Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 8 вересня 2011 року. Посилаючись на те, що одруження з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, що відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає її честь та гідність, постійно предявляє їй необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним та призвело до погіршення її самопочуття, у зв`язку з чим з січня 2015 року шлюбні відносини між ними припинилися, а також вона бажає створити нову сімю, позивачка прохала розірвати даний шлюб. В судове засідання позивачка не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач також в судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі, але за участі його представника. Представник відповідача [PERSON] спочатку позов не визна та прохав надати строк для примирення в один місяць, пояснивши суду, що позивачка не впевнена в бажанні розірвати шлюб, у зв`язку з чим є можливість зберегти сім`ю. В даному судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив суду, що за наданий сторонам час на примирення вони не помирилися, оскільки позивачка нехтувала сімейними стосунками. А тому відповідач не заперечує проти розірваня шлюбу. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з свідоцтва про шлюб № 121366, між сторонами було укладено шлюб 8 вересня 2011 року. Відповідно до ч.2 ст.112СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони тривалий час проживають окремо і відновлювати подружні відносини не бажають, до того ж позивачка має намір створити нову сімю, з чого слідує, що збереження сім`ї буде суперечити їхнім інтересам. Більше того за наданий судом строк вони не помирилися і обоє наполягають на розірванні шлюбу. Виходячи з цього, суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Згідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Однак з врахуванням того, що позивачка не повідомила суд про те, яке прізвище їй залишити, суд не може вирішити дане питання. Як передбачено ч.1 ст.105 СК України, подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не мають неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим позивачка вправі була звернутися із заявою про розірвання шлюбу до органу ДРАЦСу. Представник відповідача [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що позивачка не зверталася до відповідача з приводу розірвання шлюбу шляхом подачі заяви до органу ДРАЦСу, на що він був згідний. Оскільки позивачка не надала суду доказів того, що вона намагалася розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану, але не змогла цього зробити по вині відповідача, то суд вважає неможливим за наявних обставин стягнути з останнього на її користь сплачений нею судовий збір, проти чого заперечував представник відповідача. На підставі викладеного та,

Outcome: approved