Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне майно до складу якого входить зокрема житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка під ним, що розташовані по [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємцем майна померлого за законом. Коли звернулася до нотаріуса по питанню оформлення спадкового майна, виявилося, що відсутня законна реєстрація на добудову, тому вона отримала відмову. Позивачка просить суд встановити факт належності померлому [PERSON] розміщених по [ADDRESS] будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та визнати за нею право власності в порядку спадкування на вказане майно. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити та провести розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив провести розгляд справи у його відсутності, ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 12 січня 2018р. [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, посвідченого приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 92 (а.с. 7-8) були придбані житловий будинок з надвірними спорудами (житловий будинок - дерево під літ.«А», тамбур - дошки під літ.«а», веранда - обапол під літ.«а1», житловою площею 32,3м2, загальною площею 52,2м2, погріб з шийкою - цегляний під літ.«п/г», сарай - дерево під літ.«Б», ворота під №1, огорожа під №2) по [ADDRESS] , що розташованвна земельній ділянці з кадастровий номером 59 105 0000:01:014:0051. [INFO] [PERSON] помер, про що Лебединським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 9). Факт того що померлий [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] [INFO] стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16 серпня 1989р. (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої право на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку під ними, що розташовані по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] шляхом подачі до приватного нотаріуса Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдилова Ю.В. в порядку та в строки, встановлені ст.ст.1269, 1270 Цивільного кодексу України заяви про прийняття спадщини за законом . Згідно ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку під ними, що розташовані по [ADDRESS] (а.с. 10-12) відповідно якого на земельній ділянці розташовані: житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою 1949 р. побудови під літ.«А» загальною площею 71,5м2, житловою площею 30,6м2, до складу якого входить: коридор площею 4,6м2, ванна площею 4,4м2, коридор площею 4,7м2, кладова площею 2,2м2, коридор площею 3,7м2, житлова площею 20,1м2, житлова площею 10,5м2, коридор площею 0,9м2, кухня площею 20,4м2, веранда цегляна під літ.«а»; прибудова цегляна під літ.«А1»; погріб цегляний під літ.«п/г»; сарай дерев`яний під літ.«Б»; огорожа цегла, метал під літ.«№1-2». 24 березня 2021р. приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. позивачці були видан свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 14-15, 16-17) у відповідності з якими вона успадкувала після смерті [PERSON] , який помер [INFO]. 2 земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] : площею 0,1000га кадастровий номер 59 105 00000:01:014:0051, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,0075га кадастровий номер 59 105 00000:01:014:0491, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. В той же час нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] позивачці було відмовлено, надана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 березня 2021р. (а.с. 18) у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчував право Спадкодавця, а саме - відсутня законна реєстрація на добудовану [PERSON] , без дозвольних документів, прибудову літ. «А1», та перебудовану веранду літ. «а», які були збудовані ним самочинно, будь - яких дозволів він не отримував, що підтверджується довідкою, виданою «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» від 29.01.2021 року №31 (а.с. 13). Згідно глави 10 п. 4.15, п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/3 від 22 лютого 2012р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за №282/20595, та ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві належним чином оформлених. Згідно ст.182 Цивільного кодексу України виникнення, перехід права власності підлягає державній реєстрації відповідними органами. Право власності на нерухоме майно у відповідних органах, мають право зареєструвати тільки власники даного майна, а згідно ст. 25 пункту 4 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент його смерті. Ст.49 Закону України «Про нотаріат» зазначає, що нотаріус не вчиняє нотаріальних дій, які суперечать чинному законодавству України та не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної Згідно ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст.317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу (ст.318 Цивільного кодексу України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 Цивільного кодексу України). Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно ст.325 Цивільного кодексу України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст.331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Ст.ст.293, 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачена можливість встановлення юридичного факту, що має значення, в судовому порядку. Так, ст.315 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, факт належності за життя [PERSON] будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, в т.ч. прибудови цегляної під літ. «А1» та здійснення ним перебудови веранду цегляної під літ.«а» підтверджується тим, що на момент придбання ним такого житлового будинку з надвірними спорудами 12 січня 2018р. прибудови цегляної під літ. «А1» взагалі не було, а веранда цегляна під літ.«а» була інших розмірів та конфігурації. З моменту набуття ним права власності на такий житловий будинок з надвірними спорудами з 12 січня 2018р. і до самої смерті [PERSON] був єдиним його власником. Після його смерті ніхто ніяких будівельних робіт в даному домогосподарстві не проводив. В технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами зазначено рік побудови прибудови цегляної під літ. «А1» та веранди цегляної під літ.«а» - 2020 рік. Ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України). Ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України). Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Ст.1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадщину прийнялайого донька - [PERSON] шляхом подачі до приватного нотаріуса Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдилова Ю.В. відповідної заяви про прийняття спадщини. Отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. За життя заповіт [PERSON] не складав. Вказане стверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру (а.с. 34-48) Враховуючи викладене суді дійшов до висновку, що права позивача порушені, спосіб захисту прав не суперечить загальним засадам цивільного судочинства та підлягають захисту у судовому порядку, шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved