Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати відповідачів такими,\~що втратили\~право користування\~ жилим\~приміщенням за адресою:\~[ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником даної квартири. За вказаною адресою з 10.07.2001 зареєстровані відповідачі, які за місцем реєстрації не проживають і ніколи не проживали. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою порушує її права як власниці квартири. Позивачка в судове засідання не зявилася, від її представника надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися. Судові повістки про виклик до суду повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~днем вручення\~повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Позивачка є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до довідок виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 03.10.2018 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] /а.с.25/ Згідно копії відповіді управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області від 05.09.2018 станом на 01.07.2018 за адресою: Запорізька область,\~м.\~Мелітополь,\~вул.\~Сєдовців,\~2/52 зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]С./а.с.9/ Відповідно до довідки СП «Ж-ЕУ» ПАТ «Мелітопольбуд» від 23.01.2019 за адресою: Запорізька область,\~м.\~Мелітополь,\~вул.\~Сєдовців,\~2/52, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не проживають і ніколи не проживали. В силу того, що відповідачі зареєстровані в квартирі, але в ній не проживають, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції і органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві, серед іншого, для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно положень статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи зібрані\~по справі\~докази суд\~приходить до\~висновку,\~що відповідачі\~без поважних\~причин не\~проживають за\~місцем реєстрації\~з часу\~реєстрації,\~а саме\~з 10.07.2001, квартирою\~не користуються,\~їх речей\~в ній\~немає,\~а тому вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved