Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог позивачка в позовній заяві зазначила, що 29.09.2007 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], крім того, у позивачки також народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є різні погляди сторін на сімейне життя та сімейні сварки. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2010 року, спільне господарство не ведеться. Примирення, на думку позивачки, неможливе. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Після розірвання шлюбу позивач побажала залишити прізвище [PERSON]. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд позову про розірвання шлюбу у його відсутність та згода на розірвання шлюбу, крім того, від відповідача додатково надійшли заперечення щодо того, що він бажає приймати участь у вихованні своєї дочки [PERSON] шляхом побачень з дитиною у вихідні дні. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. На підставі дослідження наявних у справі документів (свідоцтва про шлюб, копій свідоцтв про народження дітей) у судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 29.09.2007 року. Від шлюбу сторони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO], крім того, у позивачки також народився син [PERSON], [INFO], батьком якого зареєстрований відповідач. Причиною розпаду сім'ї є різні погляди сторін на сімейне життя та сімейні сварки. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2010 року, спільне господарство не ведеться. Зазначене свідчить про розпад сім'ї сторін і неможливість їх спільного проживання в подальшому, оскільки спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін, що відповідно до ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Гарантія особистої свободи та недоторканості також полягає і в тому, що ніхто не може бути змушений до спільного проживання з іншою особою та до збереження шлюбних відносин. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. Що ж стосується письмових заперечень відповідача щодо того, що він бажає приймати участь у вихованні своєї дочки [PERSON] шляхом побачень з дитиною у вихідні дні, то суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, сторони вправі самостійно вирішити питання про участь батька у вихованні дитини, або звернутись з цього питання до органу опіки та піклування, рішення якого відповідно до ч.2 ст. 158 Сімейного кодексу України є обов'язковим для виконання, або звернутись до суду з відповідним позовом щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Оскільки в даному випадку до суду пред'явлено лише позов про розірвання шлюбу та суд не вправі виходити за межі позовних вимог - судом в межах даної справи вирішується лише питання щодо розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 110; 112; 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved