Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду, мотивуючи це тим, що рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.01.2013 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем, який був ними укладений 08.04.2000 року та зареєстрований Чечеліївською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які навчаються в Криворізькому професійному гірнично-технологічному ліцеї. Після розірвання шлюбу, відповідач не надавав позивачці допомоги на утримання дітей, а тому вона вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, а в подальшому із позовом про зміну розміру аліментів. У звязку з тим, що на час стягнення аліментів (станом на 2015 рік) відповідач не працював, з нього стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісяця. З 2015 року відповідач працевлаштувався та має у власності земельний пай, за який щоосені отримує орендну плату. Позивачка зазначила, що вона працює в ТОВ «Чечеліївське» поваром та отримує мінімальну заробітну плату, аліментів в розмірі 600 гривень на кожну дитину не вистачає на їх утримання, а тому позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 600 грн. щомісяця на 1/4 частину від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.22). Пунктом 1 частини 3\~статті 223 ЦПК України\~передбачено,\~що якщо\~учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши документи справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.01.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був ними укладений 08.04.2000 року та зареєстрований Чечеліївською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 02 (а.с.9). Від спільного шлюбу сторони по справі мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які навчаються в Криворізькому професійному гірнично-технологічному ліцеї ІІ рівня акредитації на першому та другому курсі відповідно, на денній формі навчання (а.с.7,8,17,18). Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2015 року було змінено розмір раніше призначених до стягнення з відповідача аліментів з частки доходу на тверду грошову суму, в розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісяця (а.с.10). На момент звернення позивачки до суду, відповідач офіційно працевлаштований, позивачка отримує мінімальну заробітну плату та у звязку з навчанням неповнолітніх дітей потребує матеріальної допомоги. Крім того стягнення на користь позивачки аліментів у розмірі 600 гривень на кожну дитину порушує гарантоване ст. 182 СК України право на мінімальний гарантований розмір аліментів у сумі не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно абзацу другого ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже зміна способу стягнення аліментів, є нічим іншим, як зміною розміру присуджених аліментів. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Оскільки відповідач працює він може сплачувати позивачці аліменти в частці від його доходу. Зазначені вище обставини, які є причиною зміни способу стягнення аліментів, не існували тоді коли відбувався розгляд справи про призначення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки виникли після зміни матеріального стану боржника. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що зміна способу стягнення аліментів на утримання дітей з твердої грошової суми на частку доходу відповідає інтересам дітей та забезпечить їх гармонійний розвиток, а тому позов слід задовольнити. Так як позивачка звільнена від сплати судового збору при пред'явлені позову, то згідно ст.141 ЦПК України з відповідача у дохід держави повинні бути стягнено відповідні судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 141, 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: approved