Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів посилаючись на те, що вона з відповідачем з 16.11.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.12.2015 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. 29.01.2016 року між нею та Ла [PERSON] [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 89. Вона разом з дітьми має намір виїхати влітку до Франції на відпочинок, зміну обстановки та оздоровлення, а також до США для відвідування родичів свого теперішнього чоловіка Ла [PERSON] [PERSON]. Виїзд дітей разом з нею за кордон сприятиме розширенню їх світогляду, добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистостей, так як діти цікавляться багатьма речами, фізично та морально зміцнить їх, пристосує їх до комунікабельності, вивченню мов, розширить їх кругозір. Батьки її чоловіка є хворими людьми престарілого віку, інших онуків крім її дітей, у них не має, її діти дуже люблять Ла [PERSON] [PERSON] та бажають познайомитися з його родиною. Однак відповідач відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд дітей разом з нею за кордон. А тому просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей без дозволу батька строком до 20 діб за межі України, а саме: у період із 01 червня по 31 червня 2017 року до Франції на відпочинок, зміну обстановки та оздоровлення; у період із 01 серпня по 31 серпня 2017 року для відвідування родичів теперішнього чоловіка Ла [PERSON] [PERSON] у США, а також дозволити їй оформити документи без дозволу та згоди батька для отримання віз для тимчасового виїзду дітей за межі України. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала і підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених в запереченнях, доповнив, що відповідач з 2014 року проживає у Франції, він заперечує позовні вимоги в звязку з тим, що позивачка має намір вивезти дітей без отримання згоди батька за кордон на постійне місце проживання. Крім того, у чоловіка позивачки Ла [PERSON] [PERSON] є лише автомобільний трейлер, в якому він фактично проживає, перебуваючи в США, тому відповідач, як батько дітей, переживає за долю своїх дітей, здоровя, умови їх проживання, навчання, а також за те, що він в подальшому може бути позбавлений можливості знати місце та умови проживання дітей, піклуватися про них, брати участь у їх вихованні. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем з 16.11.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15.12.2015 року було розірвано (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7). Діти Еммілі та Дмитро зареєстровані та проживають разом з позивачкою за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 29 про склад сімї та реєстрацію, видану ЖБК № 73 від 08.11.2016 року (а.с.12), діти знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. 29.01.2016 року між позивачкою та Ла [PERSON] [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 89 (а.с.11). Чоловік позивачки Ла [PERSON] [PERSON] є громадянином [PERSON] Штатів Америки. Відповідач [PERSON] фактично проживає у Франції. Конституцією України та Європейською Конвенцією про права дитини визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, несуть батьки. Відповідно до ч.7 ст.6 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. На підставі ч.1, ч.2 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.150 СК України та ч.1 ст.155 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст.16 Закону України «Про охорону дитинства» дитина та її батьки для воззєднання сімї мають право на вільний вїзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сімї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобовязані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Згідно з п.п.17, 18 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення,- за наявності заперечень одного з батьків проїзний документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позивачка належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний стан, духовний та моральний розвиток. З метою створення дітям умов для забезпечення відпочинку, зміни обстановки, оздоровлення, фізичного, духовного та морального розвитку, позивачка має намір тимчасово вивезти своїх дітей на оздоровлення та відпочинок за межі України. Згідно п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України » та п. 16.21 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітньої дитини за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. А тому підлягає задоволенню позов в частині надання дозволу позивачці на оформлення документів без дозволу та згоди батька для отримання віз для тимчасового виїзду дітей Еммілії та Дмитра за межі України. Суд вважає, що намір позивачки разом з дітьми тимчасово виїхати за кордон на відпочинок, зміну обстановки та оздоровлення до Франції, буде сприяти духовному та фізичному розвитку дітей, розширення кругозору дітей та цілком відповідати найвищим інтересам дітей. Крім того, відповідач буде мати змогу побачитися з дітьми у Франції, оскільки він фактично там проживає, даний виїзд дітей до Франції буде як в інтересах дітей, так і в інтересах відповідача. Що ж стосується вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд до США для відвідування родичів теперішнього її чоловіка, то і в цій частині позов підлягає задоволенню, оскільки виїзд дітей до США сприятиме розширенню їх світогляду, добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистостей, фізично та морально зміцнить їх, пристосує їх до комунікабельності, вивченню мови, розширить їх кругозір. Посилання представника відповідача на те, що позивачка може не повернутися разом з дітьми в України на думку суду є безпідставними, оскільки жодних доказів такому можливому розвитку подій ні відповідачем, ні його представником суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved