Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів у розмірі по 4350 грн. щомісяця на кожну дитину на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, у шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося і вона звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу. Неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно кошти для утримання дітей не надає. Самостійно забезпечити їх всім необхідним вона не може, а відповідач працює за межами України і може надавати дітям матеріальне забезпечення. Вважає, що відповідач як батько зобов`язаний брати участь в забезпеченні належних умов життя і розвитку дітей. У судовому засіданні представник позивачки змінила заявлені вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав у зміненому вигляді та пояснив, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.14-15), які на даний час є неповнолітніми, проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітніх дітей позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~\~\~ \~Стаття\~184\~СК\~України\~визначає,\~що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки представник відповідача визнав вимоги позову, а підстав для відмови у прийнятті його визнання немає, то суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved