Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці на праві власності належить житловий будинок № 146 по вул. Комунарів в м. Мелітополь. Як зазначає позивачка, відповідач по справі був прописаний в вищезазначеному будинку на правах члена сімї, як чоловік позивачки. З початку 2009 року відповідач виїхав з належного позивачці будинку, з належним йому майном. 31 січня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідач не проживає в будинку більше 6 років, позивачка просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 146 по вул. Комунарів в м. Мелітополь Запорізької області. Позивачка в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачів, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивачці на праві власності належить житловий будинок № 146 по вул. Комунарів в м. Мелітополь Запорізької області, що підтверджується договором дарування./а.с.10-11/ Згідно довідки голови квартального комітету від 15.05.2015 року [PERSON] не мешкає в будинку позивачці з 2009 року./а.с.6/ Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає за вищезазначеною адресою з початку 2009 року, тобто більше ніж 6 років. Те, що відповідач не живе у будинку, але залишається в ньому зареєстрованою, порушує право позивачки передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 146 по вул. Комунарів в м. Мелітополь Запорізької області.

Outcome: partial