Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державної казначейської служби України, третя особа [PERSON], про стягнення коштів та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, про стягнення коштів та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12.11.2016 року вирішено стягнути із ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія» «Інвестсервіс» на користь [PERSON] матеріальну шкоду заподіяну внаслідок вчинення злочину, що потягнув смерть особи, в розмірі 7876 грн. 06 коп. У звязку із набранням рішенням суду законної сили було видано виконавчий лист від 18.12.2016 року. На виконанні у відповідача перебуває зведене виконавче провадження ВП №43473368 до якого входить і виконавче провадження №43421878 з примусового виконання вказаного вище рішення суду. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22.05.2015 року встановлено неправомірність дій державного виконавця Мельника Р.І. при процедурі формування черговості задоволення вимог стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, зокрема щодо вимог [PERSON] Стверджує, що станом на сьогодні рішення суду не виконано у повному обсязі у звязку із неправомірним діями державного виконавця. З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку кошти в сумі 6791,99 грн. на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] відділу ДВС м.Львова у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Однак 11.10.2016 року подав письмові заперечення проти позову. Стверджує, що сума стягнення за виконавчим листом №2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з ПАТ Українська інноваційна страхова компанія «Інвестсервіс» на користь [PERSON] у розмірі 7876,06 грн. є стягненням страхового відшкодування, а не безпосередньо шкоди завданої каліцтвом або смертю особи. 29.09.2015 року державним виконавцем відділу були видані розспорядження про перерахунок коштів в загальній сумі 1\~283\~631, 24 грн. на рахунки стягувачів в порядку ст.ст. 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження». Суму в розмірі 1084,07 грн. перераховано на рахунок [PERSON] Відповідач [PERSON] казначейська служба України та державний виконавець Мельник Р.І. в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі наявних у справі доказів Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Рішенням Личаківського районного суду м.Львова у справі №2/463/564/13 від 12.11.2013 року задоволено позов [PERSON] та [PERSON]. Вирішено, серед іншого, стягнути з ПАТ «Українська інноваційна страхова компанія» «Інвестсервіс» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину, що потягнув смерть особи, в розмірі 7876,06 грн. Вказане вище рішення суду набрало законної сили 09.12.2013 року, внаслідок чого Личаківським районним судом м.Львова 18.12.2013 року видано виконавчий лист для його виконання (а.с.7). Постановою заступника начальника Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції [PERSON] від 11.01.2014 року відкрито виконавче провадження за №41420001 (а.с.8) на виконання виконавчого листа 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року. Крім того, постановою головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції [PERSON] від 12.02.2014 року відкрито виконавче провадження за №41971439 (а.с.9) на виконання виконавчого листа 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року. 28.03.2014 року головним державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції [PERSON] винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №41971439 на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку із відсутністю у боржника майна для задоволення вимог стягувача (а.с.63). Постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції [PERSON] від 23.05.2014 року відкрито виконавче провадження за №43421878 на виконання виконавчого листа 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року (а.с.64). Постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції [PERSON] від 27.05.2014 приєднано виконавче провадження №43421878 з примусового виконання виконавчого листа 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року виданого Личаківським районним судом м.Львова до зведеного виконавчого провадження №43473368, яке веде [PERSON] відділ державної виконавчої служби ЛМУЮ (а.с.65). Постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції [PERSON] від 29.02.2016 виконавчий лист 2/463/564/13 виданого 18.12.2013 року виданого Личаківським районним судом м.Львова повернуто стягувану на підставі п.8 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено обовязковість виконання судових рішень, невиконання рішень суду тягне за собою відповідальність, установлену законом. За преамбулою та ст. 1 Закону Про виконавче провадження (далі-Закон) цей закон визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. За ст. 11 Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. За п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод Висока Договірна Сторона зобовязана гарантувати кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків справедливий судовий розгляд впродовж розумного строку. Невідємною частиною справедливого судового розгляду та ефективного захисту права на мирне володіння майном є забезпечення державою примусового виконання рішення суду в розумний строк. За п. 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі [PERSON] проти України (Заява N 17022/02) від 11.12.2008 р. відповідальність держави за виконання рішень суду щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні. У п. 38 рішення у справі «Кунашко проти Росії» (Заява №36337/03) від 17.12.2009 р. Європейський суд з прав людини нагадав, що у разі, коли винесено рішення проти «приватного» відповідача, на державу покладається позитивний обовязок, який полягає в тому, щоб громадянам було надано юридичний арсенал, що дозволяє їм отримати присуджені судами суми від їх боржників, які наполегливо ухиляються від виплати боргів. Очевидно, що мова йде про обовязки надати засоби для досягнення результату, а не забезпечувати сам результат. Влада повинна забезпечувати розумно доступні заходи на допомогу кредиторам. Отже, якщо не буде встановлено, що прийняті національними владою заходи були адекватними та достатніми, держава не звільняється від відповідальності за несплату боргів по виконавчому листу «приватним» боржником. За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За ст.ст. 1173, 1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконною бездіяльністю органу державної влади\~чи його посадовою або службовою особою при здійсненні ними своїх повноважень,\~відшкодовується державою незалежно від вини цих органів чи осіб. Необхідною умовою для відшкодування шкоди, завданої невиконанням рішення суду, є наявність у боржника майна, присудженого до передачі за рішенням,\~чи достатнього для звернення стягнення та сплати присудженої суми, на момент відкриття чи перебігу виконавчого провадження. [PERSON] не несе відповідальності за стягнення за виконавчим документом, якщо виконати рішення було обєктивно не можливо через відсутність у боржника майна. Тягар доведення наявності майна покладається на стягувача. Другою умовою для стягнення шкоди, якщо виконавець не виконав рішення,\~ є доведення протиправності бездіяльності державного виконавця судовою ухвалою чи постановою начальника відділу ДВС, якому підпорядкований виконавець, у проваджені якого перебував виконавчий документ. Листом начальника [PERSON] ВДВС ЛМУЮ №6379 від 30.04.2015 року представника позивача [PERSON] повідомлено про те, що беручи до уваги мотивувальну та резолютивну частину виконавчих листів, що видав Личаківський районний суд м.Львова про стягнення з ПАТ «Інвестсервіс» на користь [PERSON] та [PERSON], вимога [PERSON] перебуває у другій черзі задоволення вимог стягувачів до ПАТ «Інвестсервіс» (а.с.10-11). Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова у справі №461/2209/15-ц (Провадження №4-с/463/29/15) від 22.05.2015 року визнано неправомірними дії державного виконавця Мельника Р.І. при процедурі формування черговості задоволення вимог стягувачів у зведеному виконавчому провадженні шляхом віддання пріоритету вимогам стягувачів, пов'язаний із трудовими правовідносинами, перед вимогами стягувачів щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином. Зобовязано державного виконавця Мельник Р.І. при процедурі формування черговості задоволення вимог стягувачів у зведеному виконавчому провадженні діяти у відповідності до вимог ч.1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» та задовольнити вимоги [PERSON] та [PERSON], щодо відшкодування їм матеріальної шкоди, завданої злочином перед вимогами інших стягувачів, повязаних із трудовими правовідносинами (а.с.49-50). Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.09.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] ВДВС ЛМУЮ відхилено. Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 22.05.2015 року залишено без змін. Таким чином, суд вважає, що права позивача були порушені незаконними діями державного виконавця, внаслідок чого не виконано рішення суду в частині стягнення з боржника на користь [PERSON] шкоди в сумі 6791,99 грн., а відтак, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved