Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 07.06.2012 року. Від шлюбу у якому вони перебували у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на повному її утриманні та вихованні. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.05.2015 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі 1600 гривень щомісячно, до досягнення ними повноліття. Однак, ця сума є явно малою з якою не в змозі утримувати дітей, які вже є досить дорослими. Старший син [PERSON] навчається в школі. Діти часто хворіють різними вірусними захворюваннями. Дочка [PERSON] є інвалідом 2- групи та має діагноз ДЦП, спастична диплегія. На її лікування йдуть значні кошти, також дочка потребує санаторно-курортного лікування. Відповідач з часу припинення спільного проживання ухиляється від сплати аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] , ніякої матеріальної допомоги на виховання та утримання дітей не надає, не цікавиться їх здоров`ям та матеріальним становищем, скриває фактичні щомісячні доходи. Вона працює на сезонних роботах і має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Окрім цього, з часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів від 20 травня 2015 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахування вікових особливостей дітей зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на її матеріальний стан у сторону погіршення. Вважає, що для виконання свого обов`язку перед дітьми щодо їх достатнього та належного матеріального забезпечення відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину і хоча б в такий спосіб допомогти їй у утриманні та вихованні дітей. Тому просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2015 року та стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття. Відповідно до ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.05.2015 року було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у сумі 1600 гривень щомісячно, до досягнення їх повноліття. Позивачка сама виховує дітей, проживає в найманому будинку, відповідач з сім`єю не проживає, участі у вихованні і утриманні дітей не приймає, що підтверджується актом матеріально-побутових умов. Дочка [PERSON] є інвалідом 2- групи та має діагноз ДЦП, спастична диплегія, що стверджується випискою з протоколу ЛКК №015/991 від 02.09.2015 року. Відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи містять мінливий характер. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн, з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду з позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи, що з часу присудження аліментів за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2015 року збільшились ціни на матеріальні потреби, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2019 року становить 2118 гривень та враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити, збільшити, розмір аліментів та стягувати з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Outcome: partial