відділенні третього курсу Коледжу інформаційних систем і технологій Київського національного економічного університету ім. В.Гетьмана, що підтверджується наданою суду довідкою № 979 від 17.06.2014 року (а.с.22). Згідно статей 198, 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацез датних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними віку двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до статті 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. За змістом ст.ст.18, 11 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. … Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї Постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що йому надано достатньо доказів того, що дійсно відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, що зокрема підтверджується Довідками Уманського відділу державної виконавчої служби Уманського міського управління юстиції Черкаської області від 03.04.2014 року за № 7953-11 та № 7952-11 (а.с. 28-31) з яких вбачається, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 19 444 грн. 50 коп. Відповідач також не надав доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє надавати допомогу на дітей. Суд вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина сторін, враховує також і матеріальний стан позивачки, яка має невелику заробітну плату, що підтверджується Довідкою про прибутки № 2281 від 03.07.2014 року (а.с. 23). З врахуванням викладеного, суд вважає, що відповідно до пояснень позивачки та її представника, наданих суду доказів, а також враховуючи матеріальний стан позивачки, аліменти з відповідача підлягають стягненню в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, з моменту подачі позову і до досягнення сином 23 років за умови його навчання. Статті 10, 11, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивачки знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і тому підлягають задоволенню. Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн., відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved