Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з ПАТ Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на її користь суму відшкодувань страхових виплат в розмірі 14033 грн. 46 коп.; стягнути з ПАТ Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на її користь пеню за прострочення виплат страхового відшкодування в розмірі 2043 грн. 63 коп.; стягнути з ПАТ Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на її користь інфляційні втрати у розмірі 2736 грн. 48 коп.. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.2013 року по пр. Трубників в м. Нікополь Дніпропетровської області навпроти будинку №38 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивачки, коли вона керувала автомобілем та водієм [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ-2107 н/з [NUMBER]. Одразу після зіткнення позивачка та [PERSON] зателефонували до ДАІ та повідомили страховій компанії про пригоду, що сталася. На місці скоєння ДТП інспектором Державтоінспекції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 124 КУпАП, як на позивачку, так і на [PERSON] Справу було розглянуто в Нікопольському міськрайонному суді і 18.10.2013 року було винесено постанову про накладення на позивачку адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Не погодившись із постановою Нікопольського міськрайонного суду від 18.10.2013 року, позивачка подала апеляційну скаргу і, як наслідок, Апеляційний суд Дніпропетровської області виніс постанову, якою визнав невинуватість позивачки та скасував постанову про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Одразу після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним судом позивачка надіслала постанову до відповідача. Ще до виплати страхових платежів позивачка відремонтувала автомобіль за власні кошти, що значно перевищило розраховану суму відповідачем. Після того, як позивачку було визнано невинуватою у порушенні Правил дорожнього руху і в її діях не вбачалося ознак правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, [PERSON] звернулася до Криворізької філії Української страхової компанії «ГАРАНТ-АВТО» з вимогою відшкодувати понесені нею витрати на відновлення та ремонт транспортного засобу у межах страховки. Проте отримала відповідь, що за оцінкою експерта, якому доручено провести роботу УГС «ГАРАНТ-АВТО», вартість пошкоджень автомобіля складає 14033,46 грн., що є значно меншою сумою фактичних витрат. Однак, навіть цю суму позивачці не змогли надати, а запропонували погодитися на 25 % від загальної суми та відмовитися від решти, щоб отримати кошти негайно. Оскільки позивачка не погодилася на 25 % від загальної суми боргу, їй не було сплачено суму відшкодувань взагалі. Не дочекавшись виплати загальної суми відшкодувань, позивачка у травні 2014 року звернулася до Криворізької філії УГС «ГАРАНТ-АВТО» з вимогою надати правильну суму відшкодувань, розмір оціненої шкоди та копії документів, пов'язаних із страховим випадком, у тому числі договір страхування. У червні 2014 року [PERSON] отримала відповідь від Криворізької філії УГС «ГАРАНТ-АВТО», в якій зазначили, що сума відшкодувань складає 14033,46 грн. і найближчим часом на її рахунок буде перераховано цю суму. Однак, копію договору страхування так і не було надано. З часу отримання відповіді минуло ще три місяця, проте відповідач ніякої виплати не здійснив. У серпні 2014 року позивачка подала скаргу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на бездіяльність відповідача та отримала відповідь, що в діях УГС «ГАРАНТ-АВТО» вбачається порушення законодавства про страхування, що це непоодинокий випадок в Україні і Національна комісія буде вживати необхідні заходи для забезпечення виплати страхових сум. У жовтні 2014 році позивачка повторно звернулася до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на бездіяльність відповідача та отримала відповідь від 19.11.2014 року, в якій їй надали інформацію про те, що до відповідача застосовано захід щодо відновлення фінансової стабільності і до 01.12.2014 року буде вирішено питання щодо страхових виплат на користь позивачки. Однак, до цього часу відповідач ніяких виплат не здійснив. Таким чином, відповідач порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, а також п. 2 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, щодо вжиття всіх необхідних заходів для своєчасного здійснення страхової виплати та ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України. Стаття 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає граничний термін сплати 90 днів після прийнятого рішення про відшкодування. На письмове звернення позивачки про прийняте рішення про відшкодування відповідач надав лише розмір виплати, але дату прийнятого рішення про суму відшкодувань відмовився надавати без поважних підстав. Станом на 01.01.2014 рік Криворізька філія УГС «ГАРАНТ-АВТО» отримала всі необхідні документи щодо розрахунку витрат для вчасної виплати відшкодувань, однак виплати так і не були здійснені. Таким чином, відповідач станом на дату подання позовної заяви винен 14033,46 грн. основної суми відшкодувань та відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня і складає 2043,63 грн. Крім того, у зв'язку із несвоєчасною виплатою позивачкою понесені інфляційні втрати, які складають 2736,48 грн. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» «про захист прав споживачів та відшкодування матеріальної шкоди» підлягають задоволенню та суд вважає стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] відшкодувань страхових виплат в розмірі 14033 грн. 46 коп.; стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] пеню за прострочення виплат страхового відшкодування в розмірі 2043 грн. 63 коп.; стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] інфляційні втрати у розмірі 2736 грн. 48 коп..

Outcome: approved