Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] з позовом до відповідача, в особі ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю її чоловіка та батька неповнолітнього [PERSON], загиблого 14.11.2014 року внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується складеними актами форми Н-5 та Н-1. Просила стягнути на свою користь в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина спричинену гибеллю [PERSON] моральну шкоду в розмірі по 250 тисяч гривень кожному. У судове засідання позивачка не звилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні 20.05.2016 року позов не визнала, пояснила, що нещасний випадок з [PERSON], гірничим майстром підземним ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» стався при виконанні останнім трудових обовязків 14.11.2014 року внаслідок прямого влучення снаряду у дах будівлі центральної вакуум насосної станції №1, в результаті чого стався вибух і займання, що призвело до руйнування будівлі, а не у шахті, як зазначає позивач. Актами форми Н-5 та Н-1 встановлено, що основною причиною нещасного випадку є тимчасове перебування у зоні бойових дій, пошкодження з цієї причини будівель і споруд в тому числі в результаті артилерійського обстрілу 14.11.2014 року об'єктів ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» і саме держава в даному випадку повинна відповідати за спричинену моральну шкоду, оскільки не встановлено особу, яка вчинила злочин. Дії або бездіяльності осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, причинного зв'язку між неповномірною поведінкою та спричиненням моральної шкоди, а також вини відповідача комісією не встановлено. Також зазначила, що спричинення моральної шкоди позивачці та її сину не підтверджується доказами, не зрозуміло з чого виходить позивач при визначенні розміру моральної шкоди. Просила в позові відмовити. Надала письмові заперечення на позов. В подальшому в судові засідання не з'явилася з невідомих суду причин, будучи повідомленою про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. В частинах 1,3 ст.13 ЗУ Про охорону праці зазначено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. З копії трудової книжки вбачається, що [PERSON], [INFO], з 13.08.2002 року працював на ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» гірничим майстром підземних робіт з повним робочим днем під землею. 14.11.2014 року робота припинена у зв'язку зі смертю. Актом форми Н-5 від 28.11.2014 року про проведення розслідування (спеціального розслідування) групового нещасного випадку (аварії), що сталася 14.11.2014 року, встановлено, що 14.11.2014 року о 12-10 годині на центральному промисловому майданчику на даху будівлі центральної вакуум насосної станції №1 (ВНС №1) стався вибух і займання внаслідок прямого влучення снаряду у дах ВНС №1, що призвело до миттєвого руйнування будівлі. В той час на даху ВНС №1 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконували роботи з прибирання сміття за допомогою стислого повітря з раніше закладених дір, які утворилися внаслідок артобстрілів. Ударною хвилею від розриву снаряду [PERSON]В, скинуло з даху на землю, [PERSON] та [PERSON] відкинуло на вцілілу ділянку даху будівлі ВНС №1. О 13-30 годині після проведення протишокової терапії лікар [PERSON] констатував смерть [PERSON] Причина смерті: травматичний шок, субдуральний (80 мм), субарахноїдальний крововилив головного мозку, переломи ребер I-VIII зліва, VI-VIII ребер справа, перелом лівого стегна, розрив легенів, внутрішньо-грудна кровотеча (3л), сукупна травма тіла. Причини настання групового нещасного випадку (аварії): незадовільний технічний стан виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території внаслідок пошкодження будівель і споруд, в тому числі і покрівлі блоку приміщень різного призначення в результаті неодноразових артилерійських обстрілів під час проведення антитерористичної операції (АТО). Організаційні причини відсутні, інші причини (тимчасове перебування в зоні бойових дій, не виконуючи роботи війкового характеру). Висновками комісії встановлено, що груповий нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом, береться на облік ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» і складається акт за формою Н-1 на кожного потерпілого. Актом №29 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, складеним на [PERSON] (форми Н-1) від 28.11.2014 року встановлено, що 14.11.2014 року о 12-10 годині на ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» стався груповий нещасний випадок на даху будівлі центральної вакуум насосної станції №1 (ВНС №1) в результаті якого настала смерть гірничого майстра підземного [PERSON], [INFO]. Причини настання нещасного випадку: психофізіологічні основна: інші причини (тимчасове перебування в зоні бойових дій, не виконуючи роботи військового характеру), супутні технічні: незадовільний стан виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території, організаційні причини відсутні. Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, або орган, який проводить розслідування комісією не встановлені. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що нещадний випадок від 14.11.2014 року, що спричинив загибель працівника ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» гірничого майстра підземного [PERSON] пов'язаний з виробництвом, крім того, підписання актів форми Н-5 та Н-1 всіма членами комісії зі спеціального розслідування, в тому числі директором ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ», також, на думку суду, свідчить, про визнання відповідачем цього факту. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, членам його сімї регулюються статтями 1167, 1168 ЦК України. Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до вимог ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Судом встановлено, що позивачка є дружиною [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом РАЦС Кіровського МУЮ від 20.07.2007 року, актовий запис №112. Неповнолітній [PERSON], в інтересах якого звертається позивачка, є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС Кіровського МУЮ від 31.07.2008 року, актовий запис №157. Таким чином, сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що саме з вини відповідача по справі стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого настала смерть [PERSON], оскільки це підтверджується актами форми Н-5 та Н-1 де зазначено, що однією з причин настання нещасного випадку є незадовільний стан виробничих обєктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, території, на яких [PERSON] в день настання нещасного випадку виконував трудові обовязки, а тому саме відповідач повинен відповідати за спричинені моральні страждання [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON], повязані зі смертю на виробництві чоловіка та батька. При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача на відсутність в діях відповідача вини в настанні нещасного випадку на виробництві, а також що держава, а не ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» є належним відповідачем по справі, оскільки забезпечення безпечних умов праці, гарантованих Конституцією України та Законами України, покладаються на власника, який і несе відповідальність за їх порушення, а посилання представника відповідача на перебування підприємства на час настання нещасного випадку на окупованій території не звільняє власника від обовязку забезпечити працівникам безпечні умови праці. В позовній заяві позивачка зазначає, що смерть чоловіка [PERSON], який трагічно загинув на виробництві, заподіяла їй та дитині моральні страждання, вона та син продовжують переносити душевний біль, пропала можливість вести повноцінне сімейне життя, порушені плани на подальше життя, дитина залишилася без батьківського піклування, підтримки на все подальше життя. Вона змушена постійно докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя та життя сина. На думку суду, загибель близької людини не може не турбувати позивачку та її неповнолітнього сина, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним та доведеним і не потребує доказування іншими засобами доказування. А тому, суд вважає що позивачка та її неповнолітній син зазнали моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на їх користь, як з винної особи. Виходячи з роз'яснень, що містяться у пункті 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує порушення нормальних життєвих зв'язків позивачки та її неповнолітнього сина, неможливість ведення попереднього способу життя, глибину страждань. Разом з тим, вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди в розмірі по 250 тисяч гривень на її користь в її інтересах та в інтересах сина, суд визнає дещо завищеними з урахуванням наступного. Позивачка 19.11.2014 року зверталася з заявами до Гуманітарного штабу «ПОМОЖЕМ» та до директора ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» з проханням надати матеріальну допомогу в сумі 100 000 гривень у звязку з загибеллю чоловіка [PERSON] під час виконання трудових обовязків на шахті в умовах проведення АТО. Згідно платіжного доручення №321306 від 28.11.2014 року відповідач ПАТ «[PERSON] КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» перерахувало [PERSON] нецільову благонадійну допомогу в розмірі 166 487,20 гривень, чим, на думку суду, значно зменшило моральні страждання позивачки та дитини. З врахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки в її інтересах та в інтересах неповнолітнього сина необхідно стягнути моральну шкоду, спричинену загибеллю чоловіка та батька [PERSON] в сумі 40\~000 гривень і 60\~000 гривень відповідно, в решті позову відмовити. Суд вважає, що також не підлягають задоволенню вимоги позивачів про звернення рішення до негайного виконання, тому що на заявлені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди\~\~негайне виконання судових рішень, відповідно до\~ст.367 ЦПК України\~не поширюється. Вирішуючи питання про судові витрати, на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави 1102,40 гривні, тобто по 551,20 гривні за кожну вимогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial