Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є її батьками. Під час шлюбу вони придбали житлову квартиру, яка розміщена за адресою: [ADDRESS]. Квартира була придбана за кошти, які батько [PERSON] перебуваючи в шлюбі з матір'ю [PERSON] отримав від банку за кредитним договором. Тоді покупцю квартири (позичальнику) [PERSON] згідно договору № 275 державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву відшкодовував частину відсотків за кредитом. Фактично квартира була придбана в шлюбі, і з моменту купівлі стала спільноюсумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Під час та після розвівання шлюбу дана квартира не була предметом спору у батьків. Але в 2016 році батько [PERSON] почав пред'являти претензії на квартиру, в якій вона мешкає з матір'ю на даний час, він вирішив вселитися до квартири по [ADDRESS], почав створювати уяву, що йому ніде жити. 10.11.2016 [PERSON] прийшов вселятися до квартири та між батьками виникла суперечка. Під час сварки [PERSON] зазначив, що він навмисно відчужив квартиру братові, для того, щоб не сплачувати борг перед Банком Надра, і що квартиру він не продавав, а дарував. В листопаді 2016 року позивачка дізналася, що договір дарування є фіктивним. договір дарування ВМО/533302 від 09.10.2009 року був посвідчений нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., а рішення про державну реєстрацію права власності на майно було прийнято 14.10.2009 року. На час вчинення договору дарування [PERSON] був боржником перед Банком «НАДРА», так як 14.10.2009 року була винесена з боку старшого державного виконавця Ясенок І.Ю. постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 15500740. Був також накладений арешт на майно, а саме на подаровану [PERSON] [PERSON] квартиру від 30.10.2009 року, реєстраційний номер обтяження 9203456. Квартира була подарована 09.10.2009 року, а арешт на квартиру був накладений 30.10.2009 року. Фактично державна виконавча служба СМУЮ не встигла накласти арешт на майно. На даний час власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Після отримання квартири в дар від [PERSON], [PERSON] квартирою не користувався, ніколи в ній не проживав, так як він на той час проживав зі своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS], та на даний час там проживає. До речі, [PERSON] в спірній квартирі після підписання договору дарування продовжував проводити господарську діяльність, так як являється засновником та директором юридичних осіб (ТОВ), офіс яких розміщувався в квартирі по [ADDRESS], та юридична адреса була за адресою квартири. На момент укладання договору позивачка була неповнолітня, тому батьки не питали її згоди та не врахували її думки стосовно укладання договору дарування стосовно квартири по [ADDRESS]. На даний момент вона усвідомлює всю недобросовісність дій свого батька, наслідки його неправомірних діянь, які призвели до порушення її цивільного права та інтересу. За таких обставин позивачка просить визнати недійсним договір дарування від 09.10.2009 року житлової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. та застосувати наслідки недійсності правочинів, повернувши сторони за договорами дарування в первісний стан, а саме повернути житлову квартиру, за адресою: [ADDRESS], [PERSON] Представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Пояснили, що на момент вчинення правочину спірна квартира не перебувала під забороною або під арештом, малолітні та неповнолітні діти у вищезазначеній квартирі не були зареєстрованими. Крім того, позивачка не була власником спірної квартири, а також не була зареєстрована за вказаною адресою, а тому вчинений правочин жодним чином не порушує її права. У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яку отримав на підставі договору дарування №ВМО/533302 від 09.10.2009року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А. Даний договір вчинено за згодою подружжя [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі та нотаріально посвідчений, тому відсутні підстави для визначення його недійсним. Відповідачка [PERSON] повідомлялася про час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явилась, про причини не явки суд не сповістила. Представник Служби у справах дітей Сумської міської ради повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явився, просили розглянути справу без їх участі та прийняти законне та обгрунтоване рішення суду, не порушуючи прав та законних інтересів дитини. Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бурбика Т.А. повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явилась, про причини своєї неявки суд не сповістила. Ухвалою суду від 24.07.2017 року по справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду. 28.08.2017 року від позивачки [PERSON] надійшла уточнена позовна заява. Під час судового розгляду стороною позивача заявлялись клопотання про витребування письмових доказів у відповідача, які були судом витребувані та долучені до матеріалів справи. Заходи забезпечення позову не вживались та провадження у справі не зупинялось і не поновлювалось. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 04.06.2003 року батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 131) [PERSON] та [PERSON] з 27 квітня 2001 року перебували у шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.06.2013 року у справі №592/2461/13 було розірвано (а.с.134) У період перебування у шлюбі подружжя - [PERSON] та [PERSON] придбало дві житлові квартири: - трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], яка була придбана в 2004 році за кошти [PERSON], які перебуваючи в шлюбі з [PERSON] отримав від банку ПАТ «ОТБ Банк» за кредитним договором № СNL- С00/231/2007 від 07.06.2007 року; - трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], яка була придбана в 2007 році за кошти [PERSON], які перебуваючи в шлюбі з [PERSON] отримав від банку ВАТ КБ «Надра» за кредитним договором №10/2007/4414762061 від 16.11.2007 року. Відповідно до договору дарування №ВМО/533302 від 09.10.2009 року, за згодою подружжя - [PERSON] та [PERSON] трикімнатна квартира за адресою [ADDRESS] була подарована (відчужена) [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Тамарою Анатоліївною (а.с.219) Як вбачається з письмової Згоди від 09.10.2009 року, [PERSON] попередньо ознайомлена з вимогами чинного законодавства щодо недійсності угод, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті та діючи добровільно, дала свою згоду на дарування квартири за адресою [ADDRESS] на умовах на свій розсуд своєму чоловіку [PERSON], придбаної ними в зареєстрованому шлюбі. Письмова згода складена та підписана у присутності приватного нотаріусу Сумського міського нотаріального округу Бурбика Т.А. (а.с.242) На момент вчинення правочину трикімнатна квартира за адресою [ADDRESS], перебувала в іпотеці ПАТ АТ «ОТП Банк». Згідно листа від 09.10.2009 року №100-11/1-793 вбачається, що ПАТ АТ «ОТП Банк» надав [PERSON] згоду на укладення договору дарування без вилучення запису з Державного реєстру заборони відчуження о'єктів нерухомості та вилучення запису з Державного реєстру іпотек. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованого) безоплатно майно (дарунок) у власність. Предметом договору дарування відповідно до ст. 718 ЦК України можуть бути і нерухомі майнові речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до ст. 719 ЦК України. Сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, відповідно до ст. 720 ЦК України. Після укладення договору дарування, [PERSON] провів державну реєстрацію права власності на житлову квартиру за адресою [ADDRESS], що свідчить про прийняття дарунку (а.с.220-222). По сьогоднішній день [PERSON] є власником житлової квартири за адресою [ADDRESS], і як власник розпоряджається квартирою на власний розсуд. Крім того, [PERSON] у день вчинення правочину уклав з ПАТ АТ «ОТП Банк» договір поруки № SR-С00/231/2007 від 09.10.2009 року, відповідно до якого він виступив майновим поручителем [PERSON] за належне виконання кредитного договору № СNL- С00/231/2007 від 07.06.2007 року, укладеного між ПАТ АТ «ОТП Банк» та [PERSON] та передав квартиру в іпотеку банку. З довідки № 000-4/156 від 10.05.2017 року наданої ПАТ АТ «ОТП Банк» вбачається, що суму кредиту за кредитним договором № СNL- С00/231/2007 від 07.06.2007 року, укладеного між ПАТ АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було достроково погашено 08.12.2015 року. До того ж, встановлено, що у Ковпаківському районному суді м.Суми перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бурбика Т.А., ПАТ «ОТП Банк», Ковпаківський відділ державної виконавчої служби міста Суми Головного управління юстиції у Сумській області про визнання недійсним цього ж самого договору дарування та повернення майна, визнання права власності на майно, поділ майна. Проте рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.10.2017 року у справі №592/102/17 позовні вимоги [PERSON] залишені без задоволення. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 23.03.2018 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 2017 року у даній справі скасувано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову. Так, ч.1 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Враховуючи, що позивачка [PERSON] не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме не довела фіктивність договору дарування. Крім того, даний договір вже був предметом судового розгляду, але між іншими сторонами і по справі прийнято рішення, яким відмовлено у визнанні договору фіктивним і це рішення вже набрало законної сили. Тому суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про визнання договору дарування недійсним є необґрунтованим і в його задоволенні слід також відмовити.

Outcome: dismissed