Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], та, збільшивши позовні вимоги, просить стягнути з нього на її користь аліменти на двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі по 1000 грн. щомісяця на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 17 червня 2006 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось і з 12 грудня 2015 року вони припинили подружні відносини, з того часу не бачаться та не спілкуються. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, вона самостійно несе витрати, пов'язані з їх харчуванням, придбанням одягу, ліків, оплатою дитячого садка тощо, щомісячно на дітей потрібно не менше 2500 грн. Вона працює та отримує невелику заробітну плату, якої недостатньо, щоб забезпечити дітей всім необхідним, іншого доходу не має. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні та вихованні дітей, в додаткових витратах, пов'язаних з їх хворобами, уникає зустрічей з ними. За період їх спільного проживання відповідач весь час виїздив на заробітки до міста Москви РФ, міста Києва та ін. Сума його доходів становила 15000-20000 грн., інколи навіть більше. Він проводив ремонтні роботи в квартирах, будував котеджі, останнім часом проводив ремонт в квартирі свого двоюрідного брата, за що отримував (зі слів брата) близько 15000 грн. На даний час [PERSON] працює в м.Києві, займається ремонтними роботами, його доходи не змінились, про що він їй підтвердив в ході телефонної розмови, а тому він може і мусить дбати про матеріальне забезпечення їх дітей. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги у збільшеному розмірі та просить їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи та пояснень позивачки встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 4,5). Діти народилася під час шлюбу, який сторони зареєстрували 17 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №48 (а.с.3). Як вбачається з пояснень позивачки і не надійшло заперечень від відповідача, на даний час сторони припинили подружні відносини, відповідач проживає окремо, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою в м.Кролевець, що також підтверджується довідкою виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 18.02.2016 року (а.с.7) Матеріально забезпечує дітей позивачка. Згідно довідки про доходи від 17.02.2016 року, виданої відділом освіти Кролевецької РДА, позивачка працює керівником групи в БДЮ і отримує невелику заробітну плату, розмір якої з січня по лютий 2016 року становить 1026,68 грн., тобто по 513,34 грн. щомісяця (а.с.6), якої недостатньо для утримання дітей. Вона потребує коштів на утримання їхніх спільних з відповідачем дітей. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Домовленості щодо утримання дітей між сторонами немає. При визначенні розміру аліментів суд враховує інтереси дітей, стан їх здоров'я, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивачка не зазначила і не довела протилежного, матеріальне становище дітей, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Вона працює та отримує мізерну заробітну плату, якої недостатньо для забезпечення дітей усім необхідним, створення нормальних умов для їх життя та розвитку, при тому, що з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1167 грн., для дитини віком від 6 до 18 років - 1455 грн. Також суд враховує, що відповідач працездатного віку, про наявність у нього інших утриманців суду не повідомив. Таким чином він повинен організувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки щодо своїх малолітніх дітей, в тому числі утримувати в обсязі, що задовольнятиме їх життєві потреби. За таких обставин, враховуючи викладене вище, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оцінивши докази, з метою захисту інтересів дітей, а також те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, виходячи з положень ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, у т.ч. щодо відсутності роботи у відповідача, у зв'язку з чим його дохід є нерегулярним та мінливим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі по 700 грн. щомісяця на кожну дитину з індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття, В іншій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору. Відповідно до ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial