Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області суду з позовною заявою до Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що помер [INFO], на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Котовського розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії Д П №0138276 виданого 10 червня 1997 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією та зареєстрованого 10 червня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. Представник Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, відповідно до листа за вих. №228/2-11 від 02 липня 2014 року голова Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Тарасова О. просить суд розглядати справу за відсутності представника сільської ради та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який доводиться [PERSON], рідним дядьком. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Котовського розміром 4,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії Д П №0138276 виданого 10 червня 1997 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією та зареєстрованого 10 червня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] Окрім позивачки інших спадкоємців не має. Спадкодавець [PERSON] за життя заповіту від свого імені не вчинював, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 15.10.2012 року №1245. Спадкоємець [PERSON] за життя не здійснив оформлення на своє ім'я державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку та не зареєстрував право власності на неї. Так, згідно статті 548 Цивільного кодексу Української PCP (був чинним на час відкриття спадщини) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не впускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина зазнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, доказом прийняття позивачко спадщини є той факт, що зі своїм рідним дядьком вони проживали спільно, позивачка здійснювала з ним догляд до дня його смерті та за свій рахунок понесла витрати на поховання, що підтверджується наданими суду доказами. Згідно довідки, виданої виконкомом Волоської сільської ради Дніпропетровського району дніпропетровської області 15,10.2012 року №1248, позивачка фактично вступила в управління спадковим майном померлого і прийняла його майно на зберігання. Згідно статті 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, при зверненні до нотаріальної контори із заявою про вступ до спадщини та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці нотаріус усно відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які свідчать про належність права на земельну ділянку померлому. Згідно з 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так як згідно ст. 69 Закону України «Про нотаріат» державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє склад спадкового майна. Згідно п. 216 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину, на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна, спадкодавцеві. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved