Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з відповідача 8465,10 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між позивачкою та відповідачем 04.08.2013р. був укладений договір № КР 0974 про надання інформаційних послуг. Відповідно до умов зазначеного договору відповідач взяв на себе зобовязання по пошуку інформації про здачу в оренду нерухомості в м.Одеса та надання позивачці отриману інформацію, а позивачка оплатити задаткову суму. Позивачка сплатила задаткову суму у розмірі 800,00 грн., але відповідач ухилився від виконання зобовязань за вказаним договором, у звязку з чим позивачка звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за надані послуги на вищевказану суму. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак конвертами з судовими повістками повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання» так як відповідач не зявився до поштового відділення для отримання конверта з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідач за зазначеною адресою відсутнійта свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивачки, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] (а.с. 4-5, 6) та Інформаційним консультаційним центром «Олімп» в особі [PERSON] особи-підприємця [PERSON] (а.с. 26-28) 04 серпня 2013 року був укладений договір КР № 0974 про надання інформаційних послуг, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобовязання по пошуку інформації про здачу в оренду нерухомості в м.Одеса та надання позивачці отриману інформацію, а позивачка оплатити задаткову суму (а.с. 7). 06 вересня 2013 року позивачка зверталась із заявою до керівника інформаційно-консультаційного центру «Олімп» [PERSON] про повернення задаткової суми (а.с. 8). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожному громадянину гарантується право звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб здійснюється шляхом вирішення цивільних справ, що згідно вимог ст. 1 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій форм. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків згідно п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1\~ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується платити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання обовязків по договору сторони несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством України. За правилами\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2\~ст. 903 ЦК України\~у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ч. 3\~ст. 611 ЦК України\~сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. Згідно ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем був укладений договір про надання інформаційних послуг, однак, відповідач всупереч вимогам укладеного між позивачкою та відповідачем договору та чинного законодавства належним чином свої зобовязання не виконав. Таким чином, з відповідача [PERSON] особи-підприємця [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню завдаток та додаткова сума у розмірі завдатку у сумі 1600,00 грн., пеня за прострочення виконання зобовязання в період з 05.09.2013р. по 04.11.2013р. в розмірі 1464,00 грн. та 3 % річних від суми заборгованості в розмірі 401,10 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 3, 5, 9 постанови № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер, час та обсяг страждань позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з [PERSON] особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] з врахуванням вимог розумності і справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 900,00 грн. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона у справі повинна доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги сторони. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. В судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт моральних страждань, понесених позивачкою [PERSON] в зв'язку з невиконанням обовязків за договором про надання інформаційних послуг відповідачем в розмірі зазначеному позивачкою, тому в цій частині позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] і на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість за договором про надання інформаційних послуг на загальну суму 3465,10 грн.та 900,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З [PERSON] особи-підприємця [PERSON] в дохід держави підлягають стягненню сума судового збору в сумі 487,20 грн. за подання до суду позовної заяви майнового характеру та в сумі 87,70 грн. за подання до суду позовної заяви немайнового характеру. На підставі ст. ст. 11, 23, 205, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 901, 903, 1167 ЦК України,

Outcome: partial