Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась з вказаним позовом до суду, в якому зазначила, що 13.11.2013 року на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) вона подала заяву про звільнення в ПАТ «Проектний інститут «Запорізький Діпроелектро», де працювала на посаді головного спеціаліста конструкторсько-технологічного відділу з окладом відповідно штатного розкладу, але ні в день звернення з вказаною заявою до керівництва підприємства, ані до моменту звернення з вказаним позовом до суду відповідач не повернув їй належним чином оформлену трудову книжку. Крім того, підприємство не зробило з нею розрахунок належних виплат при звільненні, а саме: заробітної плати, компенсації за невикористані 72 дні відпустки. На її неодноразові вимоги про видачу трудової книжки, видачу довідки з місця роботи, виплаті розрахунку відповідач не реагує, а натомість наказом голови правління ПАТ «Проектний інститут «Запорізький Діпроелектро» № 21-к від 13.11.2013 року взагалі відділу кадрів було наказано звільнити [PERSON] лише після того, як вона поверне проектну документацію до архіву інституту. Позивачка просила суд зобов'язати ПАТ «Проектний інститут «Запорізький Діпроелектро» повернути їй трудову книжку, стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 10 000,00 грн., компенсацію щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила залишити без розгляду позовні вимоги до позивача щодо стягнення на свою користь заборгованості по заробітній платі, компенсації щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Пояснила суду, що станом на теперішній час підприємство фактично не працює, майже всі робітники звільнені. Додала, що ніякої проектної документації вона не отримувала Просить розірвати безстроковий трудовий договір між нею та ПАТ «Проектний інститут «Запорізький Діпроелектро» на підставі ст..38 КЗПП за власним бажанням у відповідності до її заяви від 30.10.2013 року і зобов'язати відповідача видати їй трудову книжку із записом про звільнення за ст. 38 п.1 КЗпП України на день фактичного її отримання, відповідно до п. 4.1 Інструкцій про порядок ведення трудових книжок працівників, а також довідку про фактично відпрацьований період на підприємстві та розміру заробітної плати для надання до центру зайнятості. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позов не визнав, при цьому підтвердив, що наказу про звільнення позивачки дійсно не видано. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з 29.11.1971 року працювала у відповідача на різних посадах з окладом відповідно штатного розкладу. 30.10.2013 року [PERSON] на ім'я голови правління ПАТ «Запорізький Діпроелектро» подано заяву про звільнення за власним бажанням. Наказом голови правління Жадлуна Л.М. №21к від 13.11.2013 року відділу кадрів наказано звільнити спеціаліста КТО [PERSON] після повернення проектної документації до архіву інституту. Протягом 2014 року позивачка неодноразово зверталася до відповідача із заявою про надання їй трудової книжки, копії наказу про звільнення, довідку про заборгованість, але відповіді не отримала. Актом перевірки територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізької області від 05.08.2013 року встановлено порушення головою правління Жадлун Л.М. вимог трудового законодавства в частині не звільнення позивачки з підприємства. До часу звернення з вказаним позовом до суду відповідач не звільнив позивачку з займаної посади, не повернув їй належним чином оформлену трудову книжку та е здійснив відповідний розрахунок при звільненні, що є порушенням ст..38 КЗпП України, яка передбачає умови розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Так, відповідно до ч.1 вказаної статті, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Судом встановлено і не заперечувалось представником відповідача, що позивачка з часу подання заяви про звільнення залишила робоче місце і неодноразово наполягала на розірванні трудового договору. Підстави не звільнення позивачки за власним бажанням під умовою повернення проектної документації до архіву інституту не ґрунтуються на законі. Крім того, даних про те, що [PERSON] дійсно брала проектну документацію в архіві інституту не надано, бо службова записка, яка додана до матеріалів справи, не містить в собі будь-яких доказів отримання документації ї саме позивачкою, будь-то її підпис. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для розірвання трудового договору між позивачкою та відповідачем у відповідності до ст..38 КЗпП України. Згідно ст. 47 КЗпП України адміністрація зобов'язана в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України. Крім того, відповідно до ст. 49 КЗпП України адміністрація зобов'язана видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, і зазначенням його посади, часу роботи та розміру заробітної плати. Судом встановлено та підтверджено сторонами, що адміністрація підприємства не видала позивачці належно оформлену трудову книжку, а також не провела з нею розрахунок у відповідності до вимог ст..ст.116,117 КЗпП України. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, аналізуючи наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про розірвання трудового договору та видачу їй належно оформленої трудової книжки, довідки з місця роботи, підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємстві при затримці видачі трудової книжки з вини адміністрації днем звільнення вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ, а також вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним в порядку, встановленому п.2.10 цієї Інструкції. Оскільки по трудовим спорам позивач звільнений від сплати судового збору, то вони підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved