Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 вересня 1995 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконкомомі Дублянської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 51. Зазначає, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2016 справа № 444/1274/16-ц шлюб між ними розірвано. Крім цього зазначає, що у сторін від цього шлюбу є повнолітня донька [PERSON], [INFO] та малолітня донька [PERSON]»яна Сергіївна [INFO]. На даний час [PERSON] є студенткою денної форми навчання ЛНУ ім. І. Франка. Вказує, що [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Добровільно про сплату аліментів домовитися з відповідачем не вдалося. Крім цього вказує, що відповідач, [PERSON] є приватним підприємцем, його діяльність у процесі припинення не перебуває, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. Вважає, що вказана сума аліментів є цілком посильною для [PERSON], оскільки основним видом його підприємницької діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. У зв'язку з чим вона звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітню доньку [PERSON], яка продовжує навчання та на неповнолітню доньку [PERSON] у розмірі по 1 000, 00 грн. на місяць, на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2016 р. і до досягнення [PERSON] 23 років, а [PERSON] - повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Просить позов задоволити та стягувати аліменти в сумі по 1\~000 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 09 вересня 1995 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконкомомі Дублянської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 51. З копій свідоцтв про народження дітей серій 1-СГ № 127811, та 1-СГ № 291787, вбачається, що позивачка є матірю дітей, а відповідач їх батьком. З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області № 444/1274/16-ц, вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 28.08.2016 року. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст. 198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З довідки виданої Львівським національним університетом ім. Івана Франка № 237/16 від 16.11.2016 року, вбачається, що [PERSON] дійсно навчається у Львівському національному університеті ім. Івана Франка, є студентом 3 денного відділення української мови та літератури філологічного факультету. Закінчує навчання в червня 2018 року. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» урегульовано, що - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Суд враховує те, що діти проживають разом з матірю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дітей не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дітей, які, не хворіють, майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують; - стан здоровя та матеріальне становище їх матері позивачки по справі, яка не хворіє, не працює, інших осіб на утриманні не має; - стан здоровя та матеріальне становище батька дітей відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, однак суд враховує те, що він, є приватним підприємцем, його діяльність у процесі припинення не перебуває, є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182, 183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст. 184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей, а саме : доньки, [PERSON]»яни Сергіївни, [INFO], доньки, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі по 1 000 грн. 00 коп. (одній тисячі грн. 00 коп.) щомісячно на кожну дитину, а всього 2 000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, для [PERSON] починаючи з 13.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, та для [PERSON] починаючи з 16.08.2016 року і до закінчення нею навчання, а саме до червня 2018 року. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: partial