Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 25.06.2011 року з відповідачем укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис за №193. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні відносини припинені на час подання позову, спільне господарство не ведеться, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Позивачка вважає, що подальше сімейне життя є неможливим, просить розірвати шлюб, стягнути на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], з відповідача аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання до суду позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні не була присутня, надала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 25.06.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб [PERSON] (дошлюбне прізвище Захарченко) Ю.О. з [PERSON], актовий запис № 193. Між сторонами припинені шлюбні відносини з квітня 2016 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться. Таким чином, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам позивача. Вимоги про поділ майна не заявлені. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). У звязку з тим, що відповідач позов визнає за обставин, викладених позивачем, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачем в позовній заяві,суд вважає, що відповідач повинен сплачувати на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 05.04.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved