Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що відповідач відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 09.06.2006р. зобов'язаний був сплачувати аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини в розмірі, визначеному в частці від його доходу(заробітку). В послідуючому рішенням Ружинського районного суду від 23.04.2015р. було зобов'язано відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі, а виконавчий лист, виданий по попередньому рішенню було визнано таким, що не підлягає виконанню. Оскільки відповідач за вказаним рішенням суду від 09.06.2006р. аліменти сплачував несвоєчасно, тому виникла заборгованість, яку позивачка просить стягнути з відповідача на її користь в сумі 26108грн. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала з вищевикладених підстав. У судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає частково в розмірі боргу за 2012 -2014р.р. в сумі 24608грн. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 09.06.2006р. по справі №2-п-234/2006р.було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини- доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частки всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 02.05.2022р. 2 На виконання вказаного рішення Ружинським районним судом 09.06.2006р. було видано виконавчий лист та державним виконавцем відділу ДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області було відкрито виконавче провадження. Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України, п.3, 4 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику у передбачених законом випадках. Довідкою-розрахунком, виданою заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області від 20.08.2015р. за № 10487/7 , підтверджується, що за період з 18.03.2006р. по 27.05.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментам згідно виконавчого листа , виданого на підставі рішення Ружинського районного суду від 09.06.2006р. по справі №2-п-234-2006р., складає 51504 грн.57 коп. Таким чином, з вищенаведених норм вбачається, що заборгованість по аліментах визначається виключно державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення, і утворюється внаслідок неналежного виконання (невиконання) судового рішення про стягнення аліментів. Тобто наявність заборгованості не створює між стягувачем і боржником нових правовідносин, а повністю охоплюється правовідносинами по утриманню дитини, вирішеними рішенням суду про стягнення аліментів. Заборгованість підлягає стягненню у тому ж виконавчому провадженні, що і аліменти. Проте рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 23.04.2015р. було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини- доньки [PERSON], 02.05.2004р.нар., в розмірі 50 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 02.05.2022р., та було визнано таким, що втратив чинність виконавчий лист по справі №2-п-234/2006р. від 09.06.2006р. Пунктом 4 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню і в цьому випадку виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. . Частиною 1 вказаного Закону передбачено, що в разі закінчення виконавчого провадження повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. В зв'язку з викладеним, на виконання зазначеного рішення суду від 23.04.2015р. державним виконавцем відділу ДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області 27.05.2015р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та припинена чинність арешту майна боржника і скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду від 09.06.2006р. Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, проте, як вбачається з вищевикладеного, рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 09.06.2006р. відповідачем на даний час не виконано на суму 51504 грн.57 коп., яку він добровільно позивачці не сплачує. В той же час позивачка позбавлена можливості стягнути зазначені кошти з відповідача в примусовому порядку без винесення відповідного рішення суду. 3 З врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі, вказаному в позовній заяві, а саме в сумі 26108 грн. , оскільки відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог.

Outcome: approved