Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком її повнолітнього сина [PERSON], [INFO] В даний час син навчається на денній формі навчання в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, термін закінчення навчання 30.06.2020 р. Син потребує коштів на проїзд в громадському транспорті до місця навчання, на придбання приладдя, канцтоварів, оргтехніки для забезпечення навчального процесу, йому потрібно одягатися, харчуватися лікуватися. Тобто на утримання сина необхідно щонайменше 5000 грн щомісячно. Вона не має змоги самостійно повністю забезпечити потреби дитини. Син працевлаштуватися сам не може, бо навчається на денній формі навчання, тобто потребує матеріальної допомоги на період навчання. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним, здоровим чоловіком, має достатній, хоча і нерегулярний, мінливий дохід. Інших утриманців відповідач не має. Тому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно від дня предявлення позову і до 30 червня 2020 р. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи від дня предявлення позову і до 30 червня 2020 р. Відповідач в судове засідання не зявився. В заяві до суду уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його присутності . Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. Від нього до суду надійшла заява, в якій просив справу слухати без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе постановити рішення у підготовчому провадженні. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України №3\~від 15травня\~2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.\~200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved