Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 січня 1995 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що основною причиною розладу сім`ї стали постійні сварки з різних приводів, у результаті яких вони втратили повагу один до одного. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, шлюбних відносин не підтримують. Зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. 03.01.2017 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 13.03.2017 року. 12.03.2017 та 08.06.2017 року позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 12.03.2017 та 08.06.2017 року відповідач в судові засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України. Виходячи з цього та вимог ст..77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи, врахувавши заяву позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 28.01.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Сніжне зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 30. З матеріалів справи встановлено, що у сторін є дитина: донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім′я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачка довела ті обставини, на які посилалася, як на підставу своїх позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved