Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 2902,97 гривень, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 17,42 грн., 1 500, 00 грн. моральної шкоди, а разом 4420,39 грн.. Обгрунтовує позов тим, що з 25 листопада 1997 року і по даний час вона працює на ПАТ «Новоград-Волинський м'ясокомбінат». Зазначає, що тривалий час відповідач несвоєчасно виплачував заробітну плату, а з вересня 2013 р. взагалі перестав її виплачувати, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 2 902,97 грн. В зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати вказує, що відповідач має сплатити на її користь компенсацію втрати частини заробітку в розмірі 17, 42 грн. та моральну шкоду в сумі 1 500 грн. 00 коп.. Оскільки в добровільному порядку ці виплати відповідачем на користь позивачки не здійснені, остання просить їх стягнути з нього в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, 24.01.2014 року позивачка подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в своїй відсутності, підтримала позов, просила його задовольнити, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Представник відповідача причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності належним чином повідомлених сторін на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в період з 25.11.1997 року по даний час позивачка працює у відповідача на посаді бухгалтера, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 6). З довідки від 11.12.2013 року (а.с. 4) вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі складає 2 902,97 грн.: за вересень 2013 року - 470,14 грн., за жовтень 2013 року - 1 588,24 грн., за листопада 2013 року - 844,59 грн.. Ст. 115 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Отже, суд знаходить доведеним той факт, що відповідачем були порушені вимоги ст. 115 КЗпП України в частині порушення строків виплати заробітної плати позивачці, в зв'язку з чим і виникла заборгованість в розмірі 2 902,97 грн.. Ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу. Згідно п. 2,3 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць на коефіцієнт приросту споживчих цін. В позовній заяві позивачкою здійснений розрахунок цієї компенсації (а.с. 2). Відповідно до вказаного розрахунку сума компенсації втрати частини заробітної плати позивачки складає 17 грн. 42 коп.. Оскільки ні підстави цього розрахунку, ні сам розрахунок не були оспорені відповідачем, суд знаходить обгрунтованими вимоги позивачки і в цій частині. Ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачка стверджує, що з урахуванням характеру страждань (душевних хвилювань через відсутність джерел засобів до існування протягом тривалого часу), їх обсягу, тривалості, загального розміру заборгованості із заробітної плати, розмір заподіяної їй відповідачем моральної шкоди складає 1 500 грн. 00 коп.. Відповідачем не оспорено ні підстав даної позовної вимоги, ні розмір обрахованої моральної шкоди, тому суд знаходить цю вимогу обгрунтованою. Таким чином, враховуючи вищевикладені факти та обставини, суд приходить до висновку, що позивачкою надано достатні та належні докази на підтвердження своїх позовних вимог, а тому задовольняє позов в повному обсязі. З відповідача згідно ст. 88 ЦПК України також належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved