Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього законом, а саме не піклується про стан здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує дітей. Діти мешкають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Крім того позивачка просить стягнути із відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частина від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину (відповідного віку), щомісячно з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття донькою [PERSON] , тобто до [INFO] , далі стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину (відповідного віку), щомісячно до [INFO] . Крім того, позивачка простить стягнути із відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . 10.12.2019 р. до суду надійшла заява позивачки про зменшення позовних вимог, а саме позивачка просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Позивачка у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутності, зменшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не направив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба по справам дітей Ренійської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, направив до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія свідоцтва про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; рішення Ренійського районного суду Одеської області від 22.06.2018 р. про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтво про зміну прізвища з « [PERSON] » та « [PERSON] » від 27.09.2018 р.; довідка КНП «Ренійський ЦПМСД» від 25.03.2019 р.; висновок РРЦСССДМ від 12.04.2019 р.; висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 24.06.2020 р. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] батьком [PERSON] та [PERSON] вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 22.06.2018 р. на підставі рішення суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, 27.09.2018 р. позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на дошлюбне - « [PERSON] ». Діти мешкають разом із позивачкою, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. В березні 2016 р. [PERSON] покинув житловий будинок по [ADDRESS] та поїхав на заробітки, і з того часу місце знаходження відповідача не відоме. Відповідач покинув сім`ю, не приймає участі у вихованні дітей, не спілкується та не цікавиться станом їх здоров`я та успіхами у навчанні, матеріально дітей не забезпечує. Усі обов`язки щодо утримання, лікування та виховання дітей позивачка несе самостійно. Таким чином, діти знаходяться на повному утриманні позивачки, їх забезпечено всіма необхідними речами, створенні гідні умови для розвитку. Діти відвідують ДЗ «Чомучка», згідно висновку РРЦСССДМ мати створила всі умови для повноцінного розвитку дітей, в сім`ї довірливі стосунки. Відповідно до довідки КНП «Ренійський ЦПМСД» від 25.03.2019 р. діти перебувають на обліку Ренійський ЦПМСД, щеплені згідно календаря профілактичних щеплень, у медичний заклад з дітьми приходить тільки мати. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Ст. 6 Декларації прав дитини проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Конвенцією про права дитини, що ратифікована Постановою ВРУ N 789-Х11 ( 789-12) від 27.02.91 р. та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них, дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки що до своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного із них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року з послідуючими змінами від 19.12.2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Я було встановлено, відповідач по справі є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. У 2016 р. батько покинув дітей, поїхавши на заробітки і з того часу його місце проживання невідоме. У 2018 р. шлюб між сторонами було розірвано, позивачка змінила прізвище не дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач з 2016 р. не приймає участі у вихованні дітей, не спілкується та не цікавиться станом їх здоров`я та успіхами у навчанні, хоча не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дітей. До служби у справах дітей Саратської РДА (за місцем своєї реєстрації) з вирішення сімейних або будь - яких інших питань стосовно своїх дітей, не звертався. Матеріально дітей не забезпечує, не цікавиться здоров`ям дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки, їм створенні гідні умови для розвитку, їх забезпечено всіма необхідними речами, стан здоров`я дітей задовільний, вони проходять усі необхідні амбулаторні огляди та вчасно їм проводять профілактичні щеплення. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору, таким чином, орган опіки та піклування Ренійської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками носить свідомий характер, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Ренійської РДА, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , буде відповідати інтересам дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Правова норма ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому обов`язок батьків дитини по утриманню дитини є спільним. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитини, оскільки, згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.11.2019 р. до досягнення повноліття донькою [PERSON] , тобто до [INFO] , далі на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON] , тобто до [INFO] . Таким чином, оскільки відповідачем у добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісних дітей не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси малолітніх, задовольняє позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дітей в повному обсязі. Крім того, позивачка просить стягнути аліменти на своє утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] .. Відповідно до ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як було встановлено судом після розірвання шлюбу між сторонами, діти залишились проживати разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні, однак доказів того, що відповідач має змогу надати позивачці матеріальну допомогу, позивачкою не надано, у зв`язку з чим у задоволені вимог про стягнення аліментів на її утримання, необхідно відмовити. Відповідно до вимогст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів та 768,40 грн. на користь позивачки за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial