overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 30 серпня 2004 року № 114, зареєстрованого в БТІ 29 жовтня 2004 року за реєстровим №2/1685 їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] являється її дочкою та не проживає в даній квартирі з серпня 2014 року, оскільки переїхала на постійне місце проживання до АР Крим,але з реєстрації не знялась. Вона не спілкується з дочкою з 2015 року і не підтримує відносини. Реєстрація проживання [PERSON] у квартирі перешкоджає їй у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідач відзив не подав, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачкою. З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 30 серпня 2004 року № 114, зареєстрованого в БТІ 29 жовтня 2004 року (а.с.6). Відповідачка [PERSON],являється дочкою позивача та зареєстрована у вказаній квартирі з 15.09.2000 року , що підтверджується записом в домовій книзі ( а.с. 7-9). З серпня 2014 року відповідачка виїхала на постійне місце проживання до АР Крим та не проживає у [INFO] , відповідно до Акта від 01.06.2018 року ( а.с. 12) , довідки об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молодіжний» №27 від 1 червня 2018 року (а.с. 10) та довідки об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молодіжний» №10 від 12 березня 2015 року (а.с. 11). Добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає. Реєстрація проживання відповідачки у квартирі перешкоджає позивачці у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідачка з серпня 2014 року не проживає без поважних причин в квартирі, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачці, як власниці квартири, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.07.2004 року державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в КП « Вінницьке ООБТІ» 05.08.2004 року за реєстром № 198/35, та на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Козятинською дистанцією цивільних споруд 09.12.1997 року, зареєстрованого в КП « Вінницьке ООБТІ» 10.12.1997 року у реєстраційній книзі за №35, їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 21 липня 2009 року , оскільки являється її онуком. Починаючи з лютого 2016 року, він припинив проживати у квартирі, оскільки виїхав на заробітки. Фактичне місце його перебування їй не відоме. Реєстрація його проживання у квартирі перешкоджає їй у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідач відзив не подав, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачкою. З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON]на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.07.2004 року державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в КП «Вінницьке ООБТІ» 05.08.2004 року за реєстром № 198/35, та на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Козятинською дистанцією цивільних споруд 09.12.1997 року, зареєстрованого в КП « Вінницьке ООБТІ» 10.12.1997 року у реєстраційній книзі за №35 (а.с. 6-7). Відповідач [PERSON] являється онуком позивача та зареєстрований у вказаній квартирі з 21 липня 2009 року, що підтверджується записом у домовій книзі (а.с. 8-9). З лютого 2016 року відповідач не проживає у [INFO] , відповідно до Акта від 5 червня 2018 року та довідки ЦНАП №595-3 від 13 червня 2018 (а.с.10-11). Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація проживання відповідача у квартирі перешкоджає позивачці у здійсненні права повного розпоряджання майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном . Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач з лютого 2016 року не проживає без поважних причин в квартирі, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, що перешкоджає позивачці, як власниці квартири, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про можливість визнання [PERSON] таким, що втратила право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] сільської ради Гусятинського району про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 26.02.2015 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, до якого входить зокрема садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с.Целіїв, вул. Зацерква,18 Гусятинського району Тернопільської області. 04.05.2012 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла їй все своє майно, де б воно не знаходилося з чого б воно не складалося і взагалі те, що їй буде належати на день смерті. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради. До складу спадщини входить вищезазначений житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 85,9 кв.м., житловою 59,5 кв.м. Інших спадкоємців на вказане майно не має. Однак оформити право власності на спадкове майно не може через те, що правовстановлюючі документи на даний будинок не збереглися. У звязку із вище наведеним просить визнати за нею право власності на вище зазначений житловий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити та розглядати справу в попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] сільська рада Гусятинського району подали заяву, в якій позовні вимоги визнають, проти задоволення не заперечують, просять розглядати справу у відсутності їх представника. Відповідно до ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, роз'яснивши представнику позивача процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в даному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на майно підлягає до задоволення. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд прийшов до висновку, що є підстави для визнання за позивачкою право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 85,9 кв.м., житловою 59,5 кв.м., що розташований в с. Целіїв вул. Зацерква, буд 18 Гусятинського району Тернопільської області, поскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка являється спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON], тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

позивачка звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.06.2012 року Франківським ВРАЦС ЛМУЮ, актовий запис № 236, поклилкаючись на те, що життя між сторонами не склалось. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та примирення є неможливим. Від подружнього життя мають дві малолітні дитини. Майнового спору між сторонами немає. Просить суд розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти аліменти на утримання сина. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, у якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій проти задоволення позовної заяви не заперечив. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.06.2012 року Франківським ВРАЦС ЛМУЮ, актовий запис № 236, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу в них є одна малолітня дитина [INFO], майнового спору між сторонами немає, збереження сімї та примирення неможливе, шлюб існує формально. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При таких обставинах, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою до Копичинецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер її брат [PERSON], а [INFO] померла її мати [PERSON]. 28.04.2010 року її мати склала заповіт, яким заповіла їй та [PERSON] все належне їй на день смерті майно. 29.04.2014 року [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на її користь. До складу спадкового майна [PERSON] входить 1/3 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS], яка належить сину спадкодавці - [PERSON], спадкоємцем якого була [PERSON], яка прийняла спадщину, але не встигла оформити свої спадкові права. Право власності на спадкове майно не може, оскільки відсутні необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 57,3 кв.м, житловою 48,3 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача Копичинецької сільської ради подав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить справу слухати без участі представника. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2009 року [PERSON] помер [INFO], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2-13 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Як слідує із змісту довідки приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу [PERSON] від 14.05.2014 року № 38/02-14, позивачу роз'яснено його право звернутись до суду. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок власниками будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] - 2/3 частки, [PERSON] - 1/3 частки. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкове майно складається з 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] і є майном померлої [PERSON]. Оформити спадкування позивач не має змоги нотаріально, так як відсутні всі правовстановлюючі документи. З огляду на викладенні обставини судом встановлено, що спадкоємець за законом [PERSON], яка померла [INFO] після відкриття спадщини після смерті брата [PERSON] не встигла її оформити, а тому відповідно до ст. 1276 ЦК України право на прийняття належної їй частки у спадщині 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами переходить до її спадкоємця по заповіту - позивача [PERSON] Враховуючи те, що зазначені обставини є перешкодою для набуття позивачем права власності на зазначене спадкове майно, іншого порядку виготовлення і видачі позивачу правовстановлюючих документів на успадковане майно законодавством не визначено, є підстави у судовому порядку визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування по заповіту після смерті [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом [PERSON] про визнання таким, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування житлового будинку від 03 вересня 2009 року, вона являється власником житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться за адресою в [ADDRESS]. В даному господарстві крім позивачки зареєстровані: її син [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] та її чоловік [PERSON], відповідач по справі. Однак, у вищевказаному господарстві з 2003 року він не проживає, оскільки проживає у господарстві його метері. Вказує на те, що вона неодноразово, у добровільному порядку, зверталася до [PERSON], про зняття з реєстрації, однак він відмовлявся, а тому просила задовольнити позов. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про свідчить розписка про отримання повістки. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Так, судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 03 вересня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області, зареєстрованого в реєстрі за №1-2272, позивачці на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою в [ADDRESS]. Однак, у вищевказаному господарстві крім позивачки, та її рідних, зареєстрований і відповідач по справі [PERSON] Згідно довідки Киселівської сільської ради, вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований в [ADDRESS], але з 2003 року за вказаною адресою не проживає. Згідно ст. 319 ЦК України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 29 листопада 2012 року тітки [PERSON] два місяці з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала , що 29 листопада 2012 року померла її тітка [PERSON] яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 3.2645га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Йосипівської сільської ради Козятинського району Вінницької області.Все своє майно [PERSON] заповідала їй згідно заповіту посвідченого секретарем виконкому Йосипівської сільської ради Козятинського району Вінницької області 20 лютого 2008 року. . Вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Оформити свої спадкові вона не може так як нею не була подана заява про прийняття спадщини до нотаріальної контори у передбачений законом шестимісячний строк. Строк нею пропущено через юридичну необізнаність, так як вона вважала, що оскільки в неї є заповіт, то вона може оформити спадщину в будь-який час Позивачка та її представник в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] ради, Козятинського району, Вінницької області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позов визнає . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 листопада 2012 року померла [PERSON], яка проживала в [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 333454 від 02 .10.2015 (а.с. 4). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 3.2645 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Йосипівської сільської ради Козятинського району Вінницької області Спадкоємцем на майно померлої 29 листопада 2012 р. [PERSON] за заповітом посвідченого секретарем виконкому Йосипівської сільської ради Козятинського району Вінницької області 20 лютого 2008 року являється позивачка [PERSON] . Проте позивачка свої спадкові права оформити не може із-за того, що своєчасно не подала заяву на прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивачка спадщини не прийняла у встановлений законом строк у звязку з своєю юридичною необізнаністю, так як вона не знав, що заяву про прийняття спадщини необхідно було подавати до нотаріальної контори в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Ці обставини суд визнає поважними. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.1272 п.3 ЦК України, згідно з якими, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 01.11.2017 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3644. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 листопада 2017 року зареєстровано шлюб з відповідачем. У шлюбі в них народилось дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарвства не ведуть. Вважає за необхідне розірвати шлюб між нею, позивачкою, та відповідачем. Позивачка у судове засідання не прибула, хоч належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подала. Відповідач у судове засідання не прибув, в матеріалаз справи міститься заява про надання згоди на розірвання шлюбу, справу просить слухати без його участі. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01.11.2017р. у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3644 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). У шлюбі у них народилось дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 3\~ст. 109 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. \~ \~ \~ Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати.\~\~\~ На\~\~підставі\~\~викладеного,

Outcome: approved