Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК», в якому просила стягнути банківський вклад за договором про розміщення банківського вкладу № 10-2345346 від 24 квітня 2015 р. в розмірі 35 000 доларів США, що еквівалентно 808 082, 45 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 квітня 2015 року між нею та відповідачем, був укладений договір про розміщення банківського вкладу № 10-2345346. Відповідно до якого відповідач зобов'язався розмістити її вклад в розмірі 35 000 доларів на період з 24 квітня 2015 року по 30 жовтня 2015 року, з щомісячною виплатою процентів в розмірі 11 %. До закінчення строку дії договору вона звернулась до відповідача - 23 жовтня 2015 року, з заявою про відмову від продовження строку дії договору та просила видати їй суму вкладу по його закінченню. Проте відповідач умови договору не виконав, банківський вклад не повернув. За захистом свого порушеного права вона звернулась до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення на позов, просив відмовити в його задоволені, посилаючись на те, що в банку ведена тимчасова адміністрація, у зв'язку з чим задоволення вимог вкладників не здійснюються. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. За ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 24 квітня 2015 між Публічним акціонерним товариством «Укрінбанк» (далі - відповідач/Банк) та [PERSON] (далі - позивач/вкладник) було укладено Заяву-договір про розміщення банківського вкладу № 10-2345346 «Тільки для своїх» з 24 квітня 2015 року по 30 жовтня 2015 року в доларах США, за яким вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 35 000 доларів США, із нарахуванням процентів за користування вкладом за ставкою 11 % річних, на строк з 24.04.2015 по 30.10.2015 у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі та Загальних умовах банківського обслуговування фізичних осіб в системі ПАТ «Укрінбанк» (далі - Загальні умови ) (а.с. 22-72). Відповідно до виписки по угоді № 10-2345346 від 24 квітня 2015 р. на особовому рахунку позивачки [NUMBER] станом на 02.12.2015 року знаходиться 35 000 доларів США. Відповідно до умов Договору, Автопролонгація договору передбачена (якщо Клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення), на строк що дорівнює попередньому строку згідно з умовами Договору даного виду вкладу, чинного на дату пролонгації, включаючи розмір процентної ставки. Пунктом 1.7.1 Загальних умов визначено, що дія Договору банківського рахунку припиняється за заявою Клієнта у будь-який час. 23 жовтня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про відмову від пролонгації договору та просила повернути вклад. Однак, вказана заява позивача були залишені відповідачем без задоволення. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 вказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК», згідно з яким з 25 грудня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УКРІНБАНК». Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і з урахуванням того, що на час ухвалення рішення у справі у відповідача діє тимчасова адміністрація, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення суми вкладу, враховуючи вимоги ст. ст. 34, 36 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, суд звертає увагу на тому що відповідно до п. 1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Outcome: dismissed