Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовною заявою до ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за заявою ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» 29.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис №11055 про стягнення з неї на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості в розмірі 47500,00 грн. та 1800 грн. за вчинення виконавчого напису. Позивачка зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено без наявності достатніх правових підстав для його вчинення та з порушенням норм чинного законодавства, оскільки під час звернення до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису стягувачем не було надано доказів безспірності заборгованості боржника, а повноваження приватного нотаріуса нічим не підтверджені, оскільки про нього відсутні будь-які відомості у єдиному реєстрі нотаріусів України. На підставі викладеного просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. та зареєстрований в реєстрі за №11055, про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості в розмірі 47500,00 грн. та 1800 грн. за вчинення виконавчого напису. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін ( а.с. 47-48). 18.06.2021року до суду від відповідача ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що між позивачкою та відповідачем був укладений кредитний договір. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість, яка не погашена позивачкою. Відповідачем направлено претензію позивачці про погашення заборгованості за договором про надання кредиту. Позивачка її отримала, але не виконала. Будь - яких заперечень не надавала, що свідчить про визнання вимог відповідача в повному обсязі. Також посилався на те, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису на договорі. Для цього приватному нотаріусу було надано, зокрема оригінал договору про надання кредиту, укладений між позивачкою та відповідачем з додатками до нього і засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Сума заборгованості зазначена з урахуванням здійснених позивачкою платежів. У зв`язку з викладеним у задоволенні позовних вимог просив відмовити. 30.06.2021 року позивачка подала до суду відповідь на відзив, в якому додатково зазначила, що виконавчий напис вчинено нотаріусом, відносно якого відсутній відомості в Єдиному реєстрі нотаріусів. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності заборгованості, її розмір. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. пояснень не подавала. В судове засідання позивачка не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься заява, в якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглядати у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачка ухиляється від погашення боргу в добровільному порядку. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 17.10.2019 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №2810891. Договір укладено в письмовій формі, без нотаріального посвідчення( а.с.12-17). З копії виконавчого напису від 29.04.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №11055, вбачається, що його вчинено внаслідок прострочення платежів боржником [PERSON] перед ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», в безспірному порядку, на суму 45700 грн., за період з 17.12.2019 р. по 31.01.2020 р. , а також на суму 1800 грн. за вчинення виконавчого напису. При вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 ( а.с. 11). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2020 року відкрито виконавче провадження №62248050 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В. №11055 від 29.04.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості в розмірі 47500,00 грн.( а.с. 26-32). Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р., було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001 р., в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Крім того, суд звертає увагу, що згідно відомостей списку державних реєстраторів та нотаріусів, яким анульовано доступ до державних реєстрів, що міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, приватному нотаріусу Колейчику В.В. анульовано доступ до державних реєстрів на підставі наказу Міністерства юстиції України №738/5 від 02.03.2020 року , а згідно відомостей, які містить виконавчий напис, він був внесений в реєстр нотаріальних дій 29.04.2020 року. Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 р. № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172. Таким чином, та обставина, що позивачкою не визнається розмір заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. За наведених обставин позовні вимоги про визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved