Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його дитини [PERSON] ([INFO]), посилаючись на невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і ствердила, що дитина знаходиться на повному її утриманні, з якою разом проживає. Відповідач сином не цікавиться, в його вихованні та утриманні участі не приймає, ухиляється від сплати аліментів, на день народження не вітає. Повністю самоусунувся від виконання батьківських обовязків. Її син натепер не бажає спілкуватися з батьком, якого фактично не знає. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської областів судовому засіданні позов підтримала, висловилася про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача, який проживає окремо від дитини, участі в її вихованні не приймає, батьківських обовязків не виконує. Також зазначила, що відповідач попереджався про можливість позбавлення батьківських прав в разі незміни ставлення до виконання батьківських обовязків, однак останній, будучи повідомленим про засідання опікунської ради по вказаному питанню, на нього двічі не зявився. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не зявився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у заочному порядку. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. У справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17 лютого 2007 року, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] ([INFO]). Батьком [PERSON] є відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-ОК №078964. 27 липня 2010 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії 1-ОК №068792. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не приймає, від виховання та утримання сина самоусунувся. 17 вересня 2010 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно до досягненням дитиною повноліття. Однак від виконання вказаного рішення відповідач злісно ухилився у звязку з чим вироком Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Згідно довідки Відділу ДВС Вишгородського РУЮ в Київській області №3285 від 30 березня 2016 року в період з 03 серпня 2010 року по 30 березня 2016 року розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів складає 20\~671 грн. 84 коп. [PERSON] з народження проживає разом з матірю в Київській області, Вишгородському районі, с. Нові Петрівці, вул. 1-го Травня 56-а, що підтверджується довідкою форми №3 Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 04 квітня 2016 року. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, від виховання та утримання сина ухиляється. Згідно акту обстеження умов проживання та виховання в сімї від 19 січня 2015 року [PERSON] проживає в будинку разом з матірю. Дитина має окрему кімнату, в якій зроблено ремонт, забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку, шкільним приладдям, канцтоварами та одягом. Вихованням та утриманням дитини займається мати, батько дитини з нею не проживає, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Відповідно до довідки Новопетрівської [PERSON] ступенів № 1 від 12 січня 2015 року [PERSON] навчається у 1-Б класі. Згідно характеристик за місцем навчання [PERSON] з вересня 2014 року у навчається у вказаному навчальному закладі. Дитиною завжди опікувалася мати та дідусь з бабусею, яка займалися його вихованням. Батько дитини в школу жодного разу не приходив, навчанням дитини не цікавився. З 09 по 28 березня 2016 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ДЗ «Українському спеціалізованому диспансері радіаційного захисту населення Міністерства охорони здоровя України» з діагнозом функціональний розлад міліарного тракту, функціональні порушення підшлункової залози, динитаболічна пефронатія, стан після ЗЧМТ. Як пояснила в суді позивачка за час перебування дитини в лікарні відповідач жодного разу сина не навідував. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. При цьому передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. З пояснень позивачки та матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує покладених на нього законом обовязків щодо виховання та утримання дитини. Відповідач вихованням дитини та її матеріальним утриманням не займається, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання і підготовку до самостійного життя, оскільки з дитиною не зустрічається та не спілкується. Неповнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки, яка займається його виховання та матеріальним забезпеченням. В цьому звязку 02 квітня 2015 року виконавчий комітет Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської областіприйняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Крім того, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п . 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 17 вересня 2010 року рішенням цього ж суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Вказане рішення суду 28 вересня 2010 року набрало законної сили. Однак позивачка повторно звернувся до суду з позовом про той самий предмет і з тих самих підстав, тобто про стягнення аліментів з відповідача, а тому провадження в цій частині слід закрити. Разом з тим, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за аліментами в порядку ч. 3 ст. 194 СК України. Відтак, предявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial