Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що її син [PERSON] з 04.06.2005 року по 30.09.2013 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час онука проживає разом з відповідачкою, вільно спілкуватися з дитиною вона їй не дозволяє і чинить в цьому перешкоди. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 09.01.2014 року [PERSON] встановлено порядок побачення з донькою [PERSON] за місцем його мешкання із забиранням дитини додому. Відповідачка також і їй чинить перешкоди у спілкуванні з онукою, а бачитися з нею за адресою: [ADDRESS] у ті дні, які надані зазначеним судовим рішенням, у неї не має можливості, оскільки її син дуже сумує за донькою і вона не хоче віднімати у нього і так дуже невеликий час, наданий йому для спілкування з дитиною та для її виховання. Окрім того, відповідачка дуже часто не виконує рішення суду і не дає можливості сину бачитися з дитиною у встановлені дні. На даний час відповідачка взагалі хоче вивезти дитину до Російської Федерації без дозволу батька, незважаючи на те, що в неї існують зобов'язання, встановлені судовим рішенням, які неможливо буде виконувати у разі виїзду за кордон. Вважає, що як бабуся згідно з законом має право на побачення із своєю малолітньою онукою. Просить суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з її онукою [PERSON], 2005 р.н., та встановити час та місце для її зустрічей з онукою: кожної суботи 2-го тижня місяця з 17.00 години по 12.00 годину кожної неділі 2-го тижня місяця із забиранням дитини додому за місцем її проживання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила обставини справи таким чином, як вони викладені вище. Також доповнила, що зі слів родичів відповідачки їй відомо, що з серпня 2014 року вона та онука [PERSON] проживають в м. Пемза Російської Федерації та до цього часу не повертались. Орган опіки та піклування довідкою надав [PERSON] дозвіл на вивіз дитини за межі України строком на 3 місяці. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідачка не з'явилася, до суду повернувся поштовий конверт з повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою, що за адресою місця реєстрації вона не проживає. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився по невідомій суду причині, хоча був повідомлений про судовий розгляд своєчасно. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 09.01.2014 року та додатковим рішенням суду від 28.01.2014 року [PERSON] був встановлений порядок побачень з донькою [PERSON], 2005 р.н., із забиранням дитини за місцем його мешкання. Згідно заяви представника органу опіки та піклування висновок щодо доцільності чи недоцільності визначення зазначеного позивачем порядку її побачень з дитиною надати не має можливості, оскільки відповідачка не проживає на території міста Синельникового та неможливо дізнатися її думку щодо предмету позову. Заявою від 29.12.2014 року позивачка повідомила начальнику службі у справах дітей, що являється бабусею [PERSON], мати якої без згоди батька та без судового рішення вивезла доньку в Росію. Місцезнаходження дитини на даний час їй невідомо. Відповідно до ст.. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст.. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, позивачкою не було надано суду жодного належного доказу, що відповідачем були порушені її права щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з онукою [PERSON]. З підстав позову, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, вбачається, що вона посилається лише на створення їй відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною, але в чому саме полягають дані перешкоди позивачем зазначено не було. Вивіз відповідачкою своєї доньки [PERSON] до Російської Федерації суд не приймає до уваги як обставину, що створює позивачці перешкоди у здійсненні нею своїх прав щодо участі у вихованні онуки, оскільки суду не було надано жодного належного підтвердження, що відповідачка таким чином умисно перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з [PERSON]. В ході судового розгляду також не було встановлено стану здоров'я дитини, її особистої прихильності до позивачки, ставлення позивачки до виконання своїх обов'язків та інших обставин, що мають суттєве значення, адже згідно норми ст.. 159 СК України дані обставини повинні братись судом до уваги під час вирішення даного спору. Обставину, на яку посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, а саме, наявність судового рішення щодо встановлення її сину порядку побачень з донькою [PERSON] та невиконання цього рішення [PERSON], суд не приймає до уваги як доказ створення відповідачем позивачці перешкод, оскільки згідно даного судового рішення спір щодо участі у вихованні [PERSON] виник між її батьками, у зв'язку з чим встановлення [PERSON] порядку побачень з донькою не стосується даного предмету спору. Крім того, позивачкою в ході судового розгляду взагалі не було надано належних підтверджень щодо перебування відповідачки разом з донькою на території Російської Федерації. За таких обставин, зазначені в позові та в судовому засіданні доводи позивачки, якими вона обґрунтовує свої вимоги, є такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. Згідно ст.. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed