Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 26.07.2011 року помер її чоловік [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яку вона прийняла, оскільки проживалал із спадкодавцем. До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка загальною площею 2,8662 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено державним актом серії ЯД №145081, оригінал якого був втрачений спадкодавцем за життя. При вказаних обставин вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у звязку з чим просила встановити факт належності цієї земельної ділянки спадкодавцю та визнати за нею право власності на неї. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що спадщину після смерті чоловіка вона прийняла, однак нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд листом. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позом підлягає задоволенню в попередньому судовому засіданні з наступних підстав. Так, відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Закону. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволенню позову. Судом встановлено, що 26 липня 2011 року помер чоловік позивачки [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на його майно, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.6). До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8662 га, з кадастровими номерами 5920988400010010167, 5920988400010050364, 5920988400030010021, розташована на території Червонослобідської сільської ради Буринського району Сумської області, що належала [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД№145081, виданого 13.04.2007 року на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 18.03.2005 року №313 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010762700359, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру, копією державного акта, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.10-16). Спрадщину прийняла його дружина позивачка по справі [PERSON] відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що вбачається з довідки Червонослобідської сільської ради (а.с.17). Разом з тим, судом встановлено, що спадкодавцем за життя оригінал державного акту на право приватної власності на землю за невідомих обставин було втрачено, а дублікат отримати позивачка не спроможна, у звязку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких з 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються, однак документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою видані до набрання чинності цим Законом , є дійсними (п.10 ст.28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»), що також підтверджується газетною публікацією про втрату державного акту та листом відділу Держгеокадастру у Буринському районі Сумської області (а.с.16,20). Статтею 131 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При цьому ч. 2 ст.373 цього Кодексу встановлено, що право на землю гарантується Конституцією. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність оригіналу вищевказаного правовстановлюючого документу унеможливлює отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину, оскільки в силу п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, що вбачається також з нотаріального листа (а.с.19). Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про доведеність факту, який просить встановити заявниця та про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Outcome: approved