Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій стверджує, що вона одружилася з [PERSON] у 2001 році та проживали разом за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що з жовтня 2010 року вони проживають окремо, оскільки вона з сином переїхали на найману квартиру. Шлюб між ними розірвано 18.04.2011 року. В період шлюбу, зокрема у березні 2008 року спільно з [PERSON], як подружжям було вирішено придбати транспортний засіб марки CHEVROLET, модель Lanos, 2007 року, синього кольору. Відповідно 12 березня 2008 року між мною [PERSON] та АТВК АК «Буковина Авто» був укладений договір купівлі - продажу транспортного засобу № 3324. З метою оплати придбаного автомобіля 12 березня 2008 року були укладені з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» Договір кредиту № 45 на купівлю автотранспортних засобів від 12.03.2008 року і Договір застави № 45 від 12.03.2008 року та Договір Поруки № 45 від 12.03.2008 року. З п 1.2. договору застави вбачається, що вартість автомобіля становить 61 125,00 (шістдесят одна тисяча сто двадцять п'ять) гривень 00 копійок. Стверджує, що реалізувати право спільної сумісної власності на вищевказане рухоме майно в неї немає можливості, оскільки відповідач уникає зустрічей з нею з приводу врегулювання даного питання в позасудовому порядку. Станом на сьогодні автомобіль, що є предметом спору перебуває у користуванні та розпорядженні Відповідача. На підставі вищевикладеного, посилаючись на норми матеріального права, просить суд визнати транспортний засіб марки CHEVROLET, модель Lanos, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], легковий седан, реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області 06 березня 2008 року - спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON], з метою подальшого поділу та розділити майно, що є спільною власністю подружжя, шляхом: визнання права власності на автомобіль за відповідачем, стягнувши з нього 1/2 грошової компенсації, що становить 30 562, 00 грн. від вартості майна на її користь замість частки у праві спільної сумісної власності та стягнути понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в регіональній газеті /а.с. 53/. З опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається інформованим про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Заслухавши пояснення позивачки та її представника , дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); -статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю; - ст. 319 ЦК України , відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; -ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; -згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини [навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). -ст. 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; - ч.2 ст.65 Сімейного Кодексу України встановлено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя; - ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України передбачає, що у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; - ч.1,4 ст. 71 СК України встановлено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна. спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою. Судом досліджено матеріали справи, а саме : - Свідоцтво про одруження , згідно якого, між сторонами укладено шлюб/ а.с.11/; - Копія рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.04.2011 року про розірвання шлюбу/а.с.14/; - Договір кредиту № 45 на купівлю автотранспортних засобів від 12.03.2008 року укладений між «Укрсоцбанком» та позивачкою. /а.с.16-19/» - Договір застави № 45 від 12.03.2008 року , укладений між «Укрсоцбанком» та позивачкою, згідно п 1.2. якого, вартість автомобіля становить 61 125,00 (шістдесят одна тисяча сто двадцять п'ять) гривень 00 копійок. /а.с.20-22/» -Довідка №922/421, згідно якої [PERSON] погасила повністю заборгованість по кредиту та відсоткам /а.с.23/. Судом встановлено, що відповідач не звертався до суду з вимогою визнати за ним право власності на спірний автомобіль, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи те , що сторони придбали спірний автомобіль перебуваючи у шлюбі і після розірвання шлюбу позивачка надала згоду на присудження їй грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, що відповідає вимогам ч.4 ст. 71 СК України,

Outcome: partial