Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з відповідача мінімальний розмір аліментів на одну дитину, що не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або третина від усього доходу щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем по справі з 29.06.2013 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої атмосфери, що спричиняє їй душевні страждання. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, що може в майбутньому впливати на психічний стан їх дитини. На даний час ведення між ними спільного господарства та спільне проживання остаточно припинено. На протязі всього часу, що вони проживають окремо, відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати їх сімю, вона не отримує від нього жодної матеріальної допомоги на потреби їх дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, просила їх задовольнити. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів уточнила, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу). Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 2013 року, що вбачається з копії Свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 080349 від 29.06.2013 року (актовий запис № 273). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КГ № 168409. З пояснень сторін вбачається, що шлюбні стосунки між ними припинені остаточно, їх шлюб носить формальний характер, вони мешкають окремо та спільного господарства не ведуть. У зв»язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та їх неповнолітньої дитини, у звязку із чим шлюб між сторонами має бути розірваний. Згідно пояснень сторін неповнолітній [PERSON] проживає разом з матірю за адресою: м. Херсон, вул. Войкова, 124, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника та отримувача аліментів, згоду відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу).

Outcome: approved