Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду за наступними підставами: 06.10.2014 року померла мати позивачки [PERSON]. Рішенням Володарської селищної ради від 21.03.1973 року, був переоформлений будинок № 16-а по вул. Калініна в смт. Володарське, Володарського району, Донецької області члена колгоспного двору [PERSON] на імя члена колгоспного двору [PERSON] За життя нею було закінчено будівництво жилого дому згідно технічної документації,але право власності не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Все життя вона прожила в зазначеному будинку. Померла заповіту не залишила. Позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на спірний будинок і тому позивачка позбавлена права прийняти спірний будинок у спадщину нотаріально і вимушена звертатися до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на це домоволодіння яке згідно зміненої нумерації є № 30 по вул. Калініна в смт. Володарське, Володарського району, Донецької області. Позивачка в судове засідання не з*явилася, однак надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник Володарської селищної ради Володарського району Донецької області в судове засідання не з*явився, однак надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню по слідуючим підставам. Судом на підставі свідоцтва про шлюб серії ІІІ-НО, виданого відділом ЗАГС Володарського РВК Донецької області [PERSON] від 04.09.1982 року встановлено, що дошлюбне прізвище позивачки [PERSON], матір»ю якої, згідно свідоцтва про народження Серії І-НО № 676718, виданого відділом РАЦС Володарського РУЮ Донецької області від 10.03.2015 року, зазначена [PERSON]. А тому позивачка є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-НО №805741 [PERSON] померла 07.10. 2014 року. Згідно матеріалів спадкової справи № 54/2015, оглянутої в судовому засіданні, [PERSON] одна, як спадкоємець, своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Згідно довідки Володарської селищної ради Донецької області на момент смерті [PERSON] проживала сумісно із [PERSON] та вели сумісне господарство. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок № 30 по вул. Калініна в смт. Володарське, Володарського району, Донецької області із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, а тому позивачка має право на звернення до суду із зазначеним позовом для встановлення свого права в судовому порядку. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Володарське БТІ», яка оглянута в судовому засіданні, встановлено, що в період 1973року по 2015 рік змінилась нумерація будинку № 16-а по вул. Калініна в смт. Володарське, Володарського району, Донецької області на №30. Із матеріалів інвентаризаційної справи в графі належність домоволодіння зазначено, що власником є [PERSON] - член колгоспного двору. Документом, що підтверджує право власності зазначено рішення Володарської селищної ради від 21.03.1973 року, протокол №6 яким переоформлено будинок члена колгоспного двору [PERSON] на члена колгоспного двору [PERSON]. В свою чергу, згідно запису в інвентаризаційній книзі [PERSON] отримав право власності на спірний будинок на підставі нотаріально посвідченого договору на забудову від 20.11.1970 року,реєстраційний №541. Згідно сводно-оціночного акту №1, який був зроблений на 11.04.1973 року в порядку передачі [PERSON] отримала домоволодіння,1971 року забудови, яке складалось із жилого будинку, вбиральні, трьох сараїв,погребу та огорожі,з електроосвітленням, без теплофікації,водопроводу,каналізації, телефонізації,газопостачання. Згідно подальших оціночних актів, та сводно-оціночного акту вбачається, що в 1985 році сарай Е був переобладнаний в літню кухню, додатково були збудовані нежила прибудова, тамбур, та зроблено замощення. Зазначені переобладнання Всі переобладнання відповідають генеральному та поетажному плану домоволодіння .Відсутні відомості про самочинне будівництво. Згідно відповіді Державного архіву Донецької області на ухвалу Володарського районного суду від 14.01.2016 року про витребування копії рішення Володарської селищної ради від 21.03.1973 року , протокол№6 яким переоформлено будинок члена колгоспного двору [PERSON] на члена колгоспного двору [PERSON], встановлено, що архів не може надати витребуване рішення, тому що архів призупинив діяльність по використанню документів з 08.12.2014 року у звязку з тим, що документи державного архіву залишились в м. Донецьку на території не підконтрольній органам державної влади України. Відповідно до положень ст.1216, 1218 ЦК України в редакції 2004 року спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вирішуючи питання чи входить спірний будинок до складу спадщини після смерті [PERSON], суд виходить із того, що право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Враховуючи, що будинок був переданий спадкодавцю на підставі рішення Володарської селищної ради як члену колгоспного двору від іншого члену колгоспного двору в 1973 році, то суд застосовує закон , який діяв на час виникнення правовідносин. Так, відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1971 році, а право на нього у [PERSON] виникло в 1973 році як у члена колгоспного двору, а тому суд вважає, що зазначений будинок є власністю колгоспного двору. Згідно ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на земельній ділянки, що надана в його користування, житловий будинок , та інше відповідно до статуту колгоспу. Згідно ст13 Конституції СРСР власність колгоспного двору є формою особистої власності. У 1973 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. На підставі викладеного судом встановлено, що будівництво та передача [PERSON] спірного житлового будинку, який є обєктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований. Спадкодавиця проживала в ньому і на момент її смерті була останнім членом колгоспного двору. Проте позивачка як спадкоємець не може оформити належне їй право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня. Таким чином суд дійшов висновку про те, що спірний житловий будинок є обєктом права власності, а також про наявність правових підстав для визнання за позивачкою як за спадкоємцем першої черги за законом права власності на цей будинок у порядку спадкування.

Outcome: approved