Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачка з січня 2016 року відсутня у її житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратила право користування жилим приміщенням в буд. №70 по вул. Полянського в с. Литвинівка Вишгородського району Київської області. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявилася. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно договору дарування від 10 грудня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори [PERSON], позивачка є власником буд. №70 по вул. Полянського в с. Литвинівка Вишгородського району Київської області. Як вбачається з довідки про склад сімї від 17 жовтня 2016 року №648 відповідачка є невісткою [PERSON], яка з 16 липня 2013 року зареєстрована в будинку позивачки. В звязку з погіршенням сімейних стосунків в січні 2016 року відповідачка забрала свої речі і виселилась з будинку позивачки. З того часу відповідачка не бажала вселитися до будинку позивачки і заходів до цього не вживала, витрати по утриманню будинку не несла. Відповідно до акту від 11 березня 2016 року складеного депутатом Литвинівської сільської ради Вишгородського району Київської області відповідачка в будинку позивачки не проживає. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка відсутня у житловому приміщенні позивачки більше шести місяців без поважних причин згаданих у ч. 3 ст. 71 ЖК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивачки вимагати визнання [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог статей 71 та 72 ЖК України. Відтак предявлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved