Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права власності на частку в праві спільної сумісної власності подружжя. В заяві зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1989 року по 28 грудня 2007 року, коли рішення суду про розірвання шлюбу набрало законної сили. За час перебування у шлюбі, а саме: 18 травня 1995 року, подружжя набуло права власності на будинок [ADDRESS]. Позивачка просить про визнання за нею права власності на ? частину житла, оскільки воно набуте в період шлюбу, а частки подружжя в праві спільної власності вважаються рівними. В судове засідання позивачка не з'явилася, її представник надала письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, про розгляд справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином сповіщений про час та місце судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про отримання ним судових повісток, до суду не з'явився з невідомих причин. За згаданих обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд зі згоди представника позивачки, викладеної у письмовому зверненні до суду, вважає за можливе провести заочний судовий розгляд. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому 17 серпня 1989 року шлюбі (а. с. 4), який розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2007 року, яке набуло законної сили (а. с 5). На підставі договору купівлі-продажу від 18.05.1995 року подружжя набуло право власності на будинок [ADDRESS], покупцем за яким виступив відповідач (а. с. 20-25). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них на мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т. і.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ст. 70 СК при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Права власності сторін на спірний об'єкт нерухомості підтверджується наданими суду копіями договору купівлі-продажу будинку, технічного паспорту на житло, рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради від 17.08.1995 року, розпорядженням Шевченківської районної адміністрації від 29.10.1996 року (а. с. 33, 36). Перелічені докази в сукупності підтверджують обґрунтованість позову та з урахуванням наведених норм закону дають суду всі підстави для його задоволення і визнання за позивачкою права власності на ? частину спірного житла як на частку в праві спільного майна подружжя.

Outcome: approved