Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про повернення права власності, про скасування державної реєстрації права власності. В позові зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 р. її позов до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання задоволений. Вказаним рішенням розірваний договір довічного утримання, укладений між нею та [PERSON], 27 лютого 2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною Валентиною Іванівною за реєстровим номером 321, згідно якого вона передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили 29.10.2013 р. Для укладання нового правочину вона звернулася до нотаріуса та надала вищевказане судове рішення від 16.10.2013 р. і дізналась, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником квартири значиться відповідачка на підставі договору довічного утримання від 27.02.2009 р. Судовим рішенням договір довічного утримання між сторонами був розірваний, але право власності на квартиру в результаті розірвання їй повернуто судом не було, оскільки вона такі вимоги не заявляла. Станом на теперішній час мається судове рішення про розірвання правочину, яке набрало законної сили, але право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано на відповідачку, оскільки право власності не повернуто попередньому власнику. Позивачка не має можливості реалізувати свої права власника, тому просила суд скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім'я [PERSON] (і.н.[NUMBER]) на квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер майна 25798538 від 27.03.2009 р. на підставі договору довічного утримання ВМВ 043005, 043006 27.02.2009 р. приватний нотаріус ДМНО Гуніна В.І. Також просила скасувати заборону на об'єкт нерухомого майна, а саме на квартиру [ADDRESS] в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстровану 27.02.2009 р. за № 8504052 реєстратором Приватним нотаріусом Гуніною В.І. Дніпропетровського міського нотаріального округу на підставі договору довічного утримання ВМВ 043005, 043006 27.02.2009 р. приватний нотаріус ДМНО Гуніна В.І., заборона №331. Повернути їй право власності на квартиру [ADDRESS]. Квартира складається з 1,2 - коридори, 3 - кладова, 4 - санвузол, 5 - кухня, 6,7 - житлові, 1 - лоджія, загальною площею 44,8 кв.м., житловою - 27,3 кв.м. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляду справи у її відсутність. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляду справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Третя особа - реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції також в судове засідання не явився. Причини неявки суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному конкретному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, якими повністю підтверджуються доводи позивачки, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2013 р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання розірваний договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON], 27 лютого 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною Валентиною Іванівною за реєстровим номером 321, згідно якого [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Квартира складається з 1,2 - коридори, 3 - кладова, 4 - санвузол, 5 - кухня, 6,7 - житлові, 1 - лоджія, загальною площею 44,8 кв.м., житловою - 27,3 кв.м. Рішення набрало законної сили 29.10.2013 року. (а.с.28-29). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 11.12.2015 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 27 лютого 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною Валентиною Іванівною за реєстровим номером 321 (а.с.6-7). Згідно до вимог ст. 756 ЦК України уразі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем порушує права позивача, як власника квартири, тому вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.756 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved