Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даною позовною заявою в обгрунтування якої вказує, що вона працювала головною медичною сестрою в Володарсько-Волинській ЦРЛ.. 14.01. 2013 року вона звільнилась з лікарні на підставі ч.5 ст. 36 КЗпП України і 15.01. 2013 року була прийнята на посаду головної медичної сестри Володарсько-Волинського Центру ПМСД. На час звільнення з лікарні у неї були невикористані три щорічні відпустки за які відповідач не виплатив їй компенсації і не перерахував вказаної компенсації до Володарсько-Волинського Центру ПМСД куди вона перейшла працювати по переведенню. Позивачка просить суд стягнути з Володарсько-Волинської районної лікарні на її користь грошову компенсацію за невикористані відпустки. В судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала та пояснила, що на час переведення її з лікарні до Центру ПМСД існувала заборгованість за невикористані відпустки за періоди її роботи у відповідача з 01.04.2010 р. по 31.03. 2011 р., з 01.04.2011 р. по 31.03.2012 р. та за період з 01.04. 2012 р. по 14.01. 2013 р.. За час її роботи в Центрі ПМСД їй надали відпустку тривалістю 24 днів за роботу в районній лікарні за період з 01.04. 2012 р. по 14.01. 2013 р. та виплатили відповідно за вказаний період відпускні в сумі 4401 грн. 36 коп., а тому від загальної суми компенсації за невикористані відпустки вказану суму належить відняти. Представник відповідача заявлений позов визнала частково пояснивши, що на даний час існує заборгованість перед позивачкою за дві невикористані відпустки так як за час роботи в Центрі ПМСД позивачці надавалась відпустка тривалістю 24 дні, за час її роботи в Володарсько-Волинській ЦРЛ, а тому від загальної суми компенсації за невикористані відпустки належить відняти отримані нею відпускні в сумі 4401 грн. 36 коп. - 2 - Представники Володарсько-Волинського Центру первинної медико-санітарної допомоги, відділу охорони здоров'я Володарсько-Волинської РДА підтвердили наявність у позивачки двох не використаних відпустки та факт використання нею відпустки за період з 01.04. 2012 р. по 14.01. 2013 р.. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 83 КЗпП України у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, грошова компенсація за невикористані ним дня щорічних відпусток, за його бажанням, повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до рішення Володарсько-Волинської районної ради від 21 грудня 2012 року в січні місяці 2013 року був створений Володарськ-Волинський центр первинної медико-санітарної допомоги на базі Володарсько-Волинської районної поліклініки, яка входила до складу Володарсько-Волинської центральної районної лікарні. У зв'язку з цим були розділені функції між Центром ПМСД та районною лікарнею, а працівники які стали працювати в Центрі ПМСД були звільнені з ЦРЛ на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України та по переводу були влаштовані в Центр. За невикористані відпустки, осіб, які були переведені до новостровореної медичної установи, відповідач не перерахував компенсаційні кошти за невикористані відпустки до Центру ПМСД. Як Володарсько-Волинська центральна районна лікарня так і новостворений Володарсько-Волинський центр первинної медико-санітарної допомоги фінансуються управлінням охорони здоров'я Володарсько-Волинської районної державної адміністрації з районного бюджету на галузь « Охорона здоров'я». В заперечені відповідач посилаючись на ч.1 ст. 233 КЗпП України вказує, компенсація за невикористані відпустки не входить до структури заробітної плати, що позивачка пропустила трьохмісячний строк звернення до суду, а тому просить суд застосувати строк позовної давності, який визначений ст. 267 ЦПК України і у задоволенні позову відмовити. Суд вважає, що вказане ствердження є безпідставним з тих підстав, що відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. При звільненні працівника за переведенням на інше підприємство трудове законодавство передбачає особливий порядок виплати грошової компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до ст. 24 Закону україни « Про відпустки» у випадку звільнення працівникові виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Згідно з п.1 ст. 4 Закону поняття» невикористані дні щорічної відпустки» включає в себе дні як основної, так і додаткової відпустки, що належить працівникові. Грошова компенсація за невикористані відпустки за бажанням працівника (про що він вказує у своїй заяві) може бути перерахована на поточний рахунок підприємства, на яке від переводиться. Сума такої компенсації виплачується при нарахуванні заробітної плати для оплати відпустки за новим місцем роботи. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. У вказаній статті йдеться про стягнення заробітної плати, але це саме стосується і грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Адже відповідно до п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13.01. 2004 року № 5 суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних відпусток, у розмірах, передбачених законодавством, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. А відповідно до ст. 2 Закону україни « Про оплату праці» додаткова заробітна плата - це винагорода, за працю понад установлені норми, за трудові - 3 - успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона передбачає доплати, надбавки, гарантії та компенсаційні виплати, передбачені законодавством та премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань та функцій. Тобто компенсація за невикористані відпустки є компенсаційною виплатою , передбаченою законодавством, а отже є елементом додаткової заробітної плати. Згідно довідки Володарсько-Волинської ЦРЛ, позивачка, за час роботи у відповідача не використала три відпустки за періоди з 01.04.2010 р. по 31.03. 2011 р., з 01.04.2011 р. по 31.03.2012 р. та за період з 01.04. 2012 р. по 14.01. 2013 р..( а.с. 6). Позивачка зверталась до відповідача у письмовій формі з проханням здійснити їй виплату компенсацій за невикористані відпустки.( а.с. 8). Згідно довідки Володарсько-Волинської ЦРЛ позивачці, за три невикористані відпустки, відповідач заборгував компенсацію в сумі 10396 грн. 35 коп. ( а.с. 28). Згідно довідок Володарсько-Волинської ЦРЛ та Володарсько-Волинського Центру ПМСД позивачці надана відпустка за період з 01.04. 2012 р. по 14.01. 2013 р. тривалістю 24 дні та виплачені відпускні в сумі 4401,36 грн. ( а.с. 15, 22-23, 34, ). За досліджених в суді обставин у відповідача перед позивачкою є заборгованість по компенсації за невикористані відпустки за період з з 01.04.2010 р. по 31.03. 2011 р., з 01.04.2011 р. по 31.03.2012 р. в сумі 5994 грн. 99 коп.. ( 10396,35 грн. - 4401,36 грн.).

Outcome: partial