Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 12 травня 2018 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що малолітній син проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, в той же час, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Також зазначила, що на сьогоднішній день вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та сина належним чином. Крім того, відповідач інших утриманців немає, працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати та сплачувати аліменти. Ухвалою суду від 04.12.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. У відповіді на відзив позивач зазначила, що у власності відповідача є нерухоме та інше майно. Окрім того, відповідач приховує від суду і той факт, що неофіційно працює у селі Сінгури на підприємстві по доставці та продажу питної води, отримує постійно заробітну плату у розмірі 10000 гривень. Доказом цього також є поштовий конверт у якому було направлено відзив та позов та який було направлено саме із села Сінгури. Але саме з метою уникнення обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини не оформлює офіційно дані трудові відносини. Так, відповідач в даному випадку неправдивими відомостями намагається ввести суд в оману, щоб не нести своїх визначених законом обов`язків по утриманню спільної дитини (а.с.35-36). У своєму відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що він немає постійного місця роботи, а фактично перебивається випадковими заробітками, а також немає у власності нерухомого майна. Крім того зазначив, що він ніколи не відмовлявся допомагати дитині і буде це робити в подальшому у межах матеріальної спроможності (а.с.33). У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково та просив стягувати аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказав, що офіційно не працює, щомісячний дохід є непостійним та становить 3-5тис. грн. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що 12.05.2018р. сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідачем визнається та обставина, що дитина проживає разом з матірю, а тому доказуванню не підлягає в силу положень ч.1 ст. 82 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач [PERSON] , батько дитини, є особою працездатного віку, з наданих пояснень має неофіційний дохід, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи особу відповідача, відсутність на його утриманні будь-яких інших осіб, що впливало б на можливість належного забезпечення його єдиної дитини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Хоча доводи позивачки щодо наявності у відповідача майна не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, дана обставина не впливає на обов`язок та спроможність відповідача матеріально утримувати сина у заявлених в позові розмірах. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів із відповідача, починаючи з 18 жовтня 2019 року. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved