Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.10.2016 року вона придбала у відповідачки за договором купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,0975 га, кадастровий номер [NUMBER], розміщену за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови. При цьому [PERSON] взяла на себе зобов'язання в десятиденний термін з дня підписання угоди оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки через Лебединську нотаріальну контору, але дані обов'язки не виконала, чим порушила її права. Тому [PERSON] просила визнати за нею право власності на придбане нерухоме майно. Особи, які брали участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивачка в наданій заяві свої вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності. Відповідачка та представник третьої особи в своїх заявах вказали, що проти задоволення позову не заперечують, справу також просять розглянути без їх участі. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов'язані зі спорами про право власності на нерухоме майно, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. 21.10.2016 року позивачка придбала у відповідачки земельну ділянку площею 0,0975 га, кадастровий номер [NUMBER], розміщену за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови за ціною 10000 грн. Дана угода між сторонами була оформлена у простій письмовій формі (а.с. 8), а приймання-передачі земельної ділянки відбулося згідно акту від 21.10.2016 року (а.с. 9), з якого вбачається, що претензій один до одного покупець та продавець не мають. При цьому, згідно п. 3.3. договору (а.с. 8) продавець взяв на себе зобов'язання в 10-ти денний термін з моменту підписання даного договору оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки через Лебединську нотаріальну контору. Однак, до цього часу право власності [PERSON] не оформлене належним чином, оскільки відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо нотаріального посвідчення договору. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивачка зі свого боку виконала взяті на себе зобов'язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняла його у своє володіння, і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на спірне майно.

Outcome: approved