Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.10.2007 р. стягнуто з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/2 частки заробітної\~плати щомісячно,\~але не\~менше ніж\~30%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~до повноліття\~дитини. На виконання вказаного рішення суду 18.10.2007 р. було видано виконавчий лист, який був пред'явлений для примусового виконання в органи державної виконавчої служби. З моменту відкриття провадження за вказаним листом, аліменти на дитину вона отримувала в розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Але на даний час розмір аліментів, встановлений рішенням Шевченківського районного суду від 07.08.2005 р. не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки розмір який стягується, який є неменшим 30 %, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 930 грн. на місяць, а згідно чинного законодавства мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50%, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто меншим ніж 930 грн. А тому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини, стягнувши з відповідача в розмір 1/4 частки заробітної плати, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 263, 265 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 264 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 жовтня 2007 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/2 частки заробітної плати, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини (а.с. 5). Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~-\~розмiр алiментiв на одну дитину не може бути меншим, нiж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що відповідно до вимог\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~- з 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років\~1860,00 грн. А тому, суд вважає, що розмір аліментів необхідно змінити, а саме: стягувати в розмірі 1/4 частки заробітної плати, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved