Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , яка була придбана ВАТ «Чернігівоблпаливо» на підставі договору від 29 березня 1995 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на мотиви, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працювала у відкритому акціонерному товаристві «Чернігівоблпаливо» та з 1989 року перебувала на квартирному обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов. 29 березня 1995 року Обласне державне комунальне паливне підприємство «Облпаливо» уклало договір з орендним підприємством «Чернігівоблстрой» про дольову участь в будівництві 2-х кімнатної квартири на п`ятому поверсі загальною площею 57,87 кв.м. та вартістю 1500000000,00 (один мільярд п`ятсот мільйонів) карбованців, що після грошової реформи дорівнювало 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень, а на наступний день була здійснена оплата згідно договору. 29 січня 1997 року на підставі листа ЗАТ «Чернігівоблбуд» було здійснено остаточний розрахунок за договором шляхом сплати 1835,00 грн. Листом від 05 лютого 1997 року за №5/38 ЗАТ «Чернігівоблбуд» повідомило, що ними збудовано та передано замовнику в особі Обласного державного комунального паливного підприємства «Облпаливо» квартиру [ADDRESS] . Таким чином, після проведення повної оплати вартості квартири, здачі будинку в експлуатацію та передачі її замовнику, у Обласного державного комунального паливного підприємства «Облпаливо», у відповідності до вимог ст.128 Цивільного кодексу України (в редакції закону станом на 1997 рік) виникло право власності на квартиру вартістю 16835,00 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 00 коп. придбану за договором від 29.03.1995 року. 26 березня 1997 року протоколом №7 засідання профспілкового комітету ЗАТ «Чернігівоблпаливо» було прийнято рішення про виділення сім`ї позивачки двокімнатної квартири [ADDRESS] . 30 квітня 1998 року Виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Чернігів позивачу був наданий ордер №37 Серії Д на право заняття двокімнатної квартири [ADDRESS] . Підставою для видачі ордера було зазначено пункт 16.4 рішення міськвиконкому №88 від 21 квітня 1997 року. 01 квітня 2009 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис №10641410004002696 про визнання ВАТ «Чернігівоблпаливо» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. З цієї дати потрібно рахувати час, коли позивачка добросовісно відкрито, безперервно продовжувала користуватися майном ВАТ «Чернігівоблпаливо», а саме квартирою [ADDRESS] . 28 грудня 2012 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис №10641170005002696 про припинення юридичної особи ВАТ «Чернігівоблпаливо» у зв`язку з визнанням її банкрутом. У відповідності до ст.328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За період з 01 квітня 2009 року по 28 грудня 2012 року голова ліквідаційної комісії або ліквідатор не зверталися до суду про визнання права власності на квартиру збудовану за кошти банкрута та не намагалися в будь-який інший спосіб розпорядитися спірною квартирою, або передати її на баланс громади міста Чернігів. Згідно вимог п.11 ч. І ст.346 Цивільного кодексу України право власності припиняється внаслідок припинення юридичної особи. 09 листопада 2018 року позивачка звернулася з заявою до центру надання адміністративних послуг Чернігівської міської ради в якій просила передати квартиру в якій вона зареєстрована та мешкає в особисту власність шляхом приватизації. Листом від 26 листопада 2018 року за №1935 позивачку було проінформовано, що здійснити передачу спірної квартири неможливо, оскільки вона не перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Чернігів. Згідно реєстру нерухомого майна та даних КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації, на вищезазначену квартиру [ADDRESS] право власності не зареєстровано. Таким чином станом на сьогоднішній день квартира в якій мешкає позивачка не належить жодній фізичній або юридичній особі та не перебуває у власності територіальної громади. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Як зазначено колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч.І ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, враховуючи те, що позивач добросовісно володіє чужим майном і продовжує ним відкрито та безперервно користуватись, зазначене підтверджено доданими до позовної заяви доказами, на час заявлення позовних вимог до суду термін такого користування складає більше 22 роки, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved