Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що з 22.06.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Дітей у шлюбі немає. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, відсутнє взаєморозуміння, розходяться погляди стосовно сімейних відносин та ведення спільного господарства. Відповідача у 2016 році за вчинення злочинів засуджено до позбавлення волі та він перебуває у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення є недоцільним, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, оскільки вона бажає створити нову сімю. Просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Сомова».Також просила судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просила його задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що не бажає створювати нову сімю, оскільки шлюб дається один раз у житті, бажає зберегти свою сімю, надіється на примирення з позивачкою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони з 22.06.2013 року зареєстрували шлюб у Відділі ДРАЦС Київського РУЮ у м. Донецьку, актовий запис № 333 (а.с. 3). У шлюбі у них дітей немає. Сімейне життя у сторін не склалося, відсутнє взаєморозуміння, розходяться погляди стосовно сімейних відносин та ведення спільного господарства. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, оскільки вона бажає створити нову сімю, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Сомова». Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (квитанція № 128.49.1/816231 від 06.04.2017 року а.с. 1). На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved