Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона (дошлюбне прізвище [PERSON]) [INFO] , працювала в колгоспі імені Кірова, Чаплинського району Херсонської області та у 1991 році придбала в колгоспі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розміщений в [ADDRESS] , про що свідчить відповідний договір купівлі-продажу, датований 12.12.1991 роком. У вказаному житловому будинку позивачка з 09.08.1991 року зареєстрована та проживає по сьогоднішній день. У 2009 році позивачка приватизувала земельну ділянку, яка розміщена під вищезазначеним житловим будинком, на загальну площу землі 0,2500 га., із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку, датованого 26.11.2009 роком. 06.03.2018 року державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розміщений в [ADDRESS] , зареєструвавши право власності на вказаний спірний житловий будинок за відповідачем [PERSON] . Вважає рішення державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за яким за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , незаконною, оскільки державний реєстратор виходив з того, що за погосподарським обліком сільської ради відповідач [PERSON] проживає у ньому довготривалий час і саме за ним сільська рада обліковує цей житловий будинок, то ця обставина, на переконання державного реєстратора, засвідчує набуття відповідачем права власності на спірний будинок, яке можливо зареєструвати шляхом внесення відповідних відомостей в державний реєстр речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим просить суд скасувати рішення державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний помер: 40089763 від 13.03.2018, за яким за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та скасувати внесений в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис № 25218347 про право власності [PERSON] на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти позову не заперечував. Третя особа із самостійними вимогами на предмет спору на стороні відповідача: Преображенська сільська рада Чаплинського району Херсонської області в судове засідання не з`явилась, просили справу розглянути без їхнього представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділу з питань державної реєстрації Чаплинської РДА Херсонської області в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка у 1991 році придбала в колгоспі ім. «Кірова» Чаплинського району Херсонської області житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розміщений в [ADDRESS] , про що свідчить відповідний договір купівлі-продажу від 12.12.1991 року (а.с.12). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26 листопада 2009 року позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.2500 га в межах згідно з планом, розташованої в [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.17-18). Вказане також підтверджується рішенням Преображенської сільської ради від 07.09.2009 року №214, на підставі якого було безоплатно передано у власність вказану земельну ділянку, відповідно до додатку зазначеного рішення (а.с.72-73). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №116883091 від 13.03.2018 року, 06.03.2018 року державний реєстратор Бондаренко М.О . провів державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розміщений в [ADDRESS] (а.с.13). Підставою для проведення реєстрації стала виписка із погосподарської книги, серія та номер 162, виданої Преображенською сільською радою Чаплинського району Херсонської області 27.02.2018, у відповідності до якої за відповідачем [PERSON] , [INFO] , обліковується у погосподарській книзі спірний житловий будинок, та в якому останній проживає вже довготривалий час. На зазначений будинок відповідач виготовив технічний паспорт на своє імя від 16.02.2018 року, інвентаризаційна справа №341/1. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 грудня 2018 року державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області Заворотченко А.І. було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , з причини того, що наданий договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, тобто є недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1,2 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.1,2 ст. 321 ЦК України). В ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено те, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських і селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація права власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкт документом, яке посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність (ч. 2 ст. 3 зазначеного Закону). За змістом п. 3 ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено те, що заявник це особа, за якою закріплений особовий рахунок в негосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Отже, системний аналіз змісту п. 3 ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 31 зазначеного Закону засвідчує, що цими нормами передбачено можливість так званої «первісної» підстави реєстрації заявником права власності на новостворене ним майно, яке ним же було закінчене будівництвом до 05 серпня 1992 року, що значиться у погосподарській книзі, яку веде сільська рада. Натомість, у разі набуття права власності за похідними підставами (спадкування, продаж, набувальна давність тощо) підставами виникнення права власності за таких обставин є не сам по собі погосподарський облік (який в такому разі є похідним) в сільській раді, а відповідний правовстановлюючий документ (свідоцтво про право на спадщину, правочин, рішення суду тощо), який відповідно до закону засвідчує виникнення у особи такого права власності. Відтак, оскільки відповідач [PERSON] не закінчив будівництво вищезазначеного спірного житлового будинку до 05 серпня 1992 року і за ним не був закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі на момент закінчення будівництва цього житлового будинку та враховуючи те, що у відповідача відсутні документи, які б підтверджували перехід права власності від іншої особи, яка побудувала цей будинок (від особи, яка вперше набула право власності на нього, як на новостворене майно), чи від особи, яка набула його на законних підставах в такого забудовника, то за таких обставин, відповідач не є заявником у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону та за ним не могло бути зареєстроване право власності на цей житловий будинок з підстав, передбачених ч. 1 ст. 31 Закону. Статтею 328 ЦК встановлюються принципові засади набуття права власності. Ними є передусім відкритість переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-який спосіб, що не суперечить закону. Зокрема, найбільш поширеною підставою набуття права власності, як і набуття цивільних прав взагалі є правочини. Не менш важливою є й презумпція законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду. Відповідно до ЦК України, яким визначено те. що право власності може набуватися: 1) на майно, якого раніше не існувало, а відтак воно не мало власника (на нову річ, у тому числі на плоди та виготовлену продукцію, побудову тощо; 2) на майно, яке хоча й існувало, але права власності на нього ні в кого не було, або власник якого невідомий, або від якого власник відмовився чи втратив право власності; 3) на майно, яке перебуває у власності певної особи (до цієї групи можна віднести правочини; таку подію, як смерть особи з відповідним набором юридичних фактів, необхідних та достатніх для набуття права власності спадкоємцями; реорганізацію юридичної особи). Відповідач [PERSON] достовірно знав, що він цей будинок не будував, попередній власник права на нього не втрачав, адже договір купівлі-продажу від 12.12.1991 року не визнаний недійсний, не скасований, тобто, відповідач не придбав спірний будинок за будь-яким договором, а тому і жодних законних підстав для оформлення на себе права власності на цей будинок у нього не було. Крім цього, позивачка є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування спірного будинку, розташованого в [ADDRESS] . Відповідно суд приходить до висновку, що відповідачем було подано реєстратору не повну інформацію підчас реєстрації права власності на спірний житловий будинок, що призвело до порушення права користування, володіння та розпорядження позивачем своїм майном. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом поновлення цього права. На підставі викладеного,

Outcome: approved