Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з травня 2002 року до 2014 року вона знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] в них народилася донька, однак через юридичну необізнаність, не перебування в зареєстрованому шлюбі, відомості про батька дитини до актового запису про народження були внесені згідно ст. 135 СК України. З огляду на відмову органів РАЦС внести дані про батька дитини , вимушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 15 березня 2019 року по справі відкрите провадження. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Представник третьої особи Олександрівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, пояснення на позов не надав. Суд, вислухавши вступне слово позивачки та її представника, пояснення свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Згідно положень ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Частиною 1 статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. В частині 5 ст. 128 СК України зазначено, що позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно пояснень свідка [PERSON] , яка є старшою донькою позивачки, її мати тривалий час проживала однією сім`єю з [PERSON] , і останній є батьком дитини [PERSON] . Крім того, судом оглянуті фотокартки, на яких зображений відповідач з дитиною . Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері ч. 1 ст. 135 СК України. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. За наведених обставин, враховуючи покази свідка, яка підтвердила спільне проживання сторін та народження в них доньки , виходячи із досліджених судом доказів, зокрема фотокарток , суд вважає батьківство [PERSON] , стосовно народженої позивачкою дитини [PERSON] є доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку.

Outcome: approved