Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. У позові вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 30.09.2006 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але має таку можливість. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх його доходів (заробітку),\~ щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач надав до суду письмову заяву з проханням слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач з позовом згодний, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина, про що надав суду письмову заяву, просить розглянути позов у його відсутності. Відповідно до\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб,\~\~які\~\~беруть участь\~\~у\~\~справі,\~\~чи\~\~в\~\~разі\~\~якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть\~участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню у зв'язку з наступним. Позивачка [PERSON] з 30.09.2006 року перебуває у шлюбі з [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-КИ № 052871 від 30.09.2006 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-КИ № 165702 від 17.03.2008 року, згідно якого батьком [PERSON], [INFO] записаний [PERSON]. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області Апостолівського району № 178 від 24.01.2017 року [PERSON]М проживає разом з сином [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~ Позивачка просила суд стягнути аліменти у частці від доходу відповідача. На підставі ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2\~ст.182 Сімейного кодексу України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст.184 Сімейного кодексу України. Частиною 1\~статті 181 Сімейного кодексу України\~передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов'язку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір та строки виплати аліментів, між позивачем та відповідачем не укладався. Як вбачається з положень\~Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі № 6-35893св12). Відповідно до положень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Враховуючи, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на її утримання, проти заявлених позовних вимог не заперечує, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі ч.3\~ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь\~\~якого\~\~ухвалено\~\~рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору.

Outcome: approved