Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивувавши свої вимоги тим, що 26.03.2009 року помер її чоловік - [PERSON], якому за життя належав автомобіль [NUMBER]. Після його смерті позивачка прийняла спадщину та нотаріус видав їй свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частини вказаного автомобіля. Крім неї, спадщину прийняла також донька померлого [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину не отримувала. 12.04.2011 року [PERSON] померла в м. Наро-Фоминськ Московської області Російської Федерації, однак відомості про її спадкоємців відсутні. Всі ці роки як після смерті чоловіка, так і після смерті [PERSON] позивачка відкрито і безперервно користується автомобілем, однак розпоряджатись ним та переоформити на себе не може. Тому позивач, посилаючись на те, що вона фактично 7 років добросовісно, відкрито і безперервно володіє та користується автомобілем, просить визнати за нею право власності на 1/4 частину вказаного транспортного засобу за набувальною давністю. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Також пояснив, що [PERSON] - дочка померлого від першого шлюбу, яка за свого життя машиною не користувалася і долею цього майна не цікавилася. Про її спадкоємців нічого не відомо, однак жодні особи не претендували на спірний автомобіль за всі роки користування автомобілем позивачкою. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного: Діючим законодавством, зокрема ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що позивачка по справі його хрещена мати. За кілька років до смерті [PERSON] він вже допомагав хрещеній і її чоловіку возив їх на належному [PERSON] автомобілі, куди їм було потрібно. Після смерті [PERSON] позивачка не припинила користуватись автомобілем. Однак, оскільки вона не має водійського посвідчення і, зважаючи на її похилий вік, саме він (свідок) возить на автомобілі позивачку за її потребами: чи в лікарню, чи в магазини, чи в церкву або на кладовище. Він і ремонтує авто; кошти на запчастини та пальне дає позивачка. Дочка померлого [PERSON] була лише на його похоронах, з тих пір він її ніколи не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивачки вже десять років. Автомобіль «Нива» належав покійному чоловіку позивачки [PERSON], після смерті якого машиною користується позивачка. Її хрещеник [PERSON] возить позивачку на цьому автомобілі в магазини, в лікарню, на город. Доньку [PERSON] вона бачила лише один раз - на його похоронах. Свідки [PERSON] та [PERSON] надали покази аналогічні показам свідка [PERSON] З свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.02.1990 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Цинчик». (а.с. 9) 26.03.2009 року [PERSON] помер. (а.с. 8) З огляду спадкової справи № 198, заведеної після померлого [PERSON], встановлено, що [PERSON] заповідав позивачці все належне йому на день смерті майно, однак його донька [PERSON] як інвалід ІІ групи є спадкоємицею на обовязкову долю у спадщини, тобто 1/4 майна. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.2010 року [PERSON] є спадкоємцем на 3/4 частини зазначеного в заповіті майна [PERSON] та спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з автомобіля марки ВАЗ 2121, 1984 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі № 0340207, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер А [NUMBER], колір св. бежевий. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку автомобіля не видане. (а.с. 10) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 11.04.2011 року. (а.с. 11) Дані про її спадкоємців відсутні. (а.с. 36) Згідно відповіді Територіального сервісного центру від 11.11.2016 року автомобіль ВАЗ 2121, 1984 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер А [NUMBER], бежевого кольору, технічний паспорт АТ194967 від 31.01.1981 року значиться зареєстрованим за [PERSON]. (а.с. 31) Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що позивач добросовісно, відкрито і безперервно володіє і користується спірним автомобілем більше пяти років з часу смерті [PERSON] В судовому засіданні не здобуто доказів, що [PERSON] мала спадкоємців, також встановлено, що жодні особи за всі роки користування позивачкою автомобілем не заявляли своїх прав на вказаний транспортний засіб, зокрема на 1/4 частину, що належала [PERSON] На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved