Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини, посилаючись на те, що 23.08.2013 року, вона та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 2038. З свідоцтва про розірвання шлюбу від 03.12.2016 року, виданого Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вбачається, що шлюб між сторонами припинено. Після розірвання шлюбу [INFO] у позивачки народилась дитина - син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Батьком дитини був записаний відповідач за заявою позивачки. Оскільки відповідач жодним чином не приймав та не приймає участі у забезпеченні та розвитку дитини, позивачка звернулась до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом про позбавлення його батьківських прав. Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 09.01.2019 року заявлені позивачкою позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав були задоволенні в повному обсязі. Також, позивачка відзначила, що відповідач подав до суду письмову заяву в якій заявлений нею до нього позов про позбавлення батьківських прав визнав повністю. Разом з тим, окремо наголосила в позові на тому, що відповідач не є генетичним батьком народженої позивачкою дитини - [PERSON], оскільки на той час вона проживала окремо від відповідача, жодним чином з ним не спілкувалась, не підтримувала жодних зв'язків та не була поєднання будь-якими цивільно-правовими обов'язками. Метою звернення позивачки до суду є захист прав та свобод її малолітнього сина. Враховуючи те, що спір, який виник між сторонами неможливо вирішити в добровільному порядку позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом. Позивачка в підготовче судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, телефонограмою повідомив суд про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки і піклування Новоархангельської районної державної адміністрації в підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві в підготовче судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, але його не явка не є перепоною для проведення підготовчого судового засідання. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін та учасників на підставі письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В частинах 1 та 2 ст. 10 ЦПК України законодавець вказав, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Визнання позову відповідачем стало підставою ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів цивільної справи в ній наявні наступні належні та допустимі докази. 23 серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]) /а.с.7/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03 грудня 2016 року /а.с.8/. [INFO] у м. Київ народився [PERSON], його батьком записано [PERSON], матір'ю - [PERSON] (світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 квітня 2018 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві)/а.с.9/. Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 09 січня 2019 року вирішено [PERSON], [INFO], уродженця м. Київ позбавити батьківських прав відносно: малолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця м.\~Київ (свідоцтво про народження серія [NUMBER], місце реєстрації: Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, дата видачі 06.04.2018 року) /а.с.12-16/. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст.7 СК України). В розумінні ст. 18 СК України позивачкою вибрано способи захисту сімейних прав та інтересів зокрема - припинення правовідношення, а також його анулювання, а саме виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини. Зі ст. 121 СК України випливає, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України). Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст. 7 Конвенції про права дитини). Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Позивачка звернулася до суду з цивільним позовом про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини вказуючи на те, що відповідач не є генетичним батьком народженої позивачкою дитини - [PERSON], оскільки на той час вона проживала окремо від відповідача, жодним чином з ним не спілкувалась, не підтримувала жодних зв'язків та не була поєднання будь-якими цивільно-правовими обов'язками. Відповідач у справі не заперечував цього факту, про що свідчить його телефонограма адресована суду про визнання позову. Жодна із сторін по справі не заявила клопотання про проведення генетичної експертизи для встановлення батьківства, але разом з тим суд враховуючи процесуальну поведінку відповідача вважає, що він дійсно не є рідним батьком малолітньої дитини. Суд приймаючи рішення діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов'язків малолітньої дитини. Тобто заявлена позовна вимога позивачки про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини підлягає задоволенню. В ч. 1 ст. 134 СК України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктами 2.13, 2.13.1 наказу Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. З даного слідує, що суд повинен при постановленні рішення зобов'язати уповноважений орган внести відповідні зміни до актового запису. Приймаючи до уваги викладене та

Outcome: approved