Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з\~ позовною заявою, в якій просила надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON], 17 березня 2009 року, з адреси: Київська область, м. Васильків, вул. Лесі Українки, буд. 44 та здійснити його реєстрацію за зареєстрованим її місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS], без згоди батька дитини [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 21). Відповідач, будучи належно повідомлений про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення слухання справи, розгляд за його відсутності не надіслав. Крім того, відповідача було викликано в судове засідання оголошенням в газету «Час Київщини» №46 (289) від 24 листопада 2017 року з повідомленням його про час, дату та місце слухання справи в суді (а.с. 22-25). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують щодо їх задоволення (а.с.16). У звязку з зазначеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до\~\~\~ задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-СII), зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п.3.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України №1077 від 22.11.2012 року, у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до свідоцтва про народження серiї 1-БК № 163827 вiд 23 квітня 2009 року батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно договору купівлі-продажу від 11 листопада 2016 року, [PERSON] єкупила квартиру під №59, що знаходиться в селі Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, по вул.. Волошкова в будинку під №30, вказана квартира однокімнатна, житловою площею 19,9 кв. м., загальною площею 43,2и кв. м. (а.с.9). З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.09.2010 року вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Лесі Українки, 44 (а.с.11). Відповідно до будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO], вперше зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що малолітня дитина [PERSON] постійно проживає з позивачкою, а [PERSON] необґрунтовано не надає згоду на реєстрацію їхньої дитини за місцем реєстраціїпозивачки, оскiльки жодних вагомих аргументів, якi б пояснювали та обґрунтовували його вiдмову, судом не встановлено, в той же час така позицiя Вiдповiдача шкодить iнтересам дитини i не сприяє її всебiчному, гармонiйному духовному, моральному розвитку та оздоровленню, тому, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved