Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що сторони по справі є батьками сина - [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження сина батьком записаний [PERSON]. Син проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні та вихованні. Знаючи, що малолітня дитина потребує постійної батьківської уваги та допомоги, відповідач належної матеріальної допомоги не надає. Позивачка звернулась до суду 04 вересня 2014 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання - [PERSON], [INFO], до його повноліття, тобто до [INFO] року. Позивачка в судове засідання з'явилась, підтримала позов повністю та просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково та вказав що згоден виплачувати аліменти на утримання сина, однак в меншому розмірі, як просить позивачка, вказав, що може виплачувати аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку. З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 3). У свідоцтві про народження сина батьком записаний [PERSON]. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 4). Позивачка звернулась до суду 04 вересня 2014 року з проханням стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання - [PERSON], [INFO], до його повноліття, тобто до [INFO] року. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 04 вересня 2014 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 04 вересня 2014 року. Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, з індексацією відповідно до закону, проте не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до його повноліття. Також, відповідно до положення ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, передбачений Законом України «Про судовий збір» із змінами від 19 вересня 2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial