Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 25.08.2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який у теперішній час мешкає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося, спільне господарство вони не ведуть та разом не мешкають з січня 2017 року. Зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працевлаштований, жодних зусиль до пошуку роботи не докладає, тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, уточнила позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 776, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Згідно наданої до матеріалів справи довідки старшої по будинку від 01.02.2018 року (а.с.10), [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою. Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або визначаються судом. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнями учасників справи, їхніх представників. За таких обставин, враховуючи наявність передбачених законом підстав, та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 01 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved