Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

позивачка звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28 жовтня 1995 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] у них народився син [PERSON]. 28 грудня 2015 року рішенням Кролевецького районного суду Сумської області шлюб між нею та [PERSON] розірваний. З відповідачем вони проживають окремо, син [PERSON] проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, вона самостійно несе витрати, пов'язані з його харчування, придбанням одягу, ліків тощо. Відповідач інколи надає матеріальну допомогу на дитину, але не в повній мірі. Він працює у ДПТНЗ «Реутинський аграрний ліцей» на посаді механіка, отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, а тому він може надавати кошти на утримання їх сина. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Позивачка у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала і не заперечує щодо ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав та згодний сплачувати аліменти на сина у розмірі, зазначеному позивачкою, не заперечує щодо ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання позову ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Дитина народилася під час шлюбу, в якому сторони перебували з 28 жовтня 1995 року (а.с.5), 28 грудня 2015 року рішенням Кролевецького районного суду Сумської області шлюб між ними розірвано (а.с.6). Як убачається з пояснень сторін, на сьогодні вони проживають окремо, син [PERSON] проживає разом з матір'ю. Згідно довідки про доходи від 14.01.2016 року №31 позивачка працює бухгалтером у ДПТНЗ «Реутинський аграрний ліцей» і отримує заробітну плату, розмір якої з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року становить 15452,41 грн. (а.с.9), і потребує коштів на утримання їхньої спільної з відповідачем дитини. [PERSON] надавав позивачці грошові кошти на утримання сина, але остання бажає, щоб він стабільно сплачував аліменти за рішенням суду. Відповідач працює у ДПТНЗ «Реутинський аграрний ліцей» на посаді механіка та отримує заробітну плату, розмір якої згідно довідки про доходи за період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року становить 21405 грн. 83 коп (а.с.8). Він має добрий стан здоров'я, інших утриманців не має, аліменти нікому не сплачує. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, то є підстави для присудження аліментів у частці від його заробітку (доходу). Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, у зв'язку з чим є законні підстави для ухвалення у попередньому судовому засіданні відповідно до положень ст.ст.130, 174 ЦПК України рішення про задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. Відповідно до ст.ст.180-182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved