Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт та заборону на відчуження з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], накладений постановою, виданою 26 січня 2005 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому за згодою представника позивачки суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER]. 20.08.2013 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме: на земельну ділянку площею 6,1950 га, розташовану на території Василівської сільської ради Біляївського району. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 1459 від 03.06.2007 року [PERSON] належала на праві власності 1/6 частина квартири, розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачці стало відомо, що постановою Державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції від 26.01.2005 року на вищевказану житлову квартиру накладено арешт в межах виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-150, виданого 26 квітня 2002 року Біляївським районним судом про стягнення з померлого [PERSON] 738, 80 гривень. Довідкою № 413 від 17.03.2014 року виданої ВАТ «ЕК ЕК Одесаобленерго» в особі Біляївського району електромереж» встановлено, що заборгованість [PERSON] на користь Біляївського РЕМ - відсутня. В матеріалах справи є лист № 39541 від 29.07.2014 року Біляївського міськрайонного управлінням юстиції в Одеській області на ім'я позивачки, в якому вказано про те, що архівні виконавчі провадження за 2002 рік знищені у зв'язку із закінченням строку їх зберігання, вирішити питання щодо зняття з квартири арешту та заборони на відчуження не виявляється можливим. У зв'язку з наведеним [PERSON] не може реалізувати в повному обсязі своє право власності, передбачене нормами чинного законодавства через наявність арешту квартири. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved