overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], обґрунтовуючи тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] яка складається із двох житлових кімнат, загальною площею 49,50 кв.м., яку вона заповіла саме їй. У встановлений законом шестимісячний термін вона не оформила спадок через те, що вважала, що вона прийняла спадщину, оскільки є заповіт та їй необов'язково подавати документи. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Від представника відповідача також надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності та прийняти рішення суду згідно з матеріалами, які є в справі. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких умов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1993 року та копією технічного паспорту на квартиру ( а.с.8,11-12). За життя, 20 березня 2009 року, [PERSON] склала заповіт на все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати їй на день її смерті, і на що вона згідно із законом буде мати право та заповіла позивачки - [PERSON] (а.с.10). У встановлений законом шестимісячний термін з дня смерті [PERSON], позивачка не заявила про прийняття спадщини, оскільки помилково вважала, що якщо є заповіт,то їй непотрібно подавати заяву. Однак коли вона звернулася до нотаріальної контори, щоб оформити спадщину, виявилось, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки не подала заяву про прийняття спадщини у 6 місячний строк після смерті спадкодавця. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] спадкова справа не заводилась, що підтверджується довідкою Мелітопольської державної нотаріальної контори № 2664/02-14 від 20 жовтня 2015 року, отриманої на запит суду. Таким чином наявні у справі докази вказують на те, що позивачка, не будучи юридично обізнаною та помиляючись щодо правових наслідків отримання заповіту, пропустила передбачений законодавством строк на прийняття спадщини після смерті своєї бабусі, [PERSON], що суд визнає поважною причиною пропуску строку, а тому вважає можливим надати позивачці додатковий строк, необхідний для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з належної її квартири згідно договору купівлі-продажу № 501 від 26.02.1999 року що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталися, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу № 501 від 26.02.1999 року, знаходиться у її власності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в зазначеної квартирі не мешкають, особистих речей в не має. Крім того, позивач оплачує їх частину комунальних послуг, що відчувається на її бюджеті. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як гарантовано статтею 41 Конституції України та передбачено ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідачі та його сем,я у добровольному порядку не хоче залишати житлове приміщення в квартирі [ADDRESS], що порушує право власності позивача на житлове приміщення та є суттєвою перешкодою у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належним її майном, а тому є підстави для задоволення цього позову та виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] із зазначеного жилого приміщення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суд у з позовом, в якому просить виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] з належного її згідно технічного паспорту та договору дарування на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталися, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] згідно технічного паспорту та договору дарування, знаходиться у її власності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в зазначеному будинку не мешкають, особистих речей у будинку не має. Крім того, позивач оплачує їх частину комунальних послуг, що відчувається на її бюджеті. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як гарантовано статтею 41 Конституції України та передбачено ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач та його сем,я у добровольному порядку не хоче залишати житлове приміщення в будинку [ADDRESS], що порушує право власності позивача на житлове приміщення та є суттєвою перешкодою у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належним її майном, а тому є підстави для задоволення цього позову та виселення відповідачів [PERSON], [PERSON] із зазначеного жилого приміщення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з належного її згідно технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у її власності за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила свої вимоги відносно онуки [PERSON] залишити без розгляду, а відносно сина та доньки задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про дату та час судового розгляду справи, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталися, тому суд, за згодою позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа: Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити частково: [PERSON] та [PERSON] визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а відносно неповнолітньої [PERSON] залишити без розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] згідно технічного паспорту, знаходиться у її власності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в зазначеної квартирі не мешкають, особистих речей в квартирі не має. Крім того, позивач оплачує їх частину комунальних послуг, що відчувається на її бюджеті. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як гарантовано статтею 41 Конституції України та передбачено ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач та його сем,я у добровольному порядку не хоче залишати житлове приміщення в будинку [ADDRESS], що порушує право власності позивача на житлове приміщення та є суттєвою перешкодою у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належним її майном, а тому є підстави для задоволення цього позову та виселення відповідача [PERSON] та [PERSON] із зазначеного жилого приміщення. В решті задоволення позову відносно неповнолітньої онуки [PERSON] залишити без розгляду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Мелітополя, прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на 3/14 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після померлого [PERSON], [INFO]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та що підтримує заявлені вимоги /а.с. 23/. Відповідач у судове засідання не з′?явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та що не заперечує проти задоволення позовних вимог /а.с. 20/. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на наступних підставах. Як вбачається з позову позивачка народилася [INFO]. Батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с. 5/. 15.03.2002 року позивачка одружилась та змінила прізвище на «Веклич», що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с. 6/ 07 січня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 7/, після смерті якого відкрилась спадщина на 3/14 частки житлового будинку по [ADDRESS], які належали померлому на підставі рішення народного суду від 19.09.1979 року № 2-1859/79 /а.с. 35/, що також підтверджується листом КП «ММБТІ» /а.с. 8/ та технічним паспортом /а.с. 28-31/ Померлий [PERSON] є дідусем позивачки, про що свідчить копія свідоцтва про народження її батька /а.с. 5/ [PERSON] зареєстрована та мешкає у будинку за адресою: [ADDRESS], з народження і по теперішній час, про що свідчить довідка від 03.04.2014 року/а.с. 10/. Згідно відповіді Мелітопольської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], який помер [INFO] спадкова справа не заводилась./а.с. 20/ Згідно вимог ч. 1 ст. 549 ЦК України (у редакції 1964 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, коли він фактично вступив до управління або користування спадкоємним майном Таким чином, позивачкою було надано достатньо доказів, які підтверджують її вимоги, тому суд вважає необхідним встановити факт, що позивачка, прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки вона вступила до управління майном, у неї були ключі від житла, документи на будинок, та визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом на 3/14 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів та стягувати з Безп»ятчук\~[PERSON]\~ в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON]»ятчук [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300 гривень щомісячно і\~ до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що згідно виконавчого листа № 2-1532/11 від 30.08.2011 року, виданного на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду, призначено стягувати з \~ відповідача аліменти в її користь на утримання сина [PERSON]»ятчук [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 10 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, на сьогоднішній час вказана грошова сума не дає можливості у повному обсязі забезпечувати потреби сина у Зв»язку з постійним зростанням цін на одяг та взуття, продукти харчування, медичні препарати. Окрім цього, дитина відвідує шкільний заклад, а також Дрогобицьку музичну школу , у зв»язку з чим потребує додаткових коштів на навчання. За таких обставин, 400 гривень в місяць є недостатньо для нормального повноцінного розвитку дитини. Діючим законодавством, а саме ст. 180 СК України передбачено солідарний обов»язок батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, який відповідач хоч і виконує, але в мізерному розмірі, абсолютно недостатньому витрат на дитину.\~ Крім цього, відповідач є фізичною особою - підприємцем , у нього відсутня постійна стала заробітна плата, а тому його дохід є мінливим та не регулярним. Відтак, посилаючись на ст.192 СК України, вважає за необхідне\~ в судовому порядку звернутись до відповідача з вимогою про збільшення розміру аліментів на утримання сина, оскільки\~ в добровільному порядку не погодиться на вказані вище витрати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з»явився, однак надіслав клопотання в якому підтримує позовні вимоги просить їх задоволити у повному обсязі та просить судове засідання провести у його відсутності та відсутності його довірительки. Відповідач [PERSON]»ятчук\~ [PERSON]\~у судове засідання не зявився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча був своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, який встановлений рішенням Таращанського районного суду Київської області від 10.12.2014 року в справі №379/2407/14 та стягувати щомісячно із відповідача, аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до діючого законодавства мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому, просить змінити даний розмір. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 10.12.2014 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивачки про зміну розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому, з вказаних підстав мінімальний розмір аліментів підлягає зміні. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає. що позовні вимоги підлягають задоволенню. Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

\~Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, який встановлений рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18.10.2010 року в справі № 2-4152/2010 та стягувати щомісячно із відповідача, аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. У звязку із наведеним, з урахуванням вимог ч.1 ст.206 ЦПК та ч.6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно яких за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

\~Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, який встановлений рішенням Таращанського районного суду Київської області від 25.05.2016 року в справі №379/539/16 та стягувати щомісячно із відповідача, аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до діючого законодавства мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому, просить змінити даний розмір. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не зявився, оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 25.05.2016 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON]Г аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19.05.2016 . Відповідно до\~ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2\~ст.182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд при розгляді вимог позивачки про зміну розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями\~Сімейного кодексу України\~мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому, з вказаних підстав мінімальний розмір аліментів підлягає зміні. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає. що позовні вимоги підлягають задоволенню. Пунктом 23\~постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved