Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , про усунення перешкод у користуванні житловим будинком , шляхом вселення . В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав зазначених в позовній заяві і просять його задовольнити у повному обсязі . при цьому позивачка пояснила , що 01.02.2015 року разом з двома дочками добровільно пішла від чоловіка , відповідача у справі , оскільки вважала , що подальше спільне проживання однією сім'єю неможливо , оскільки чоловік їй зраджував і не давав грошей на утримання дітей . 18.12.2015 року за рішенням суду шлюб було розірвано . Відповідно до рішення суду дві дочки залишилися проживати з нею , місце проживання на даний час в [ADDRESS] , а син залишився проживати з бувшим чоловіком . Відповідач створив іншу сім'ю . Просить суд вселити її з двома дочками у новий не добудований будинок . Відповідач та його представник заперечують стосовно задоволення позову вважаючи його безпідставним . При цьому пояснив , що 01.02.2015 року позивачка разом з двома дочками добровільно пішла з будинку . 18.12.2015 року за рішенням суду шлюб було розірвано , відповідно до рішення суду дві дочки залишилися проживати з позивачкою , проживають на даний час в [ADDRESS] , а син залишився проживати з ним . На даний час він створив нову сім'ю . В будинку , який належить йому на праві приватної власності проживає він з громадянською дружиною , їх спільний син , його син та падчерка . Вважає неможливим вселення та проживання бувшої дружини в його будинку та у будинку , будівництво якого не завершене , оскільки він бувшу дружину не виселяв , а в даний час це вже різні сім'. Судом встановлено , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.11.1999 року по 18.12.2015 рік , який було розірвано за рішенням суду . Відповідно до рішення суду місцем проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначено за місцем проживання матері - позивачки у справі . Місцем проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначено за місцем проживання батька - відповідача ( а.с. 91-93 ) . На час розгляду справи в суді діти , а саме : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають право самі визначати місце свого проживання . Позивачка зареєстрована в будинку де проживає відповідач з іншою сім'єю з 23.09.2005 року ( а.с. 5 ) . Суд не бере до уваги довідку Олевської міської ради № 4027 від 10.04.2017 року , про місце проживання позивачки , та довідку Олевської міської ради № 7810 від 04.11.2015 року про склад їсім'ї , оскільки позивачка в будинку [ADDRESS] з дітьми та чоловіком не проживає , а шлюб розірвано ( а.с. 112,113 ) . Вище зазначений будинок належить відповідачу , що стверджується відповідним договором дарування будинку та земельної ділянки та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , про реєстрацію права власності на нерухоме майно Коростенського МБТІ ( а.с.18,19,20 ) . Відповідно до довідки Олевської міської ради № 4816 від 22.08.2016 року відповідач разом з сином [PERSON] проживають в [ADDRESS] ( а.с. 23 ) . Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов проживання сім'ї від 03.04.2017 року встановлено , що в будинку де мешкає відповідач , жилою площею 30 м.кв. проживає п'ять осіб , а саме відповідач , його громадянська дружина з падчеркою , спільна дитина та син відповідача від першого шлюбу. Будинок знаходиться в аварійному стані та потребує капітального ремонту . Поряд побудовано новий будинок , будівництво якого є не завершеним і не пристосований для проживання . В будинку відсутнє опалення та не підведене електропостачання (а.с. 109) . Відповідно до ч.2,4 ст.3 СК сім'ю складають особи , які спильно проживають , пов'язані спільним побутом , мають взаємні права та обов'язки ; сім'я створюється на підставі шлюбу , кровного споріднення , всиновлення , а також на інших підставах , не заборонених законом і таких , що не суперечать моральним засадам суспільства . Як убачається в матеріалах справи позивачка разом з двома дочками добровільно залишила своє попереднє місце проживання 01.02.2015 року . 18.12.2015 року за рішенням суду шлюб було розірвано , відповідно до рішення суду дві дочки залишилися проживати з позивачкою , місце проживання на час розгляду справи в суді в [ADDRESS] , а син залишився проживати з бувшим чоловіком - відповідачем у справі . Тобто можна зробити висновок , що сім'я остаточно розпалася і фактично було створено дві нові сім'ї . Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку , передбачених законом , зазначено в ч.4 ст.9 ЖК . Права і обов'язки членів сім'ї наймача визначені ст. 64 ЖК . Так , відповідно до норм цієї статті встановлено , що члени сім'ї наймача , які проживають разом з ним , користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки , що випливають з договору найму жилого приміщення . До членів сім'ї наймача належать дружина наймача , їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб , якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство . Якщо особи , зазначені в частині другій цієї статті , перестали бути членами сім'ї наймача , але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні , вони мають такі ж права і обов'язки , як наймач та члени його сім'ї . Відповідно до ст.47 ЖК норма житлової площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу . В ч.1 ст.109 ЖК зазначено , що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав , установлених законом . Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку . Відповідно до ч.1,2 ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку , які проживають разом з ним у будинку , що йому належить , користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку , якщо при їх вселенні не було угоди про порядок користування цим приміщенням ; за згодою власника будинку член його сім'ї вправі вселяти в займане ним приміщення інших членів сім'ї ; на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно . Громадяни , які мають у приватній власності будинок ( частину будинку ) , квартиру , користується ним ( нею ) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати , дарувати , заповідати , здавати в оренду , обмінювати , закладати , укладати інші не заборонені законом угоди зазначено , в ст.150 ЖК України . З пояснень сторін , матеріалів справи можна зробити висновок , що позивачку та її двох дітей ніхто не виселяв з будинку де проживає відповідач , а оскільки відповідачку ніхто не виселяв то остання не має права вселитися у попереднє своє помешкання та користуватися ним . Крім того суд звертає увагу на ту обставину , що позивачка та її двоє дітей не є членами сім'ї відповідача , а тому не мають право на вселення в будинок , який розташований в [ADDRESS] . Також не підлягає вселенню позивачка і в новозбудований будинок , оскільки не встановлено кому належить зазначений будинок , не надано суду сторонами правовстановлюючих документів , крім того зазначений будинок не придатний для проживання , що стверджується вище зазначеним актом обстеження . Відповідно до вимог ст.ст. 3,15,16 ЦК загальними засадами судочинства є судовий захист цивільного права та інтересу ; справедливість , добросовісність та розумність. Кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення , невизнання або оспорювання . Має право на захист свого інтересу , який не суперечить закону ;має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або не майнового права та інтересу . Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо : захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів , що виникають із цивільних , житлових , земельних сімейних , трудових відносин. Відповідно до ч.1 ст 317 ЦК власникам належать права володіння , користування та розпорядження майном . Власник володіє , користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд , зазначено в ч.1 ст. 319 ЦК . Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб . Захист особистого немайнового права здійснюється способами встановленими главою 3 цього Кодексу ; захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права , способу його порушення та наслідків , що їх спричинило це порушення , зазначено в ч.1,2 ст. 275 ЦК . Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Відповідач є власником будинку , який розташований в [ADDRESS] , що стверджується договором дарування будинку та земельної ділянки від 05.04.2004 року , реєстр 1100 , ВВВ № 835259 , витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , про реєстрацію права власності на нерухоме майно Коростенського МБТІ ( а.с.18,19,20 ) , тому має право володіння , користування та розпорядження майном ( ч.1 ст.319 ЦК ) , як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст.391 ЦК ).

Outcome: dismissed