Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року по 06.05.2011 року, від спільного життя вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , сторони на даний час проживають окремо. По скільки відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, позивачка просила в судовому порядку стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. 12.11.2020 року на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що Відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме в розмірі 1/8 частини з всіх видів заробітку, але не менше 50% неоподаткованого мінімуму доходів громадян відповідно до віку дитини, щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини (а.с.39). 03.12.2020 року у встановлений судом строк на адресу суду від Позивача надійшла відповідь на відзив, разом із підтвердженням його направлення Відповідачу. У відповіді на відзив та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.49-50). 12.01.2021 року в судове засідання Позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу у її відсутність (а. с. 70). 12.01.2021 року в судове засідання Відповідач та представник відповідача не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі та участі відповідача (а. с.67). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року по 06.05.2011 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , дитина перебуває на утриманні матері, відповідач добровільно грошових коштів на утримання доньки не надає. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач є фізично здоровим та працездатним чоловіком, але ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до довідки про заробітну плату № 349 від 30.11.2020 року, зі змісту якої вбачається, що Позивач працює ДНЗ №28 «Горобинонька», щомісячна заробітна плата складає 5 534,85 грн. (а.с.55). Відповідно медичного висновку № 472, виданого 11.12.2018 року донька [PERSON] , [INFO] , - є дитиною інвалідом, посвідчення серія [NUMBER] (а.с.52-53). Відповідач надав суду свідоцтва про народження дітей від нового шлюбу доньки [PERSON] та сина [PERSON] , а також надав довідку, що його дружина [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за сином до трьохрічного віку. Але відповідач не надав суду доказів, що він сплачує аліменти на утримання інших дітей, крім того дружина відповідача отримує допомогу при народженні дитини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, статтею 2 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. Положеннями ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Таким чином, виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, з метою забезпечення умов для повноцінного розвитку дитини, враховуючи майновий стан сторін та інші передбачені законом обставини, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з Відповідача на користь Позивача1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду та до повноліття дитини. Роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору Позивач звільнена. На підставі ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840,80 грн. стягується з Відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved