Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 23 серпня 2012 року Рішенням №115 ХХІІІ сесії VІ скликання Наддніпрянської селищної ради Дніпровського району м Херсону їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,12 га та присвоїти поштову адресу: [ADDRESS], із земель запасу Наддніпрянської селищної ради. З метою реалізації наданого дозволу нею укладено договір з Херсонським ДП «Херсонгеоінформ» на виконання комплексу геодезичних робіт та виготовлення проекту землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку. Даний проект землеустрою розроблений, але не погоджений Департаментом містобудування та землекористування Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради. Позивачка у своїй заяві вказала, що земельна ділянка, яка була їй виділена, входить до складу земельної ділянки загальною площею близько 0,27-0,28 га, на місці якої раніше знаходилась напівзруйнована будівля клубу. На підставі Рішення №315 LXVI сесії Наддніпрянської селищної ради від 17.06.10р. надано дозвіл на безкоштовну передачу цієї будівлі Релігійній громаді (парафія) «Собор Архистратига Михаїла» Української Греко-католицької церкви під будівництво храму та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування орієнтовною площею 0,15 га. Позивачк вказала, що в проекті на будівлю храму, який Релігійна громада (парафія) «Собор Архистратига Михаїла» замовила у ПП ПБФ «Дизайн-експерт», та в проекті землеустрою, замовленому релігійною громадою в ХДП «Херсонгеоінформ», безпідставно збільшено розмір відведеної земельної ділянки з 0,15 до 0,21 га. Як наслідок релігійною громадою захоплено 0,06 га, у зв'зку з чим порушено законодавство України в сфері містобудування та права позивачки. На підставі вищевикладеного, просить визнати дії Херсонського ДП ГКК «Херсонгеоінформ» з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки Релігійній громаді (парафія) «Собор Архистратига Михаїла» УГК неправомірними, зобов'язати Херсонське ДП ГКК «Херсонгеоінформ» відізвати вказаний проект землеустрою та переробити його, а також зобов'язати Департамент містобудування та землекористування Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради прийняти на погодження проект землеустрою щодо відведення у власність громадянці [PERSON] У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник релігійної громади заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву, які знаходяться в матеріалах справи. Представник Херсонського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру «Херсонгеоінформ» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в судовому засіданні щодо вирішення спору покладався на розсуд суду. Від Департаменту містобудування та землекористування Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради надійшло заперечення на позов, згідно яких в задоволенні позову просили відмовити та розглядати справу без участі їх представника. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому частина 1 статті 3 Земельного кодексу України встановлює, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. В свою чергу частина 3 статті 152 цього ж Кодексу передбачає шляхи захисту громадянами та юридичними особами прав на земельні ділянки. Перелік шляхів захисту прав на земельні ділянки включає в себе визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. В позовній заяві позивачка посилається на способи захисту цивільних прав та інтересів, передбачених частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України зокрема на припинення дії, яка порушує право, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, його посадових і службових осіб. Але в наведених позовних вимогах, позивачем обрані інші шляхи захисту свого права, зокрема визнання неправомірними дій державного підприємства та зобов'язання цієї особи до вчинення певних дій. До того ж [PERSON] не зазначає, яке саме її право на земельну ділянку порушують відповідачі, в чому полягає порушення права з боку відповідачів, та, якою нормою законодавства України передбачено її право, яке на думку позивачки, порушено та підлягає відновленню. Що стосується вимог до Департаменту містобудування та землекористування Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради, як представника органу місцевого самоврядування щодо зобов'язання вчинити певні дії, позовна заява взагалі не містить даних про наявність порушень з боку даної особи та не зазначає обґрунтування вимог щодо захисту порушеного права позивачки. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних доказів порушення прав позивачки, які б доводили наявність порушення з боку відповідачів та підставу для відновлення її порушеного права, до позову та в судових засіданнях не надано. Що стосується обставин справи, то як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками процесу, на підставі Рішення №315 LXVI сесії Наддніпрянської селищної ради від 17.06.10р. надано дозвіл на безкоштовну передачу частково зруйнованої будівлі клубу Релігійній громаді (парафія) «Собор Архистратига Михаїла» Української Греко-католицької церкви під будівництво храму та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування орієнтовною площею 0,15 га в межах населеного пункту під будівництво храму «Собор Архистратига Михаїла» в с. Жовтневе вул. б/н Дніпровського району м. Херсона. За твердженням представника релігійної громади, що не спростовується позивачкою, частково зруйнована будівля клубу існує та знаходиться на своєму місці, до того ж належить на праві власності Релігійній громаді (парафія) «Собор Архистратига Михаїла» Української Греко-католицької церкви, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявним в матеріалах справи. Рішенням №43 від 27.09.12р. виконавчого комітету Наддніпрянської селищної ради будівлі клубу присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. 23 серпня 2012 року Рішенням №115 ХХІІІ сесії VІ скликання Наддніпрянської селищної ради Дніпровського району м Херсону [PERSON], надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,12 га та присвоїти поштову адресу: [ADDRESS], із земель запасу Наддніпрянської селищної ради. Дане рішення прийнято на підставі відповідної заяви [PERSON], поданої в порядку статтей 12, 118, 122 Земельного кодексу України та з урахуванням норм передачі земельних ділянок громадянам, встановлених статтею 121 того ж Кодексу. Обидва проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляло Херсонське ДП ГКК «Херсонгеоінформ». Проект землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки релігійній громаді отримав позитивні висновки Головного управління Держземагенства у Херсонській області №01-348 від 03.06.2013 року, департаменту містобудування та землекористування Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради №01-36-430 від 24.12.2013 року. На підставі статті 9 Закону України «Про державну експертну землевпорядної документації» пройшов первинну державну експертизу землевпорядної документації та одержав позитивний висновок №66 від 03.03.14р., проведеної Головним управлінням Держземагентства у Херсонській області. Проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] розроблений, але погоджень уповноважених органів виконавчої влади, в тому числі департаменту містобудування та землекористування Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради, не отримав. Натомість до матеріалів справи додано копію висновку №01-36-134 від 21.03.13р. про відмову у погоджені даного проекту землеустрою з посиланням на невідповідність проекту статті 39 Земельного кодексу України та статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та копію висновку . Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розмішені на земельній діляниі. шо перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Релігійна громада набула право власності на частково зруйновану будівлю клубу, тому земельна ділянка під будівлею також має належати релігійній громаді. Згідно з пунктом «в» частини 2 статті 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності. Отже, розробка проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки релігійній громаді здійснювалась з урахуванням місця знаходження частково зруйнованої будівлі клубу, яка є власністю релігійної громади, та з додержанням вимог чинного законодавства України. Містобудівне обґрунтування відводу земельної ділянки під будівництво храму «Собор Архистратига Михаїла» розроблено в 2010 році та погоджено головним архітектором міста. Межі земельної ділянки, яка відводиться для постійного користування релігійною громадою, та призначена під будівництво храму, наведені в містобудівному обґрунтуванні та проекті землеустрою. В обох документах розмір земельної ділянки, який надається релігійній громаді, не перевищує 0,15 га. Доводи [PERSON] щодо самовільного збільшення земельної ділянки до 0,21 га шляхом розроблення проекту землеустрою та містобудівного обґрунтування, наданими документами не підтверджуються. У містобудівному обґрунтуванні міститься генеральний план майбутньої забудови храму, на якому з обох боків земельної ділянки, яка передається в користування релігійній громаді, зображені проїзні шляхи. На зображені чітко видно, що проїзди знаходяться за межами земельної ділянки релігійної громади, та в користування відповідачу не надаються. Проект землеустрою взагалі не містить документів з зображеннями проїзних шляхів, окрім копії вищезгаданого генерального плану з містобудівного обгрунтування. З урахуванням положень Земельного кодексу України, зміст терміну «самовільне зайняття земельних ділянок» розкрито у Законі України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Відповідно до абзацу 15 статті 1 цього Закону самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Таким чином, в основі самовільного зайняття земельних ділянок лежить порушення установленого порядку щодо передачі (надання) земельних ділянок з установленням меж та оформлення права на них. Обставини справи, документи, надані під час розгляду справи, не дають підтвердження самовільного зайняття з боку релігійної громади земельної ділянки, про яке зазначається позивачкою. Твердження про самовільне зайняття земельної ділянки або збільшення розміру ділянки, яка надається в постійне користування релігійній громаді, є безпідставним та недоведеним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed