Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.01.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис за № 03, після розірвання шлюбу залишити прізвище Шулькевич, стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. та на правову допомогу в розмірі 250 грн. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка, на даний час, проживає з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем різні характери та зовсім протилежні погляди на сімейне життя, тривалий час проживають окремо один від одного, що і стало причиною розпаду їхньої сімї. В судове засідання позивач не з'явилась, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 18.01.2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис за № 03. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні характери та зовсім протилежні погляди на сімейне життя, тривалий час проживають окремо один від одного, що і стало причиною розпаду їхньої сімї. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, на розірванні шлюбу наполягають, наміру зберігати сімю не мають. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Витрати по оплаті судового збору та на правову допомогу суд покладає на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved