Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача, у якому просить, з урахуванням заяви від 26.12.2018 р., стягнути з останнього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки доходу останнього. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 23.07.2009 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. З кінця травня 2018 р. вони з відповідачем разом однією сімєю не проживають, та з цього часу останній коштів на утримання дитини не надає, син повністю знаходиться на її утриманні. У звязку з цим просить суд позов задовольнити та ухвалити рішення про примусове стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина. 21.01.2019 р. у судове засідання сторони не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка вказала, що підтримує позовні вимоги, а відповідач зазначив, що визнає позов. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2009 р. Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ №582367 від 17.07.2018 р. Зі змісту позовної заяви випливає, що тягар матеріального утримання дитини лежить на позивачці, відповідач відповідних коштів для цього добровільно не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, беручи до уваги згоду сторін на виплату аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, відтак позов підлягає задоволенню. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. від якого була звільнена позивачка при подачі позову.

Outcome: approved