Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивачка, [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстрували 04.11.2006 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області. У спільному шлюбі в них народилися син, [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. 23 квітня 2014 року позивачка та відповідач розлучилися та проживають окремо. Діти проживають разом із і перебувають на моєму утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Жовківської міської ради (довідку додаю). Позивачка на даний час працює в Жовківському районному центрі зайнятості, має посадовий оклад в розмірі 1638 грн. в місяць. Вважає, що розмір отримуваних коштів не відповідає реаліям сьогодення, цих коштів не вистачає для забезпечення повноцінного харчування дітей, створення належних умов для проживання та розвитку. Відповідач участі в утриманні сина [PERSON] та дочки [PERSON] не приймає з січня 2014 року, а позивачці одній важко забезпечити дітей усім необхідним, тому змушена звернутись до суду із заявою про встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення їх з відповідача в її користь на утримання двох дітей. На її звернення щодо грошової та майнової допомоги на утримання дітей відповідач повідомив що не працює, таким чином немає жодного доходу, тому не може сплачувати аліменти. Більше того, постійно хворіє що суттєво впливає на його працездатність. Крім того, лікування потребує додаткових видатків, оскільки ліки відчутно подорожчали. Таким чином, сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON], які би давали змогу забезпечення повноцінного харчування дітей, створення належних умов для проживання та розвитку не виявляється можливим. Слід зазначити, що дійсно відповідач під час їхнього спільного проживання часто хворів та потребував медикаментозного лікування хронічних захворювань. Неодноразово були різкі загострення хронічних захворювань, надавалася швидка медична допомога. Відповідач зловживає спиртними напоями. Таким чином, наведені нею докази дають підстави вважати, що вона є малозабезпеченою, а отже цілком очевидно, що їй важко самій утримувати двох дітей. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їхніх спільних дітей. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з позовною заявою та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина, [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття в порядку встановленому законом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак, 15.03.2016 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та про уточнення позовних вимог. Просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 1250 гривень на кожну дитину. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання, призначене на 18.03.2013 р., не зявився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою з офіційного сайту ДП поштового звязку «Укрпошти» про відстеження пересилання поштових відправлень, де зазначено про вручення судової повістки адресату особисто. Про причини неявки відповідач не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, а тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11.03.2014 року вбачається, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-СГ № 139832 вбачається, що позивачка [PERSON] є матірю дитини, а відповідач [PERSON] його батьком. З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-СГ № 226744 вбачається, що позивачка [PERSON] є матірю дитини, а відповідач [PERSON] її батьком. Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Суд враховує те, що діти проживають разом з матірю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обовязку по утриманню дітей не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоровя та матеріальне становище дітей, які, не хворіють, майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують, також вік дітей, які в своєму віці потребують суттєвих матеріальних витрат на утримання; - стан здоровя та матеріальне становище матері дитини позивачки по справі, яка не хворіє, працює, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]; - стан здоровя та матеріальне становище батька дитини відповідача по справі і платника аліментів, який інвалідності не має, не працює, інших утриманців не має, однак, суд враховує те, що він є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 1, 2 ст. 184 СК та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст.184 СК і принципам такого способу визначення розміру аліментів. Тому суд, з врахуванням всіх вищеперелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на дітей, а саме: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], та стягувати такі в користь їх матері [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial