Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вони із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину, сина, [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинені, дитина знаходиться на її утриманні. Вона має матеріальні труднощі, пов`язані із утриманням дитини. На підставі переліченого просить суд з відповідача стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка до судового засідання не з`явилась надавши заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, на задоволенні позову наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за останньою відомою адресою його проживання, однак конверти були повернуті суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Через наведені обставини відповідач одночасно був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наведеного. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 15 вересня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №321. Згідно свідоцтва про народження, виданого 12 грудня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 983, [PERSON] народився [INFO] , батьком якого зазначено [PERSON] . Згідно довідки Лівобережного відділу реєстрації проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 03-141-0112 від 15.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи вищенаведені норми закону, у сукупності з даними обставинами справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved