Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.11.2000 р., її дід-Моздір М.Г. був власником домоволодіння в с. Чорнолізці по вул. Шевченка, 82 Тисменицького району Івано-Франківської області. 09.06.1999 р. дід помер, тому 13 грудня 2000 року державним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу її, позивачки, бабі [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння. Таким чином, баба стала власником зазначеного майна. Проте в установленому законом порядку, не зареєструвала свої майнові права. 03.04.2008 р. баба при житті склала заповіт, який було засвідчено секретарем виконкому Чорнолізької сільської ради та внесено в реєстр за №175 про те, що після її смерті все належне їй майно, заповіла їй,позивачці. 08.05.2013 р. [PERSON] померла. Вона. Позивачка, є спадкоємцем за заповітом, спадкоємцями за законом першої черги є її батько [PERSON] та тітки [PERSON], [PERSON] Однак останні на спадкове майно не претендують. Інших спадкоємців не має. Спадщину вона прийняла належним чином, зокрема згідно рішення Тисменицького районного суду від 04.12.2015 р. їй, позивачці, визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно 19.12.2015 р. вона подала до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За відсутності реєстрації правовстановлюючого документу на будинковолодіння, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Просила визнати за нею право власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлої бабусі. Позивачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 08 травня 2013 року померла баба позивачки [PERSON], якій належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2000 р., будинковолодіння №82 по вул. Шевченка в с. Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області. 03.04.2008 р. покійна, при житті, склала заповіт, який було засвідчено секретарем виконкому Чорнолізької сільської ради та внесено в реєстр за №175 про те, що спадкоємцем всього належного покійній на день смерті майна являється позивачка [PERSON] Даний заповіт не змінювався та не відмінявся. Спадкоємцями за законом першої черги являються відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] - діти покійної, які на спадкове майно не претендують. Позивачка спадщину прийняла належним чином, оскільки згідно рішення Тисменицького районного суду від 04.12.2015 р. останній визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно таку заяву позивачка 19.12.2015 р. подала до Тисменицької районної державної нотаріальної контори. Однак свої спадкові права на будинковолодіння не може оформити, у звязку з відсутністю реєстрації в установленому законом порядку в реєстрах речових прав на нерухоме майно правовстановлюючого документу. Тому слід визнати право власності за позивачкою на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 386, 392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved