Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 25 травня 2013 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з червня 2014 року і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому остання і просить суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, категорично наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, проте згідно з адресованою до суду письмовою заявою позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON](дошлюбне прізвище Буленок) зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві 25 травня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 478 (а. с. 4). з копії свідоцтва про народження вбачається, що від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], що народилася 30 листопада 2013 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві 13 грудня 2013 року зроблено відповідний запис за № 3569 (а. с. 5). В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, бажання розірвати шлюб є взаємним. За таких обставин, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін позивачка наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти такого, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «Яворська». На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved