Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду мотивуючи це тим, що у серпні 2012 року вона надала позику відповідачці [PERSON] в сумі 3000 гривень, про що остання написала розписку, в якій зобов'язується повернути суму позики до грудня 2012 року. 05 жовтня 2012 року відповідачка повернула частину боргу в сумі 1000 гривень, про що власноручно зробила запис у борговій розписці та засвідчила це своїм підписом. Останню частину боргу в сумі 2000 гривень відповідачка до цього часу не повернула, а тому позивачка просить суд стягнути з неї борг за договором позики в сумі 2000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, в якій прохала слухати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явилась, однак надала до суду заяву, в якій прохала суд слухати справу без її участі, з позовом згодна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в серпні 2012 року, відповідачка по справі [PERSON] попрохала [PERSON] позичити їй 3000 гривень, на що остання погодилась. У зв'язку з тим, що в позивачки в наявності було лише 1000 гривень, то вона 17 серпня 2012 року зняла з банківських карток ще 2000 гривень і передала відповідачці в борг 3000 гривень, що підтверджується копіями банківських квитанцій (а.с.7). В підтвердження отримання цієї суми грошей, відповідачка власноруч склала розписку та засвідчила її своїм підписом, зобов'язавшись повернути борг до грудня 2012 року (а.с.6). Таким чином, між ними було укладено договір позички згідно якого позивачка є позикодавцем, а відповідачка позичальником. Після цього, 05 жовтня 2012 року, відповідачка повернула частину боргу в сумі 1000 гривень, про що власноручно зробила запис у борговій розписці та засвідчила це своїм підписом (а.с.6). Останню частину боргу в сумі 2000 гривень відповідачка до цього часу не повернула, а на неодноразові звернення повернути борг не реагує. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З урахуванням викладеного, вважаю, що вказана розписка в розумінні ст. 1047 ЦК України має бути розцінена як документ на підтвердження укладення сторонами договору позики. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Враховуючи вищевказане, а також те, що умови договору відповідачка належним чином не виконала суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved