Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про стягнення грошових коштів, який обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був укладений договір банківського вкладу №60024786 від 20 жовтня 2014 року, згідно якого вона внесла на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 128 325, 47 грн. строком на 28 днів на депозитний рахунок №[NUMBER] зі сплатою 22 % річних на вказану суму, а відповідач зобов'язався після закінчення строку повернути суму вкладу та нараховані відсотки. 21 жовтня 2014 року між нею та відповідачем була укладена Додаткова угода до вищевказаного договору, відповідно до умов якої сума вкладу була збільшена на 5 000, 00 грн., а загальна сума вкладу після поповнення складає 133 325, 47 грн. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо повернення вкладу не виконав, суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув, безпідставно продовжує до цього часу користуватись її коштами. Крім того, станом на 17 листопада 2014 року залишок грошових коштів на поточному рахунку позивачки складає 5 500, 00 грн., які також відповідач відмовляється повертати. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ «Імексбанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення представнику Банку судової повістки. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивачки про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 20 жовтня 2014 р. між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу №60024786, згідно якого позивачка передала, а банк прийняв для зберігання грошові кошти в сумі 128 325, 47 грн. строком на 28 днів на депозитний рахунок №[NUMBER] зі сплатою 22 % річних на вказану суму, а відповідач зобов'язався після закінчення строку повернути суму вкладу з нарахованими відсотками. 21 жовтня 2014 року між сторонами також була укладена Додаткова угода до вищевказаного договору, відповідно до умов якої сума вкладу була збільшена на 5 000, 00 грн., а загальна сума вкладу після поповнення складає 133 325, 47 грн., що підтверджується також відповідною випискою з особового рахунка позивачки від 12 листопада 2014 року. Згідно п. 2.4.2 договору банківського вкладу, банк зобов'язаний зберігати кошти вкладника та щоденно нараховувати по залишку грошових коштів на рахунку відсотки. Згідно п. 2.4.3 зазначеного договору банк зобов'язаний по закінченню терміну дії договору перерахувати нараховані відсотки станом на передостанній день дії договору на поточний рахунок вкладника [NUMBER] у день його закінчення. Відповідно до п. 2.4.5 договору Банк зобов'язаний повернути вкладнику суму депозиту з нарахованими відсотками після закінчення терміну дії договору, на першу вимогу вкладника, готівкою або в безготівковій формі за заявою вкладника, шляхом перерахування на поточний рахунок або інший депозитний рахунок, вказаний вкладником. У відповідності до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За приписами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Після закінчення строку дії договору позивачка надіслала на адресу відповідача заяву про припинення договору банківського вкладу №60024786 та повернення вкладу та нарахованих відсотків. Вказане повідомлення було вручено відповідачу 17 листопада 2014 року, що підтверджується поштовою накладною «Велопошти» №103285. Однак, відповідач свої зобов'язання по поверненню коштів не виконав. Крім того, станом на 17 листопада 2014 року залишок грошових коштів на поточному рахунку позивачки складає 5 500, 00 грн., які також відповідач відмовляється повертати. Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги те, що відповідач у встановлені в Договорі строки не виконав свої зобов'язання щодо виплати по закінченню дії Договору суми банківського вкладу та нарахованих відсотків, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості та нарахованих процентів, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону. Оскільки відповідач у встановлений строк своїх зобов'язань по поверненню вкладу не виконав, заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Тому, суд вважає за можливе стягнути з ПАТ «Імексбанк» на користь позивачки грошові кошти у розмірі 138 825, 47 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1 388, 25 грн., які відповідно вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved