Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд зі вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7361 га, що розташована на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області. Власником зазначеної земельної ділянки вона стала на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - [PERSON]. Взимку 2010 року позивачка передала відповідачу необхідні документи для укладення договору оренди терміном на сім років, тобто, до 2018 року в межах дії договору, який був укладений спадкодавцем в 2008 році. З 2010 року по серпень 2016 року позивачці виплачувалась плата за користування земельною ділянкою, проте другий примірник укладеного договору відповідач не надав. Після неодноразових звернень до відповідача в серпні 2016 року позивачці було надано примірник договору оренди земельної ділянки без номера від 14 липня 2013 року, зі змісту якого було зясовано, що термін його дії становить 10 років та державну реєстрацію якого було здійснено 03 червня 2016 року, що суперечить першочерговій домовленості. Договір, акт прийому - передачі земельної ділянки та акт визначення меж земельної ділянки в натурі позивачка не підписувала, а тому просить суд визнати договір оренди земельної ділянки недійсним та зобовязати відповідача повернути земельну ділянку. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у заяві, просив його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що даний позов не обґрунтований та такий, що не відповідає реальним обставинам справи. Головною підставою для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, на твердження позивачки, є наявність висновку експерта № 35 від 06.03.2017 року. Проте даний висновок експерта базується на експертизі, яка не відповідає вимогам Науково - методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» від 08.10.98 №53. Вказує, що позивачкою не підтверджено доказами обставини передачі саме в 2010 році представникам ТОВ «Агро - Дністер» документів необхідних для укладення договору оренди землі, себто - копії сторінок паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію Державного акту на право власності на земельну ділянку, а не наприклад в 2011, чи 2013 році. Акцентував увагу на отримані позивачкою в період з 2010 по 2016 рік орендної плати, хоча, з огляду на те, що якщо вона дійсно не підписувала договору оренди землі від 14.07.2013 року, то і орендної плати по такому договору, вона отримувати не могла. А якщо вона фактично отримувала таку орендну плату то підставою для її отримання був саме договір оренди землі, дійсність якого позивачка заперечує. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до ст.ст.6, 13, 14, ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки орендарі набувають на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та іншими законами і договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязується за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязується використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі. Істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно із договором оренди земельної ділянки від 21 червня 2008 року укладеним між [PERSON] та ТОВ «Агро-Дністер» строк дії договору 10 років з моменту його державної реєстрації. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №043116 від 08 лютого 2010 року, [PERSON], належить земельна ділянка площею 0,7361 га, кадастровий номер 6823386500:08:003:0316, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2284, від 17 грудня 2009 року. Із договору оренди земельної ділянки вбачається, що він укладений 14 липня 2013 року між [PERSON] та ТзОВ «Агро-Дністер» строком на десять років. Додатками до договору є акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду та акт визначення земельної ділянки в натурі від 14 липня 2013 року. Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 червня 2016 року право оренди земельної ділянки зареєстровано в реєстрі 03 червня 2016 року. Відповідно до заяви про вчинення злочину [PERSON] зверталась у Новоушицьке відділення поліції для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за с.365, 366 КК України. Повідомленням про початок досудового розслідування №495/121/112/02-2016 від 01 лютого 2017 року [PERSON] повідомлено про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2017 року за №12017240190000028 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. Постановою слідчого Новоушицького відділення поліції Дунаєвецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області від 13 березня 2017 року кримінальне провадження №12017240190000028 від 01 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Але із змісту самої постанови вбачається, що минули строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення означеного кримінального правопорушення. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до висновку експерта №35п від 06 червня 2017 року підпис між рукописним словом «Орендодавець» та «[PERSON]О.» у договорі оренди землі від 14 липня 2013 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис і графі «Власник земельної ділянки» та «[PERSON]О.» у Акті про визначення меж земельної ділянки в натурі від 14 липня 2013 року - виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис в графі «Орендодавець» та «[PERSON]О.» у Акті приймання-передачі земельної ділянки - виконаний не [PERSON], а іншою особою. Висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими\~статтею 212 ЦПК України. Як зазначає Пленум ВС України у\~п.17 постанови №5 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим\~Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен розяснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення. В ході судового розгляду та на виконання вимог\~ст.10 ЦПК України, судом було розяснено сторонам процесу про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій щодо предмету доказування, проте письмовий доказ - висновок експертного дослідження, яке було проведено в рамках кримінального провадження за фактом підроблення документів (ст.358 КК України) з ініціативи [PERSON], позивачка подала разом із позовом до суду. Суд, враховуючи вищевикладене та оцінюючи письмовий доказ - висновок експертного дослідження, дійшов до такого висновку. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно зі ст.10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.2\~ст.57 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Будь-яких доказів на спростування\~\~експертного висновку, а також на підтвердження доводів, на які посилався, як на підставу своїх заперечень, представник відповідача, не надав. Підтверджений висновком експертизи, який суд визнає належним та допустимим доказом, факт не підписання цього договору позивачкою, як його стороною, без надання нею повноважень на підписання договору іншій особі, свідчить саме про відсутність її, як орендодавця, волевиявлення на укладення договору оренди, що є правовою підставою для визнання його недійсним за ч.3 ст.203, ст.215 ЦПК України\~і для задоволення\~\~на підставі\~ст.216 ЦК України\~вимоги про повернення земельної ділянки власнику- Камінській Н.О. Відповідно до\~ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Оскільки договір оренди земельної ділянки №б/н від 14 липня 2013 року підписано не позивачкою, що підтверджено висновком експерта, остання вправі вимагати визнати даний договір недійсним та повернути їй земельну ділянку. Посилання представника відповідача на те, що позивачка отримувала орендну плату на виконання договору оренди земельної ділянки від 14 липня 2013 року, то таке жодними чином не впливає на правовідносини між сторонами, оскільки орендна плата позивачці виплачувалась на підставі договору укладеному між [PERSON] та ТОВ «Агро-Дністер» у 2008 році, як спадкоємиці після смерті [PERSON] В 2010 році позивачка звернулась до відповідача щоб укласти договір оренди земельної ділянки в межах дії договору укладеного попереднім власником. Враховуючи викладене, те, що позивачка договір оренди належної їй земельної ділянки не підписувала, відповідач без будь-якої правової підстави, незаконно, без волі власника\~\~продовжує користуватися її власністю та відмовляється в добровільному порядку повернути позивачці спірну земельну ділянку, суд прийшов до висновку про задоволення позову в цілому. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved