Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 19.02.1994 року у Ільницькій сільській раді Турківського району Львівської області, актовий запис № 4. У шлюбі в них народилося двоє дітей, які на даний час уже повнолітні. Приблизно шість років тому відносини між сторонами зіпсувалися через те, що відповідач постійно зловживав спиртними напоями, бив позивачку, зраджував їй з іншими жінками, внаслідок чого виникали сварки та скандали в сім'ї . На зауваження позивачки змінити свою поведінку, відповідач не реагував, внаслідок чого позивачка вимушена була покинути його і проживати окремо. В [PERSON] відсутнє почуття любові та поваги до відповідача. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,8 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 600 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася. В позовній заяві просила справу розглядати у її відсутності та за необхідності ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки). Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 19.02.1994 року в Ільницькій сільській раді Турківського району Львівської області, актовий запис за № 4, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 19 лютого 1994 р. Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов'язок подружжя турбуватись про сім'ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в сім'ї, та зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати: 704,80 грн. судового збору та 600 грн. за надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка не зазначила, яке прізвище бажає мати після розірвання шлюбу, тому суд вважає, що відсутні підстави для зміни її прізвища. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved