Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом (а.с.2-3), який згодом уточнила (а.с.31) та просить постановити рішення, яким визнати: - частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 вересня 2008 року, видане Державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області на ім'я [PERSON] в частині, що спадкове майно складається з двох сертифікатів на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності АО «Голиця» Болградського району, розміром кожний 3.54 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 58 371,86 гривен, належних померлому на підставі сертифікатів серії ОД №0242373, ОД № 0242353, виданих Болградською райдержадміністрацією 24 лютого 1999 року і 27 березня 1997 року; - право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 6.40 га, розташовану на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 663659, виданого 14 лютого 2008 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010851800004. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона, як спадкоємиця за законом першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO], прийняла спадщину, до складу якої входила земельна ділянка, належна спадкодавцю на підставі двох сертифікатів на право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності АО «Голиця» Болградського району, розміром кожний 3.54 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 58371,86 гривен серії ОД №0242373 від 24 лютого 1999 року та ОД № 0242353 від 27 березня 1997 року. В зв'язку з цим Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 вересня 2008 року на земельну частку пай у землі яка перебуває у колективній власності АО «Голиця». Проте у подальшому з'ясувалося, що за даними відділу держземагенства у Болградському районі Одеської області на ім'я [PERSON] замість сертифікатів на право на земельну частку (пай) було видано державний акт серії ЯЕ № 663659 від 14.02.2008 року (тобто після смерті спадкодавця) на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 03.11.2005 року № 756 загальною площею 6.40 га. На даний час, вона, позивачка позбавлена можливості здійснити реєстрацію права власності на успадковану земельну ділянку, оскільки було невірно оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом, хоча спадщину вона фактично прийняла. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивачка в судове засідання не прибула, повідомлена належним чином (а.с.33). Подала заяву, якою підтримала позовні вимоги та заяву про уточнення позовних вимог, а також про розгляд справи у її відсутність (а.с.34). Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.32), в судове засідання не прибув. Позов визнав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника, про що надав відповідну заяву до суду (а.с.35). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України зобов'язують кожну сторону (якою відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є позивачка та відповідач) довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. При цьому суд сприяє повному і всебічному з'ясуванню всіх обставин справи. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить земельна ділянка загальною площею - 6.40 га у межах згідно з планом, розташована на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, яка належала померлому на підставі державного акту серії ЯЕ № 663659 від 14 лютого 2008 року (а.с.7) Названий державний акт був виданий після смерті її власника. Спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], позивачка у справі. Родинні відносини між якими підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 05.03.1978 року (а.с.5). Згідно копії спадкової справи № 482/08 заведеної Болградською райдержнотконторою щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що 21.05.2008 року позивачка звернулася до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, та отримала: - 21.05.2008 року - свідоцтво про право на спадщину за законом на транспортний засіб ВАЗ 2101, 1978 року випуску, - 25.09.2008 року - свідоцтво про право на спадщину за законом на один житловий глинобитний будинок за адресою: [ADDRESS], - 25.09.2008 року - свідоцтво про право на спадщину за законом на два сертифікати на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АО «Голиця» Болградського району, розміром кожний 3.54 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 58 371.86 гривен, належних померлому на підставі сертифікатів серії ОД № 0242373 від 24.02.1999 року, ОД № 0242353 від 27.03.1997 року та на грошові вклади (а.с.10, 14-28). Відповідно до інформації Відділу Держземагенства у Болградському районі Одеської області від 19.02.2014 року № 7-7-06/975 за даними Держземагенства у Болградському районі гр. [PERSON] замість сертифікатів на право на земельну частку (пай), розташованих на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області серії ОД № 0242373 від 24.02.1999 року, ОД № 0242353 від 27.03.1997 року на підставі рішення Болградської районної державної адміністрації, виданий державний акт серії ЯЕ № 663659 на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації від 03.11.2005 року № 756 загальною площею 6.40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований від 14.02.2008 року за № 010851800004 (а.с.8). Отже, виходячи з викладеного слідує, що на час оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2008 року на ім'я позивачки [PERSON] на два сертифікати на право на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності АО «Голиця» після смерті чоловіка [PERSON] був виготовлений 14.02.2008 року державний акт на його ім'я взамін названих сертифікатів, а тому у державного нотаріуса не було підстав для оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину в цій частині. Як зазначено в п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Вказані обставини свідчать, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.09.2008 року в частині що стосується двох сертифікатів на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АО «Голиця» Болградського району, розміром кожний 3.54 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 58 371.86 гривен, належних померлому на підставі сертифікатів серії ОД № 0242373 від 24.02.1999 року, ОД № 0242353 від 27.03.1997 року - було видано не правомірно, оскільки на час оформлення спадкових прав був виданий держаний акт на цю земельну ділянку, тому вимоги позивачки в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивачка фактично прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON], в тому числі і на земельну ділянку розміром 6.40 га, що знаходиться на території Голицької сільської ради Болградського району, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на цю земельну ділянку виходячи з наступного. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Голицької сільської ради Болградського району Одеської області спадкоємиця [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом спільного проживання в одному домоволодінні за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на час оформлення відповідачем права власності на спірну земельну ділянку) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Таким чином, позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги, вважається такою, що прийняла спадщину, що відкрилася після смерті чоловіка [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на це майно, а саме на земельну ділянку загальною площею 6.40 га у межах згідно з планом, розташовану на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 25, 116,125 Земельного Кодексу України, ст.ст.328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України та

Outcome: approved