Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з відповідачем вони з 20.09.2011 року року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Позивачка зазначила, що на даний час вона не працює та не отримує соціальної допомоги на утримання дітей, отже грошових коштів на утримання та забезпечення нормального розвитку дітей вона не має. Діти проживають з разом із нею. Оскільки домовленості з відповідачем щодо матеріального забезпечення дітей не дійшли, тому була вимушена звернутися з відповідною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги, викладені у заяві про стягнення аліментів визнав, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечував та просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, суд встановив, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає що необхідно ухвалити рішення про задоволення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного життя сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, батьком дітей відповідно до свідоцтва є [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з акту на предмет проживання, діти мешкають разом з матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приймаючи до уваги матеріальне забезпечення дітей з урахуванням доходів позивачки, а також те, що відповідач є працездатним та визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що [PERSON] взмозі та повинен сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів свого заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved