Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом мотивуючи це тим, що вона зустрічалися з\~відповідачем більше\~двох років\~таємно,\~оскільки у\~відповідача на\~той час\~була сімя. В кінці грудня 2016 року відповідач запропонував їй спільно проживати однією сімєю, на що вона погодилася і перейшла проживати з ним до його помешкання по вул. Степова, 19 у селі Володимирівка Петрівського району Кіровоградської області. Разом вони проживали як чоловік і дружинабез реєстрації шлюбу з кінця грудня 2016 року до 31 березня 2017 року, після чого стосунки між ними припинились. 14 грудня 2017 року вона народила сина - [PERSON], батьком якого є відповідач, який відмовився подати в ограни реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідно, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У свідоцтві про народження дитини [PERSON], у графі батько записаний [PERSON], тобто батько записаний за вказівкою матері. Таким чином в звязку з тим, що відповідач не бажає добровільно визнати сина й відповідно не надає ніякої допомоги на його утримання, а позивачка перебуває у безоплатній відпустці по догляду за дитиною до трьох років і крім мізерної соціальної допомоги, яку вона отримує на дитину, інших доходів у неї не має, тому просить суд визнати відповідача батьком дитини, стягнути аліменти на утримання дитини та жінки, з якою проживає дитина до трьох років. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі. Враховуючи те, що позивачка позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200,\~206 ЦПК України.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії\~свідоцтва про\~народженнясерії І-ОЛ № 217785, виданого 18 грудня 2017 року Петрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] народився 14 грудня 2017 року, актовий запис №58. Батьками дитини вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.7). Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 08 травня 2018 року, відомості про батька\~ дитини були записані на підставі заяви матері відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України\~(а.с.9). Згідно довідки Ганнівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області №2170 від 16 травня 2018 року, відповідно до підтвердження депутата Ганнівської сільської ради 7 скликання [PERSON], [PERSON], [INFO], дійсно з січня 2017 року по березень 2017 року проживала без реєстрації за адресою: Кіровоградська область, Петрівський район, с. Володимирівка, вул. Степова, 19/2 в домоволодінні громадянина [PERSON] (а.с.8). З висновку судово-медичної експертизи № 539 від 04 вересня 2018 року встановлено вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, яка за результатами даної експертизи складає не менше 99,9998 % (а.с.53-54). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], однак останній відмовився подати в ограни реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку передбаченому ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1\~ст. 126 СК України\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності ч.1\~ст. 135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі\~ст. 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п.5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. З огляду на вказане суд вважає доведеним наявність кровного споріднення між [PERSON] та малолітнім [PERSON], [INFO], тому позовні вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27\~Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують,\~що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути\~серед тих, хто першим одержує\~захист і допомогу. За умов частини першої та третьої\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України \~способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини та на утримання позивачки, яка також потребує матеріальної допомоги, так як в даний час не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи спільний обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, а також те, що відповідач працює та визнає позов і в частині стягнення з нього аліментів, тому суд вважає за можливе позовні вимоги в цій частині також задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнувши аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.ст.\~139,\~141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача. Вказані правовідносини регулюються ст. ст.\~84,126-128,\~134,\~135,\~180-183,\~191 Сімейного Кодексу України, розясненням\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Outcome: approved