Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про розділ майна, що є загальною спільною власністю чоловіка та жінки, вказуючи, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 вересня 2006 року року, на даний час у провадженні суду знаходиться позовна заява про розірвання шлюбу між сторонами. За період сумісного проживання сторонами набуто майно, а саме : квартира [ADDRESS]; автомобіль «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], 1994 року випуску; ліжко двоспальне, вартістю 3000,00 гривень; меблі у прохожу та залу, вартістю 6500,00 гривень; кондиціонер DEKKER 07 вартістю 4000,00 гривень; холодильник Самсунг вартістю 2500,00 гривень; варочна поверхня ВЕКО вартістю 2500,00 гривень; меблі у кухню вартістю 6000,00 гривень; душова кабіна вартістю 3000,00 гривень; гідрофор вартістю 2000,00 гривень; бойлер «Гореніє» вартістю 1500,00 гривень; витяжка вартістю 400,00 гривень; гараж розбірний металевий вартістю 8000,00 гривень; телевізор вартістю 2500,00 гривень; комп'ютер вартістю 5500,00 гривень. Розділ цього майна мирним шляхом здійснити сторони не можуть. У зв'язку з цим позивачка просить поділити вищевказане майно між нею та відповідачем; виділити позивачу - [PERSON] - квартиру [ADDRESS]; ліжко двоспальне, вартістю 3000,00 гривень; меблі у прохожу та залу, вартістю 6500,00 гривень; кондиціонер DEKKER 07 вартістю 4000,00 гривень; холодильник Самсунг вартістю 2500,00 гривень; варочна поверхня ВЕКО вартістю 2500,00 гривень; меблі у кухню вартістю 6000,00 гривень; душова кабіна вартістю 3000,00 гривень; гідрофор вартістю 2000,00 гривень; бойлер «Гореніє» вартістю 1500,00 гривень; витяжка вартістю 400,00 гривень; виділити відповідачу - [PERSON] - автомобіль «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], 1994 року випуску, гараж розбірний металевий вартістю 8000,00 гривень, телевізор вартістю 2500,00 гривень та комп'ютер вартістю 5500,00 гривень, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні 16 грудня 2014 року представник позивача за довіреністю - [PERSON] уточнив позовні вимоги та пояснив, що він відмовляється від позовних вимог в частині виділення позивачці квартири, просить суд виділити позивачці : ліжко двоспальне, вартістю 3000,00 гривень; меблі у прохожу та залу, вартістю 6500,00 гривень; кондиціонер DEKKER 07 вартістю 4000,00 гривень; холодильник Самсунг вартістю 2500,00 гривень; варочна поверхня ВЕКО вартістю 2500,00 гривень; меблі у кухню вартістю 6000,00 гривень; душова кабіна вартістю 3000,00 гривень; гідрофор вартістю 2000,00 гривень; бойлер «Гореніє» вартістю 1500,00 гривень; витяжка вартістю 400,00 гривень, а також просить суд стягнути з відповідача на її користь вартість ? частини автомобілю «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], 1994 року випуску, оскільки цей автомобіль був проданий у період шлюбу, а також відмовляється від позовних вимог в частині виділення відповідачу гаражу розбірного металевого вартістю 8000,00 гривень, решту позовних вимог залишив без змін. Представник відповідача у судовому засіданні з уточненими позовними вимогами не погодився, просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги позивача є недоведеними та необґрунтованими, тобто позивачем не надано доказів, що майно, вказане у позові, придбане у період шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, представника відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах. У судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2006 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Згідно уточненої позовної заяви позивачка просить суд виділити їй ліжко двоспальне, вартістю 3000,00 гривень; меблі у прохожу та залу, вартістю 6500,00 гривень; кондиціонер DEKKER 07 вартістю 4000,00 гривень; холодильник Самсунг вартістю 2500,00 гривень; варочну поверхню ВЕКО вартістю 2500,00 гривень; меблі у кухню вартістю 6000,00 гривень; душову кабіну вартістю 3000,00 гривень; гідрофор вартістю 2000,00 гривень; бойлер «Гореніє» вартістю 1500,00 гривень; витяжку вартістю 400,00 гривень, а також просить суд стягнути з відповідача на її користь вартість ? частини автомобілю «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], 1994 року випуску, оскільки цей автомобіль був проданий відповідачем у період шлюбу. Як пояснив представник позивачки, свої позовні вимоги він обґрунтовує посиланням на статті 69, 70, 71 СК України. Згідно статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Згідно статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно статті 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як вбачається з вищевказаних сатттей Сімейного кодексу України, вони регулюють режиим поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної вланості подружжя. Згідно статті 60 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З аналізу цих статте вбачається, що об'єктом поділу майна подружжя може виступати лише об'єкти права спільної сумісної власності, тобто майно, набуте подружжям у період шлюбу. Згідно довідки Управління Державтоінспекції відділення РЕР ДАІ з обслуговування м. Білгород-Дністровського та Білгород-Дністровського району № 7/4-825 від 15.05.2012 року, автомобіль «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], 1994 року випуску, зареєстрований за гр.. [PERSON] [INFO], видано Свідоцтво про реєстрацію САЕ № 063210 від 10.09.2010 року (а.с. 12). Тобто, автомобіль «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], придбаний у період шлюбу між сторонами. Згідно довідки Управління Державтоінспекції відділення РЕР ДАІ з обслуговування м. Білгород-Дністровського та Білгород-Дністровського району № 7/4-1083 від 27.06.2012 року, автомобіль «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], знятий з обліку для продажу 02 червня 2012 року (а.с. 63). Згідно відповіді Управління Державтоінспекції відділення РЕР ДАІ з обслуговування м. Білгород-Дністровського та Білгород-Дністровського району № 7/4-1730 від 21.08.2012 року, автомобіль «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], 1994 року випуску, був зареєстрований за гр.. [PERSON] з 14 квітня 2010 року на підставі біржової угоди № 157771 від 30.03.2010 року ТБ Альянц. 02 червня 2012 року даний автомобіль був знятий з обліку для продажу. 06 червня 2012 року автомобіль «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], 1994 року випуску був зареєстрований за [PERSON]. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 червня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, рішення набрало законної сили 19 червня 2012 року. Таким чином, вищевказаний автомобіль був придбаний та проданий у період шлюбу, що не оспорювалось сторонами у справі у судовому засіданні. Приймаючи до уваги, що позивач просить здійснити розділ спільного майна подружжя, а вищевказаний автомобіль був придбаний та проданий у період шлюбу, на даний час власником цього автомобілю є [PERSON], тобто цей автомобіль не є об'єктом права спільної сумісної вланості подружжя, суд позбавлений можливості здійснювати розділ майна, що не є об'єктом права спільної сумісної вланості подружжя. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вартості ? частини автомобілю «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER] є недоведеними, необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивача в частині виділення їх рухомого майна, яке, як вона вказує знаходилось у квартирі [ADDRESS], та було вивезно позивачем : ліжко двоспальне, вартістю 3000,00 гривень; меблі у прохожу та залу, вартістю 6500,00 гривень; кондиціонер DEKKER 07 вартістю 4000,00 гривень; холодильник Самсунг вартістю 2500,00 гривень; варочну поверхню ВЕКО вартістю 2500,00 гривень; меблі у кухню вартістю 6000,00 гривень; душову кабіну вартістю 3000,00 гривень; гідрофор вартістю 2000,00 гривень; бойлер «Гореніє» вартістю 1500,00 гривень; витяжку вартістю 400,00 гривень, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Свої позовні вимоги в цій частині позивач також обґрунтовує посиланням на статті 69, 70, 71 СК України, які регламентують режим поділу майна, що об'єктом права спільної суміної вланості. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказане нею у позові майно є об'єктом права спільної сумісної власності, тобто було придбано у період шлюбу. Докази, на які посилається представник позивача : фотокартки, які приєднанні представником позивача до матеріалів справи, які містять фото вищевказаної квартири; диск, на якому є запис як особи виносять з квартири речі; а також витребувані судом за клопотанням представника позивача відмовні матеріали, суд не може прийняти до уваги, оскільки з цих доказів не вбачається, що вищевказані рухомі речі були придбані у період шлюбу з відповідачем, тобто надані представником позивача докази не є належними та допустимими. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині виділення їй рухомого майна у складі : ліжко двоспальне, вартістю 3000,00 гривень; меблі у прохожу та залу, вартістю 6500,00 гривень; кондиціонер DEKKER 07 вартістю 4000,00 гривень; холодильник Самсунг вартістю 2500,00 гривень; варочну поверхню ВЕКО вартістю 2500,00 гривень; меблі у кухню вартістю 6000,00 гривень; душову кабіну вартістю 3000,00 гривень; гідрофор вартістю 2000,00 гривень; бойлер «Гореніє» вартістю 1500,00 гривень; витяжку вартістю 400,00 гривень є недоведеними, необгрунтованими, та такими, що не підягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивачки в частині виділення відповідачу автомобілю «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], телевізора вартістю 2500,00 гривень та комп'ютера вартістю 5500,00 гривень, судом встановлено наступне. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, спосіб захисту права, вказаний позивачем - виділення відповідачу автомобілю «OPEL OMEGA», державний номер [NUMBER], телевізора вартістю 2500,00 гривень та комп'ютера вартістю 5500,00 гривень, не передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідно до п. 23 та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання, при цьому до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. Згідно статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розділ майна, що є загальною спільною власністю чоловіка та жінки, є недоведеними, необґрунтованими, тобто такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed