Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Оскільки спільне життя між нею та відповідачем не склалося, вона також звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Згідно чинного законодавства обовязок утримання дітей лежить на обох батьках, вказаних у свідоцтві про народження дитини. Між нею та відповідачем була усна домовленість про те, що він буде приймати участь в утримані дитини в грошовій або натуральній формі. Проте на сьогоднішній день [PERSON] не виконує встановленого ст. 180 СК України обовязку щодо утримання дитини, не заважаючи на те, що він є особою працездатного віку, не є інвалідом І чи ІІ груп, не є пенсіонером, не має на утриманні інших дітей, не вживає необхідних заходів для влаштування на роботу, яка б давала його змогу заробити кошти на утримання дитини, а тому спроможний і зобовязаний спачувати аліменти на свого сина, до досягнення ним повноліття, що змушує її звернутися до суду. Їй самій важко утримувати дитину, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 700,00 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 30 відсотків щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зіславшись на мотиви, викладені у позовній заяві, яку просила задоволити. Відповідач позову не визнав, пояснивши, що ніколи не відмовлявся від утримання свого сина, погоджується на сплату аліментів у розмірі по 300 грн. щомісячно, так як офіційно не працевлаштований середньомісячний його заробіток становить 1100 грн.. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON], [INFO] року народився син [PERSON] (а.с.7- копія свідотва про народження серії [NUMBER], від 11.02.2013 року). Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні, в даний час між ним та позивачкою виник спір з цього приводу, а тому суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний їй таку допомогу надавати. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, виховує сина і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку, офіційно не працевлаштований, сезонний працівник з середньомісячним заробітком в розмірі 1100 грн., спроможний платити аліменти, відсутність інших дітей, не є інвалідом), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дітей, матеріальний стан позивачки та відповідача, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі по 400 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону за змістом ч.2 ст. 182 СК України починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи її вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дитини) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум. Крім цього, суд вважає безпідставною вимогу позивачки про стягнення аліментів на її утримання у розмірі, що не менший від 30% прожиткового мінімуму, оскільки у випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України, даний мінімальний розмір не може застосовуватись, адже підлягає індексаії відповідно до закону. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved