Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.1999 року належить однокімнатна квартира [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою як колишній чоловік позивачки, однак з початку 2013 року відповідач в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає. Тому позивачка просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а також усунути перешкоди у праві користування та розпорядження майном шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, вважається повідомленим належним чином про час та місце судового розгляду справи, та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.1999 року належить однокімнатна квартира [ADDRESS], це підтверджено копією договору купівлі-продажу. З довідки про склад родини вбачається, що за спірною адресою зареєстровані позивачка, її дочка від першого шлюбу, її син від другого шлюбу та колишній чоловік позивачки - відповідач по справі. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2013 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, а згідно актів КП «ЖКС «Північний» відповідач не проживає за спірною адресою більше року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член родини власника житла втрачає право на користування цим житлом у випадку його відсутності без поважних причин більше одного року. Згідно ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено що відповідач не проживає за спірною адресою більше одного року без поважних причин, а тому позов в частині визнання відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи зі змісту вказаної норми, якщо особу визнано судом такою що втратила право користування житловим приміщенням то зняття її з реєстраційного обліку за спірною адресою провадиться на підставі цього рішення, та законодавством не вимагається винесення рішення суду про зняття цієї особи з реєстраційного обліку, тому позов в частині вимог щодо усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою є зайвим та таким що не підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial