Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати договір оренди землі від 15 серпня 2010 року , зареєстрований в Жмеринському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.06.2012 року за №052100004006045, також просила стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку вона є власником земельної ділянки загальною площею 3,2262 га, яка розташована на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області . Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі від 15.08.2010 року земельна ділянка була передана позивачкою в оренду Приватному підприємству «УКР ТЕРРА ПЛЮС». В звязку з негативним відношенням до позивачки як орендодавця, не в повному обсязі та неякісного товару при виплаті орендної плати, позивачкою було прийнято рішення про розірвання договору оренди землі. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача про розірвання вказаного договору оренди, однак відповідач жодного разу не відреагував на усні та письмові звернення. 27.12.2016 року позивачка звернулася до відповідача з письмовою вимогою про розірвання договору оренди землі та підготувала угоду про розірвання договору. Дана вимога одержана представником відповідача 30.12.2016 року, однак відповідач знову не відреагував на дане звернення . Позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволені позову. Дослідивши матеріали справи та надані докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №193669 від 29.10.2010 року, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №011005800036, позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 3,2262 га, яка розташована на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11). Згідно договору оренди землі від 15.08.2010 року, який зареєстрований у Жмеринському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.06.2012 року за №052100004006045, земельна ділянка була передана позивачкою в оренду відповідачу по справі Приватному підприємству «УКР ТЕРРА ПЛЮС» (а.с.9-13). Згідно квитанції про відправлення (а.с.5) позивачка звернулася до відповідача з вимогою про розірвання вищевказаного договору оренди (а.с.7). Відповідач 30.12.2016 року отримав зазначену вимогу, що підтверджується повідомлення про відправлення та отримання рекомендованого листа (а.с.6) . Згідно протоколу зборів засновників №1 від 20.08.2009 року створено ПП «УКР ТЕРРА ПЛЮС» (а.с.23) та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.24). ПП «УКР ТЕРРА ПЛЮС» надало відповідь позивачці [PERSON] про відмову у розірванні договору оренди землі (а.с.27). Згідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно ч.1 та ч.9 ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Відповідно до ст.ст.13,14 Закону України «Про оренду землі», у редакції чинній на час укладення оспорюваного договору та на момент винесення рішення, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.1 ст.16 вказаного закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.327 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10,11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.57,58,60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі наведеного, суд не приймає посилання представника відповідача [PERSON] про неможливість розірвання вказаного договору оренди за вимогою позивачки, оскільки вказане спростовується п.8 договору оренди землі від 15.08.2010 року укладеного між сторонами, де вказано, що «договір укладено на 10 років, але після 3 років оренди землі орендодавець має право розірвати договір оренди звернувшись до орендаря (а.с.9). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволенню. Крім того, з відповідача в силу ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивачки судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved