Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою про визнання за нею права на земельну ділянку площею 2,6 в умовних кадастрових гектарах на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, згідно Сертифікату на право на приватної власності на землю серії ЛВ № 015097 від 30 липня 1996 року та земельну ділянку площею 1,2 в умовних кадастрових гектарах на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, згідно Сертифікату на право на приватної власності на землю серії ЛВ № 015096 від 30 липня 1996, у порядку спадкування за законом після смерті свого батька. Свої вимоги мотивує тим, що 25 листопада 1994 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на усе її майно, у тому числі і на земельну ділянку площею 2,6 в умовних кадастрових гектарах на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Після її смерті спадщину фактично прийняв її чоловік [PERSON], який постійно проживав разом із нею, відтак вступив у володіння та користування спадковим майном. 24 травня 1997 року помер [PERSON], після смерті якого також відкрилася спадщина на усе його майно, у тому числі і наземельну ділянку, яку він успадкував псіля смерті своєї дружини. Крім позивачки іншими спадкоємцями по закону після смерті її батька були її брати: [PERSON] та [PERSON], які спадщини фактично не прийняла, оскільки не вчинили жодних дій для цього. Відтак позивачка як єдина спадкоємиця після смерті батька звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовив у цьому з підстави відсутності у неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкові земельні ділянки. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Жидачівського району Львівської області надіслав до суду заяву, якою просить суд справу розглянути без його участі. Позовні вимоги не заперечує. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частина 1 статті 1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 015097 від 08 серпня 1996 року, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,60 в умовних кадастрових гектарах із земель, які на праві колективної власності належали ССП «24 Серпня», на підставі рішення голови Жидачівської РДА № 472 від 30 липня 1996 року. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 272658 від 26 листопада 1994 року, [PERSON] померла 25 листопада 1994 року у с. Бертишів Жидачівського району Львівської області. Згідно із вимогами ч.1\~ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. \~\~\~\~ За вимогами ст.ст.548,549 ЦК УРСР\~(1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що чоловік померлої [PERSON] постійно до дня смерті своєї дружини [PERSON] проживав разом із нею у с. Бертишів Жидачівського району Львівської області, фактично спадщину прийняв, вступивши у володіння та управління таким майном. Однак належним чином своїх спадкових прав не оформив. Згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 015096 від 08 серпня 1996 року, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,20 в умовних кадастрових гектарах із земель, які на праві колективної власності належали ССП «24 Серпня», на підставі рішення голови Жидачівської РДА № 472 від 30 липня 1996 року. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 085327 від 26 травня 1997 року, [PERSON] помер 24 травня 1997 року у с. Бертишів Жидачівського району Львівської області. Згідно із вимогами ч.1\~ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. \~\~\~\~ За вимогами ст.ст.548,549 ЦК УРСР\~(1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій Позивачка є такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON],як така, що постійно проживала разом із ним, фактично спадщину прийняла, а відтак вступила у володіння та управління спадковим майном, так як після смерті батьків продовжує користуватися спадковими земельними ділянками, їх обробляє. Постановою завідувача Жидачівської ДНК № 1040 від 12 грудня 2016 року, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у звязку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно зі ст. ст.\~81,\~126 ЗК України\~право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] селищна рада Жидачівського району Львівської області цілком визнала позов, про що представником відповідача подано суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, а отже за позивачем, як за спадкоємцем за законом, слід визнати право власності на спадкові земельні ділянки.

Outcome: approved