Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.09.2001 є власником житлового будинку № 5 по провулку Болотнікова в м. Путивль Сумської області. У зазначеному будинку, окрім інших осіб, зареєстрований і відповідач, який з 2014 року і по теперішній час у вказаному житлі не проживає без поважних причин, тобто в силу ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~є таким, що втратив право користування цим житлом. Посилаючись на ці обставини, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. Також позивачкою та її представником надано на адресу суду письмову заяву, в якій вони просили справу розглянути за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи в силу ч.ч. 7, 8\~ст. 128 ЦПК України\~повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та своїм правом на подачу відзиву на позов не скористалася. З'ясувавши обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.09.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 2599, позивачка є власником житлового будинку, який розташований по провулку Болотнікова, 5, у м. Путивль Сумської області (а.с. 6-7). В силу ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб. Довідкою Путивльської міської ради від 12.06.2018 № 3948 та копією будинкової книги підтверджено те, що у вказаному будинку зареєстрований, окрім інших осіб, колишній член сімї власника будинку - [PERSON] [PERSON], відповідач у справі (а.с. 8-11, 12). Як вбачається з комісійного акта від 05.04.2018, засвідченого мокрою печаткою виконкому Путивльської міської ради, у зазначеному будинку з 2014 року і по теперішній час відповідач не проживає (а.с. 12). Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.\~71,72,\~116,\~156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). Статтею 55 Конституції України\~передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки як колишній член сімї власника будинку відповідач понад один рік у згаданому будинку не проживає, докази поважності причин його відсутності у справі відсутні, тому його слід визнати таким, що втратив право користування цим житлом. У звязку з повним задоволенням позову, на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved