Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.11.2009 року у Лебединському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Сумської області був зареєстрований шлюб сторонами, актовий запис № 206. 20 березня 2010 року у них від шлюбу народилася донька [PERSON]. Між ними склалися неприязні відносини в звязку з несумісністю характерів, примирення з відповідачем неможливе. Крім того, позивачка зазначила, що відповідач коштів на утримання дитини не надає хоча і зобовязаний. Тому вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, а також просила допустити негайне виконання рішення суду. В судове засідання позивачка не зявилася, в наданій суду заяві підтримала позовні вимоги, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду письмову заяву, в якій теж просив розглянути справу за його відсутності. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З паспорта та картки (а.с. 4-7), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є [PERSON] [INFO], і/н [NUMBER]. З свідоцтва (а.с. 8), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 14.11.2009 року в Лебединському МВРАЦС Головного управління юстиції Сумської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 206. З свідоцтва (а.с. 9), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] народилася 20.03.2010 року, а її батьками є сторони. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 14.11.2009 року у Лебединському МВРАЦС Головного управління юстиції Сумської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 206. 20 березня 2010 року у них від шлюбу народилася донька [PERSON], яка проживає з матірю. Між сторонами склалися неприязні відносини в звязку з несумісністю характерів, примирення з відповідачем неможливе, сімя розпалася остаточно і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що на час розгляду спору сторони проживають окремо, родинних відносин не підтримують, позивачка сама утримує неповнолітню дитину і потребує на її утримання матеріальної допомоги, а відповідач є повнолітньою працездатною особою і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Даних щодо надання коштів відповідачем в добровільному порядку на утримання дочки в судове засідання надано не було. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи і не були оспорені в судовому засіданні. Згідно вимог ст.ст. 104,110,112 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання, шляхом подачі позову одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. ст. 180, 183 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачкою було доведено, щоміж сторонами склалися неприязні відносини, примирення неможливе, сімя розпалася остаточно і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, а також те, що на утриманні позивачки перебуває неповнолітня дочка, яка потребує коштів на проживання та виховання, а відповідачем не було доведено того, що шлюб можна зберегти а кошти на утримання дитини ним надаються в добровільному порядку, чи що існують обставини, які виключають необхідність сплати аліментів. Обставини, покладені позивачкою в обгрунтування своїх вимог на думку суду стверджуються не тільки поясненнями її представника, а й об»єктивно документами, дослід-женими в судовому засіданні (а.с. 8-9), в той же час, як відповідачем взагалі не надано в судове засідання заперечень по суті позову та даних щодо надання ним коштів на утримання дитини. Тому

Outcome: approved