Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому зазначила, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року, має сина [PERSON], батьком якого відповідач не записаний. У 2012 році на спільні кошти вони купили квартиру [ADDRESS]. На час оформлення купівлі-продажу вона із сином знаходилась в селі у її батьків. Відповідач оформив право власності на квартиру на своє ім'я . В квартирі вони спільно зробили ремонт. Але в травні 2013 року їхні відносини погіршились, відповідач вигнав її з дитиною з квартири, зняв їй квартиру [ADDRESS]. Вважаючи, що спірна квартира куплена на спільні кошти, позивачка просить визнати дану квартиру спільним майном її та відповідача, та визнати за нею право власності на ? частину квартири. В судовому засідання позивачка підтримана свої вимоги та пояснила, що в позовній заяві вона помилково записана, що квартира куплена в 2012 році. Познайомилась вона з відповідачем в 2006 році, вони спільно проживали по [ADDRESS] з її сестрою, потім вони зняли квартиру по [ADDRESS], в 2007 р. народився син. ЇЇ батьки їм допомагали грошима, харчами, дитячими речами. З 2009 по 2010р. вони проживали у її батьків в селі, де вирощували живність, щоб зібрати гроші на квартиру. На початку 2011 року вона проживала на «Песках». В квітні 2011 р, відповідач на спільні гроші купив спірну квартиру. В період оформлення договору купівлі-продажу вона знаходилась у батьків в селі. Вона вважала, що відповідач оформить квартиру на них двох, але він право власності зареєстрував не себе. Після покупки квартири вона проживала з відповідачем в спірній квартирі, комунальні послуга вона не платила, а платив відповідач. Але відповідач став гуляти, а потім зняв для неї та дитини квартиру по [ADDRESS] і перевіз їх туди. Вважає, що має право на половину спірної квартири, оскільки квартира куплена гроші її батьків, грошів від продажу продажу її золота та машини. Відповідач проти позову заперечує та пояснив, що дійсно від зустрічався з позивакою, вони спів мешкали с 2006 по 2010 рік. В 2006 році проживали спільно із сестрою позивачки. Потім позивачка його повідомила що вона вагітна, після чого вони орендували квартиру на [ADDRESS] в місті Запоріжжі і деякий час прожили в цієї квартирі. З 2010 році вони проживали у батьків позивачки в селі, але в нього стали пропадати гроші, і після того, як у нього з машини пропали 10000 гривень, він залишив позивачку и став проживати окремо у свої тітки. Він робив и збирав гроші на квартиру. Також його матір йому надавала гроші на покупку квартири, і в квітні 2011 року він купив спірну квартиру і робив ремонт зі своєю дівчиною [PERSON]. На початку 2012 р. позивачка попросила його пустити тимчасово пожити в його квартирі, він її пожалів і пустив. Вони з дитиною прожили деякий час, після чого він зняв для них квартиру на [ADDRESS], оскільки в нього була інша дівчина, з якою він зустрічався. Факт виклику швидкої допомоги дитині не заперечує. Матір позивачки постійно приходила і стукала у двері його квартири, при цьому кричала, а також вона постійно просила в нього гроші. Він не мав наміру одружитися з позивачкою, але допомагав їй та дитині з почуття обов'язку . Інколи його матір надсилала позивачці гроші для дитини. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, доводи адвокатів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка по спірній квартирі, бачила, що в квартиру поселився відповідач сам, ремонт він робив з дівчиною на ім'я [PERSON]. На початку 2012 р. деякий час вона бачила в квартирі позивачку з дитиною, але після цього в квартирі знов появилася [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що коли її сестра (позивачка) зійшлася з відповідачем, вони втрьох деякий час в 2006 році проживали спільно в квартирі на [ADDRESS]. Позивачка і відповідач жили однією сім'єю. Після того, як сталися скандали, вони орендували квартиру на [ADDRESS]. Її батьки їм допомагали і надавали гроші на квартиру. В період покупки квартири відповідач проживав в селі. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є її дочкою. Сторони з 2006 року проживали в найманих квартирах. Після народження дитини вони проживали у селі в її будинку, вирощували свиней для покупки квартири. Також її дочка продала машину для покупки квартири. Квартира куплена за спільні гроші, а також вона надавала їм гроші. Однією сім'єю вони проживали до 2013 року. Вони мали машину, але відповідачу треба було строчно продати машину, і вони поміняли на іншу машину. На день покупки квартири сторони проживали на «Песках» . Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач є її племінником. Він проживав у неї, а коли почав зустрічатися з позивачкою, він проживав в найманих квартирах з нею до 2010 року. Після розлучення з кінця 2010 року він знов проживав у неї в квартирі до літа 2011 року, без позивачки, оскільки він зустрічався з [PERSON]. Матір відповідача є її сестрою, і вона запропонувала їй купити в Запоріжжі квартиру і переїхати сюди, оскільки її син і дочка проживають в Запоріжжі. Для покупки квартири її сестра надавала гроші. Позивач ї розказував, що матір позивачки займала в нього гроші і не віддавала, і коли в нього пропали гроші, він залишив позивачку і перейшов до неї, а потім заселився у спірну квартиру. Також їй відповідач говорив, що він пускав позивачку деякий час пожити в його квартирі. Свідок [PERSON] пояснив, що його дочка [PERSON] проживала з відповідачем однією сім'єю. Жили в найманих квартирах. В 2010-2011 роках вони жили в їхньому будинку у селі. Вони вирощували живність, щоб зібрати гроші на квартиру. В 2012 році вони купили квартиру. На день покупки квартири вони проживали у них в селі. Оформляли куплю-продажу позивачка і відповідач разом, хоча він точно не пам'ятає. З пояснень свідків вбачається, що вони не всі узгоджуються з поясненнями сторін, а також ніхто із свідків не підтвердив, що саме на момент покупки квартири 14 квітня 2011 року сторони проживали однією сім'єю і спірна квартира куплена на спільні гроші сторін. На момент купівлі-продажу квартири [PERSON] і її син [PERSON] були зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 45 довідка). Відповідно цієї довідки [PERSON] також проживав у тому будинку однією сім'єю з [PERSON] в 2010-2011 роках , де вони вирощували свиней, курей, уток, бичків і збирали гроші на покупку квартири. Але в довідці не зазначені місяці проживання в селі [PERSON] , довідка носить загальний характер і не конкретна, і не може бути визнана належним доказом. Відповідно довідки Слободзейського філіалу ВАТ «Ексимбанк» (а.с.35) починаючи з травня 2007 року матір відповідача [PERSON] оформляла кредити і отримала доларі США: 2007 р. -700 дол., 2008 р. 1300 дол., 2010 р. 2000 дол., 2012р. 700 дол. Зазначений доказ суд вважає належним письмовим доказом і приймає його до уваги. Також відповідно довідки (а.с.36) 23.03.2011р. матір відповідача [PERSON] продала належний їй гараж шляхом переоформлення, вартість якого відповідно висновку (а.с.37) на той час знаходилася на рівні 5500 - 6500 доларів США. Зазначений доказ суд вважає належним письмовим доказом і приймає його до уваги. Відповідно до ст. 74 СК України, за якої заявлено позов, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК. Законодавець передбачив можливість набуття права спільної власності на майно осіб, які не перебувають у шлюбі, в разі коли вони проживають однією сім'єю, між ними склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Тобто позивачка повинна була довести не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-66 цс 13 від 18 березня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Той факт, що відповідач на день покупки квартири не проживав з позивачкою однією сім'єю зазначений в п. 6 Договору купівлі-продажу квартири, а саме: «покупець довів до відома продавців, а продавці прийняли до уваги, що він в зареєстрованому шлюбі не перебуває та однією сім'єю без укладення шлюбу ні з ким не проживає, грошові кошти, що втрачаються на купівлю квартири, не є спільною сумісною власністю» (а.с.50 - зв.) Відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка не дала суду доказів, що спірна квартира куплена на спільні кошти, що під час покупки квартири вона проживала з відповідачем однією сім'єю, що квартира куплена внаслідок спільної праці її та відповідача. Вимоги про встановлення факту проживання однією сією позивачка не заявляла.

Outcome: dismissed