Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, мотивуючи його тим, що вона та відповідач являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом в якому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку щомісяця до досягнення донькою [PERSON] повноліття, після чого продовжити стягнення аліментів в розмірі1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісяця до досягнення донькою [PERSON] повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пославшись на те, що відповідач визнає позов лише в частині стягнення з нього аліментів 50% від прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку. Крім того, відповідач надіслав до суду відзив, в якому вказав, що погоджується з вимогами позову частково; обставини, вкладені в заяві не відповідають дійсності, оскільки після розлучення все майно, придбане у шлюбі, він залишив позивачці; протягом 2016-2017 років щомісячно перераховував на банківську картку позивачки аліменти в розмірі 1200-1300 гривень, на підтвердження чого надав копії квітанцій(а.с.26-31), придбавав одяг та збирав доньок до школи. Зазначив, що на даний час не працює, є лише окремі підробітки, а тому не погоджується сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому просить позивач. Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2014 року розірвано(а.с.8). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження серії 1-ОЛ № 114155, виданого на імя [PERSON], [INFO], Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Кіровоградській області, 21.07.2011 року, актовий запис № 1917, в графі «батько» вказаний [PERSON](а.с.7). У свідоцтві про народження серії 1-ОЛ № 117937, виданого на імя [PERSON], [INFO], Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Кіровоградській області, 06.09.2011 року, актовий запис № 1591, в графі «батько» вказаний [PERSON](а.с.6). Відповідно до\~довідки №\~103\~від 15.01.2019\~року,\~виданої КП\~«ЖЕО №3\~МРМК» доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO]. 9[ADDRESS] разом з матір'ю (а.с.9). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191\~СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із ст.\~182\~СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 2-3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Посилання відповідача на те, що майно, придбане у шлюбі, він залишив позивачці; що він не працює, у нього відсутні доходи, документально не підтверджуються та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки діти є неповнолітніми та потребують матеріальної підтримки обох батьків, а розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При таких обставинах, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання двох дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків\~\~прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку до досягнення старшою донькою повноліття, а потім продовжити стягнення в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків\~\~прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку . Згідно п.\~1\~ч.1\~ст.\~430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved