Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивує свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне майно. Позивачка є єдиною спадкоємицею померлого, успадкувала частину спадкового майна, а саме житловий будинок по [ADDRESS] . Однак, через відсутність правовстановлюючих документів позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку на якій розташований будинок та господарські споруди за вищевказаною адресою. Тому вона звернулася до суду та визнати за нею - [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 5910500000:01:025: 0302 та площею 0,0075 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5910500000:01:025:0303, що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивачки в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій ствердила позовні вимоги в повному обсязі, просить провести розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву в якій не заперечив проти задоволення вимог [PERSON] , просить провести розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні були встановлені факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6), який був зареєстрований та проживав один по [ADDRESS] , що стверджується довідкою Лебединської міської ради № 212 від 06.02.2018 (а.с. 25). [PERSON] 17 січня 2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю. В. та зареєстроване в реєстрі за № 111 (а.с. 12) на житловий будинок, загальною площею 71,4 кв. м, житловою - 44,9 кв. м, та надвірні споруди, що розташовані по [ADDRESS] , що належали померлому [INFO] батькові - [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.07.2019 (а.с. 23) встановлено, що [PERSON] , через відсутність правовстановлюючих документів відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5910500000:01:025:0302, та земельну ділянку, площею 0,0075 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5910500000:01:025:0303, які розташовані по [ADDRESS] , що належали померлому [PERSON] Довідкою про правовий статус земельної ділянки від 08.07.2019 року № 104 (а.с. 24) стверджується факт того, що [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 106909 (а.с. 10) виданого на підставі рішення ХХVІ сесії 4-го скликання Лебединської міської ради від 17.12.2004 року (а.с.11) та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 106908 (а.с. 9) виданого на підставі рішення ХХVІ сесії 4-го скликання Лебединської міської ради від 17.12.2004 року (а.с. 11) належали вищезазначені земельні ділянки. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто, до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належать спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З копії спадкової справи (а.с. 38-45) встановлено, що після смерті [PERSON] померлого [INFO] заведена спадкова справа № 25/2018 від 08.02.2018 року та видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.01.2019 року за реєстровим № 111 (а.с. 41) та свідоцтво право на спадщину за законом від 01.03.2019 за реєстровим № 444 (а.с. 42). Відповідно до роз`яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», - відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. З системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки, в ході судового розгляду достовірно встановлено неможливість позивача реалізувати свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку, то суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивача та вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved