Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що вона з відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що з 14 листопада 2013 року по 29 червня 2017 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] В шлюбі мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу проживають окремо. Дитина проживає з нею в с.Сороки Бучацького району в її батьків, а зареєстрована в [INFO]. Відповідач [PERSON] не дає згоди на перереєстрацію сина в с.Сороки Бучацького району. Тому вона не може оформити допомогу, як малозабезпечена сімя, та оформити субсидію. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав. Представник Служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації позов підтримала, суду пояснила, що дитина повинна проживати із матірю. Із свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився 13.12.2015 року. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки виконавчого комітету Сороківської сільської ради Бучацького району №851 від 27.07.2017р. [PERSON] проживає в [INFO], з сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до акта обстеження житлових умов від 27 липня 2017 року [PERSON] проживає з дитиною у будинку батьків, в с.Сороки Бучацького району, в якому є умови необхідні для проживання, розвитку та відпочинку дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Бучацької райдержадміністрації проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON] відповідає інтересам дитини. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 14 листопада 2013 року сторони уклали шлюб; У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]; З липня 2015 року сторони проживають окремо; Син [PERSON] проживає разом з позивачкою в с.Сороки Бучацького району; Сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітній син [PERSON]. Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Сімейного кодексу України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи з рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин, виходячи з рівності прав та обовязків батька й матері щодо своєї дитини, можливості батьків створити належні умови для виховання дитини, за відсутності виключних обставин для розлучення малолітньої дитини зі своєю матірю, суд приходить до переконання, що проживання малолітньої дитини з матірю відповідатиме інтересам дитини, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved