Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з зазначеним позовом, в якому просить встановити факт незаконного набуття відповідачем права власності на спадкову квартиру [ADDRESS] (Кірова) в м. Мелітополі Запорізької області. Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову в повному обсязі та просила його задовольнити, пояснивши, що рішення суду, за яким було визнано право власності на спірну квартиру за [PERSON], було прийняте без врахування тієї обставини, що на момент звернення до суду [PERSON], у останнього не було відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії відносно спадкового майна, що є обовязковим для розгляду справи судом. Але, суд не врахував цього і прийняв рішення про визнання за [PERSON] права власності на спадкову квартиру. При цьому вона, як дружина померлого навіть не була у цьому розгляді справи в якості належного відповідача. Відповідач [PERSON] та його законний представник в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Від законного представника відповідача [PERSON], [PERSON], надійшла ззаява про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. 14 лютого 2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області по цивільній справі № 2-361/12 винесено рішення про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом від 20 грудня 2007 року, що був складений [PERSON], померлим 22 грудня 2008 року. Рішення набрало законної сили 06.11.2013 року. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2013 року по справі № 22-ц/778/5002/13 та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 серпня 2014 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 лютого 2013 року залишено без змін. Таким чином, судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] у відповідача [PERSON] виникло на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Статтею 41 Конституції України гарантується що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 3. ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» судам розяснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Таким чином, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] визнано на підставі рішення суду, яке набрало законної сили та є обовязковим до виконання.

Outcome: dismissed