Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з названим позовом до відповідача. Позивачка позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 17.01.2001 р. до 03.12.2012 р. За час роботи відповідач неодноразово переводив позивачку на 0.5 ставки з порушеннями вимог ст.с.32, 103 КЗпП України, не повідомляючи її за два місяці про зміну умов праці. Відповідач також не виплачував їй за весь час 25% до посадового окладу за роботу в гірській місцевості, а з 2009 р. підвищення до посадового окладу за шкідливі та важкі умови праці. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити позивачці середній заробіток з врахуванням середньоденного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 761 день в розмірі 41\~521 грн. 55 коп. Позивачка також зазначає, що її заробітна плата не індексувалася при перевищенні інфляції 101 %. Неправомірними діями відповідача позивачці заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 10\~000 грн. Позивачка просить визнати незаконним рішення відповідача про переведення її на 0.5 ставки, стягнути в її користь не донараховану частину заробітної плати у звязку з незаконним переведенням за період з 17.01.2001 р. до 03.12.2012 р., стягнути: доплату до заробітної плати у розмірі 25% за період з 17.01.2001 р. до 03.12.2012 р., підвищення до посадового окладу за шкідливі та важкі умови праці у розмірі 10% з 2009 р. до 03.12.2012 р., середній заробіток з врахуванням розміру середньоденного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 41\~512 грн. 55 коп., індексацію заробітної плати з компенсацією за період роботи з 17.01.2001 р. до звільнення, відшкодувати 10\~000 грн. моральної шкоди. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Позивачка просить задоволити позов. У поданому запереченні на позов відповідач зазначає, що в звязку з нестачею коштів на виплату заробітної плати через відсутність відпочиваючих позивачку переводили на 0.5 ставки. Накази про переведення видавалися за два місяці до переведення. Твердження позивачки про невиплату їй доплати за роботу в гірській місцевості і за шкідливі умови праці відповідач вважає голослівними, постільки вони спростовуються довідками бухгалтерії. По вимогах про застосування положень ст.ст.117 та 237-1 КЗпП України відповідач вважає, що пропущені строки. Відповідач також вважає, що позивачка не довела заподіяння їй моральної шкоди. На ствердження своїх вимог позивачка не надала доказів і пропустила строк звернення до суду. Відповідач подав також заяву про застосування строків позовної давності. Відповідач просить відмовити в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Представник пояснила, що позивачку законно переводили на 0.5 ставки, їй виплачували доплату за роботу в гірській місцевості і за шкідливі умови праці. Індексацію позивачці виплачували в тому разі, якщо рівень інфляції зростав більше 101 %. Представник відповідача просить відмовити в позові. Суд заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Поясненнями осіб, які беруть участь у справі і стверджуються записами в наказі (а.с.9), та трудовій книжці (а.с.80-82), встановлено, що позивачка з 02.01.2001 р. до 05.12.2012 р. перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Поясненнями позивачки, які стверджуються записами в наказах (а.с.92, 94, 95, 101, 102, 105 - 107, 110, 111, 113, 114) та відомості (а.с.117), встановлено, що протягом 2003, 2005 р., 2006 р., 2007 р. позивачці зменшували розмір оплати праці з порушеннями вимог ч.3 ст.32 КЗпП щодо повідомлення не пізніше ніж за два місяці. В звязку з такими переведеннями позивачці не доплачено 4\~022 грн. 18 коп. з врахуванням вирахуваних податків та інших платежів, що стверджується наданим відповідачем розрахунком (а.с.117). З проведеним розрахунком позивачка погодилася. Тому названа сума підлягає стягненню в користь позивачки. Щодо визнання незаконним рішення про переведення на 0.5 ставки позивачка не довела, які саме рішення відповідача слід визнати незаконними. Позовні вимоги про стягнення: доплати до заробітної плати у розмірі 25% за період з 17.01.2001 р. до 03.12.2012 р., підвищення до посадового окладу за шкідливі та важкі умови праці у розмірі 10% з 2009 р. до 03.12.2012 р., середнього заробітку з врахуванням розміру середньоденного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 41\~512 грн. 55 коп., індексацію заробітної плати з компенсацією за період роботи з 17.01.2001 р. до звільнення, відшкодування моральної шкоди, то названі вимоги позивачка також не довела. Так, у наданих відповідачем довідках про заробітну плату позивачки протягом її роботи у відповідача (а.с.31-42) та розрахункових листах, наданих позивачкою (а.с.76), зазначено про нарахування і виплату позивачці доплати 25% за роботу в гірській місцевості, 10% за шкідливість, індексації. Не довела позивачка і заподіяння їй моральної шкоди. Відповідно до правил ст.237 КЗпП України, відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте передбачених підстав відшкодування моральної шкоди позивачка не довела. З відповідача слід стягнути несплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.32 КЗпП України та

Outcome: approved