Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до Золотопотіцької селищної ради та третьої особи Бучацької ДНК, згідно якого просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], в тому числі погріб під частиною будівлі, веранду, зблоковані господарські будівлі. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в смт.Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області помер її батько [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, однак через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивачки згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача Золотопотіцької селищної ради в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви позов визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. [INFO] в смт.Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 280 від 01.02.2017 року, виданою Золотопотіцькою селищною радою, довідкою № 12 від 06.02.2017 року, виданою Бучацьким РБТІ. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], вбачається, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивачки. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала разом з ним, що підтверджується довідкою № 280 від 01.02.2017 року, виданою Золотопотіцькою селищною радою Бучацького району. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки № 91/01-24 від 08.02.2017 року, виданої Бучацькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав [PERSON] до нотконтори не було подано, в зв'язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на ім'я [PERSON] є неможливим. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Інших осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено. Щодо позовних вимог позивачки про визнання права власності на спадкове майно у виді погріб під частиною будівлі, веранду, зблоковані господарські будівлі, то суд, вважає, що такі вимоги до задоволення не підлягають, оскільки позивачкою не надано доказів того, що вказані приміщення належали [PERSON], та є частиною будинковолодіння за адресою в [ADDRESS] Суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial