Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, з тих підстав, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.05.1998 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя між ними не склалося, вони з 2009 року не проживають разом, оскільки відповідач почав погано відноситися до сімї, не поважав позивачку як дружину, постійно принижував її, зловживати спиртними напоями, в нетверезому стані влаштовував сварки та скандали, погрожував фізичною розправою, матеріально не допомагав. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час повнолітня, та дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є малолітньою. Надалі перебувати з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не бажає. Просить шлюб розірвати, термін на примирення не давати, малолітню дитину залишити їй на виховання, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Спасюк» та стягнути з відповідача витрати по справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, на адресу суду подала письмову заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про одруження, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.05.1998 року (а.с. 6). Сімейне життя у сторін не склалося, між ними постійно виникали сварки та скандали, з 2009 року разом не проживають. У шлюбі у них народилося двоє дітей, з яких дочка [PERSON], [INFO], на даний час є малолітня (а.с. 7). Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Спасюк». На думку суду місцем проживання малолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час є малолітньою, слід визначити місце проживання її матері. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (квитанція № 46.49.1/29962 від 09.03.2017 року а.с. 1). На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved