Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним вище позовом до відповідача. Посилалася на те, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем [PERSON], який зареєстровано 30.06.2006 року за актовим записом № 816 Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Під час вказаного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. На протязі останніх років між ними погіршилися стосунки, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки. На протязі вказаного часу вони втратили взаємні почуття один до одного. На даний момент між ними має місце тільки факт сумісного проживання в квартирі, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна немає. Питання щодо визначення розміру аліментів на утримання дитини немає. Просить розірвати шлюб. Ухвалою від 19.02.2018 року було ухвалено про відкриття провадження у справі. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позов, в якому він заперечував проти розірвання шлюбу, просив надати їм термін на примирення. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Пояснила суду, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені біля чотирьох років тому. [PERSON] неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, що стало основною причиною розпаду їх шлюбу. Примирення між ними неможливе, оскільки вона не бажає терпіти побої та жити в постійному страху за власне життя. Має намір створити іншу сім'ю. Просить розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду, що бажає примиритись із позивачем та хоче зберегти шлюб. Просив не розривати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків: Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №816 (а. с. 5). Від цього шлюбу у сторін є одна неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони, незважаючи на те, що проживають в одній квартирі за відсутністю іншого житла, не підтримують подружніх відносин. Згідно наданих суду пояснень, позивач примиритись не бажає. Розглядаючи аргументи відповідача щодо надання терміну на примирення, суд звертає увагу на те, що позивач звернулась до суду з позовом ще у січні 2018 року. На даний час справа з обєктивних причин ще не була розглянута, проте за вказаний час позиція позивача та бажання розірвати шлюб не змінилось. Окрім того, суд враховує положення ст. 24 СК України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - це одна з основних його засад, шлюб це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка обумовлює його добровільний характер. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved