Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання договору дарування удаваним та застосування норм договору довічного утримання. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 22.11.2001 р. позивачем було отримане Свідоцтво про право власності, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому, на квартиру № 87 по вул. Ак. Філатова у м. Одесі. [PERSON] [INFO] потребувала допомоги та відповідного догляду. Разом з нею у вказаній квартирі проживали також її донька [PERSON], онучка [PERSON] та чоловік доньки [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні відносини, що супроводжувалося постійними сварками. [PERSON] та [PERSON] відмовлялися оплачувати відповідні комунальні платежі, не допомагали [PERSON], у звязку з чим вона звернулася до свого брата [PERSON] за допомогою. З метою спрощення процедури оформлення відносин по довічному утриманню, оскільки вони перебували у родинних відносинах, між [PERSON] та її братом [PERSON] 28.11.2001 р. було укладено договір дарування, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 11164, за яким [PERSON] безоплатно подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Проте між [PERSON] та [PERSON] було фактично укладено договір довічного утримання за яким [PERSON] отримав у власність квартиру, взамін чого, він зобовязався надавати їй довічно матеріальне забезпечення у вигляді житла, матеріального забезпечення та необхідної допомоги. Її брат [PERSON] виконував відносно [PERSON] всі взяті на себе зобовязання передбачені договором довічного утримання, забезпечував її матеріально та надавав необхідну допомогу, але 29.08.2003 р. [PERSON] трагічно загинув. В серпні 2007 року позивачу стало відомо, що власником кв. 87, у буд. 22, по вул. Ак. Філатова у м. Одесі є син [PERSON] [PERSON], який отримав спадщину після смерті батька, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого нотаріусом 18.06.2004 року. З вказаного часу позивачка неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням про виконання своїх обовязків з її утримання, які з самого початку передбачалися між нею та його батьком [PERSON] На підставі чого 21.08.2007 р. позивачка звернулась до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним у задоволенні якого було відмовлено, але в ухвалі апеляційного суду Одеської області було зазначено, що вона має право на звернення до суду з вимогами про визнання цієї ж угоди недійсною з інших правових підстав. На підставі чого позивачка просить суд визнати договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] укладений 28.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 11164 договором довічного утримання; Договір довічного утримання укладений 28.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 11164 розірвати; Скасувати свідоцтво на спадщину за заповітом, видане Шостою одеською державною нотаріальною конторою 18 червня 2004 року, за яким [PERSON] успадкував квартиру за адресою: [ADDRESS]; Визнати за [PERSON], право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином сповіщений, причини неявки суду не повідомив. Треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], Шоста Одеська державна нотаріальна контора, у судове засідання не з`явилися надали суду заяви в якій просили суд розглядати справу без їх особистої участі. Суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України у зв?язку з неявкою відповідачів, враховуючи відсутність заперечень від позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Суд, у звязку з неявкою відповідачів в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, заперечення на позов приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 22.11.2001 р. позивачем було отримане Свідоцтво про право власності, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому, на квартиру № 87 по вул. Ак. Філатова у м. Одесі. Між [PERSON] та її братом [PERSON] 28.11.2001 р. було укладено договір дарування, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 11164, за яким [PERSON] безоплатно подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Проте між [PERSON] та [PERSON] було фактично укладено договір довічного утримання за яким [PERSON] отримав у власність квартиру, взамін чого, він зобовязався надавати їй довічно матеріальне забезпечення у вигляді житла, матеріального забезпечення та необхідної допомоги. До укладання цієї угоди [PERSON] змусило тяжке матеріальне становище та її похилий вік, тому що її донька [PERSON] та її чоловік [PERSON], які проживали разом з нею у вказаній квартирі не сплачували комунальні послуги, що підтверджується копією рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.12.2003 р. за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення виниклої заборгованості за користування приміщенням та за комунальні послуги, яким позов задоволено частково, стягнено з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 1047,56 грн. та державне мито, зобовязано [PERSON] та [PERSON] щомісячно проводити сплату за користування [ADDRESS] та за комунальні послуги. Її брат [PERSON] виконував відносно [PERSON] всі взяті на себе зобовязання передбачені договором довічного утримання, забезпечував її матеріально та надавав необхідну допомогу, але 29.08.2003 р. [PERSON] трагічно загинув. Також відповідно до письмових пояснень позивача, які вона надала у судовому засіданні 21.10.2010 р. вказала на яких умовах була домовленість з [PERSON], а саме [PERSON] повинен був щомісячно надавати їй матеріальну допомогу і дійсно він щомісячно надавав їй кошти різними сумами 200-300 гривень, крім того він купував для неї продукти, одяг та медикаменти. Окремо надавав кошти на сплату комунальних послуг. Після трагічної загибелі [PERSON] допомога з боку його спадкоємця тобто сина [PERSON] допомога ні в якій формі не надавалась. Позивачка неодноразово зверталась за допомогою до [PERSON], але він відповідав, що їй нічого не повинен і щоб вона ніякої допомоги від нього не чекала. Таким чином позивачка стверджує, що з 2003 року вона не отримувала ніякої допомоги по фактичному договору довічного утримання укладеного з її братом [PERSON] В 2007 року позивачу стало відомо, що власником кв. 87, у буд. 22, по вул. Ак. Філатова у м. Одесі є син [PERSON] [PERSON], який отримав спадщину після смерті батька, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого нотаріусом 18.06.2004 року. З вказаного часу позивачка неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням про виконання своїх обовязків з її утримання, які з самого початку передбачалися між нею та його батьком [PERSON] Відповідно до ст. 58 ЦК України (в редакції 1963 р.), якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» № 3 від 28.04.1978 року, встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч.2 ст.58 ЦК визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на увазі. У тому разі, коли така угода суперечить законові, суд постановляє рішення про визнання недійсною укладеної сторонами угоди із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності угоди, яку вони мали на увазі. Відповідно до ст. 59 ЦК України (в редакції 1963 р.) угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Як вбачається з вищенаведеного [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування, щоб приховати договір довічного утримання з відповідними умовами тому суд робить висновок, що договір дарування укладений 28.11.2001 р., який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 11164, за яким [PERSON] безоплатно подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] є удаваним та вважається недійсним з моменту його укладання, у звязку з чим до нього застосовуються правила, що регулюють договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] з умовами надання довічно матеріальної допомоги [PERSON] у вигляді грошової допомоги, продуктів харчування, догляду. У звязку з чим відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. Згідно ст.ст. 744, 757 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Як вбачається до матеріалів справи та пояснень позивача встановлено, після смерті [PERSON], квартиру [ADDRESS] успадкував його син [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого нотаріусом 18.06.2004 року. З 2004 року позивачка зверталась до [PERSON] щодо надання їй матеріального забезпечення відповідно до умов та домовленостей, які були досягнуті між [PERSON] та [PERSON], однак відповідач вказану допомогу не надавав до теперішнього часу та відмовлявся щодо її виконання. Даючи оцінку доказам які було отримано з матеріалів справи № 654/09 таких, як свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18.06.2004 р.; рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.04.2007 року по справі № 2-2085/2007 р. за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про виселення та усунення перешкод в користуванні квартирою було задоволено повністю. Можливо зробити висновок, що [PERSON] після прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] прийняв на себе зобовязання передбаченні умовами договору довічного утримання, а саме допомагав захистити її право власності на квартиру від посягань з боку [PERSON] в порядку судового захисту, сам у цій квартирі не проживає та не зареєстрований, однак ніякої іншої допомоги передбаченої умовами договору довічного утримання не надавав, тобто виконував їх неналежно. [PERSON] разом з донькою [PERSON] та онучкою [PERSON] на сьогоднішній день відповідно до довідки № Ф-1 від 25.01.2010 р. наданої ЖБК «Будівельник-5» прописані у [ADDRESS] та користуються нею, сплачують усі комунальні послуги та плату за користування квартирою про, що є підтвердження копії платіжок. На підставі чого позивачка в своїх позовних вимогах просить розірвати договір довічного утримання у звязку з його невиконанням. Відповідно до ст. 755, 758 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Виходячи з наведеного суд вважає, що договір довічного утримання, який був укладений між [PERSON] та [PERSON] права та обовязки якого перейшли до [PERSON], як правонаступника за вказаним договором на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом повинен бути розірваний, у звязку з невиконанням [PERSON] обовязків, які були передбачені договором довічного утримання, а свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Шостою Одеською державною нотаріальною конторою 18.06.2004 року, за яким [PERSON] успадкував [ADDRESS], повинно бути скасоване. У звязку з чим [PERSON] набуває права власності на [ADDRESS]. На підставі викладеного суд задовольняє вимогу позивача щодо визнання за нею права власності [ADDRESS].

Outcome: partial