Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 грудня 2011 року померла мати позивачки [PERSON]. На майно померлої, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с.Козилівка Корюківського району Чернігівської області, по 4-му пров. Шевченка, 4, відкрилась спадщина. Мати за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями було видане після смерті спадкодавця [PERSON]. У звязку з цим позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, по 4-му пров. Шевченка, 4. Позивачка у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 17.09.1990 року було складено Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, 4-й пров. Шевченка, 4 (а.с.11-17). 04.12.1990 року було видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння за адресою: с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, 4-й пров. Шевченка, 4, свідоцтво видано колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с.15). Ст.5 ЦК України визначає, що до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Згідно з положеннями ст.120 ЦК України 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів. Згідно даних погосподарського обліку Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, станом на 15.04.1991 року єдиним членом колгоспного двору за адресою: с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, 4-й пров. Шевченка, 4, була [PERSON] (голова двору) (а.с.49). Таким чином, житловий будинок даного господарства відносився до майна колгоспного двору, право власності на нього після припинення існування колгоспному двору мала член вказаного вище колгоспного двору - [PERSON]. 28.10.2011 року виконавчим комітетом Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області було прийнято рішення про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, 4-й пров. Шевченка, 4, а 06.06.2012 року було видано Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння за адресою: с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, по 4-му пров. Шевченка, 4, на її імя (а.с.41, 44). Згідно довідки Корюківського районного бюро технічної інвентаризації КРКП Рампа від 18.11.2015 року № 345/11-15, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон віджудження обєктів нерухомого майна № 49969137 від 16.12.2015 року, право власності на житловий будинок в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, по 4-му пров. Шевченка, 4, зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 06.06.2012 року (а.с.10, 46-47). 25 грудня 2011 року [PERSON] помела (а.с.5). Після неї відкрилась спадщина, яка складалась в т.ч. з домоволодіння за адресою: с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, 4-й пров. Шевченка, 4. Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1269, ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За даними Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області (лист № 1275/01-16 від 02.12.2015 року) 09 лютого 2011 року заведена спадкова справа № 34/2012 до майна померлої 25 грудня 2011 року [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка спадкодавця [PERSON] (а.с.33. Згідно інформації Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, із померлою 25.12.2011 року [PERSON] на день смерті проживала її дочка [PERSON]. Інших зареєстрованих осіб немає (а.с.9). Таким чином, [PERSON], позивач у справі, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла після матері спадщину. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, так як свідоцтво право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с.Козилівка Корюківського району Чернігівської області, по 4-му пров. Шевченка, 4, не входить до складу спадщини (а.с.20). Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки мати позивачки за життя набула право власності на спірне домоволодіння, а позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла після неї спадщину, до складу якої увійшло домоволодіння за адресою: с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, 4-й пров. Шевченка, 4, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, у звязку з чим порушене право позивачки підлягає захисту в судовому порядку. Враховуючи викладене,

Outcome: approved