Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення порядку користування квартирою[ADDRESS]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що проживала у шлюбі з відповідачем, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 29.06.2016 року. За час перебування у шлюбі з відповідачем вони придбали у спільну власність вище вказану квартиру за договором купівлі-продажу №2767 посвідченим 25.03.2013 року приватним нотаріусом Чіжмарь С.І. Придбана ними квартира складається з двох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні, 2-х комор, коридору, лоджії та двох балконів. Через сімейні відносини, які склалися між ними з відповідачем, виникають проблеми щодо користування їхньою спільною квартирою, і вказане питання в добровільному порядку вони вирішити не можуть, тому вона звернулася з даним позовом до суду. Просила суд задовольнити її позовні вимоги визначивши порядок користування житлом між нею та відповідачем, виділивши їй кімнату площею 13,0 кв. м., лоджію площею 3,4 кв. м. та засклений балкон площею 2,4 кв. м. Відповідачу у користування виділити кімнату 18.0 кв. м., решту приміщень, а саме кухню, ванну кімнату вбиральню комори, коридор та засклений балкон площею 2,0 кв. м. залишити у їхньому спільному користуванні. Також просила суд зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні житловою квартирою та зобов'язати його надати їй дублікат ключа від вхідних дверей до квартири. В судове засідання позивачка не з'явилася, її представник за дорученням [PERSON] подав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без участі позивачки та без його участі. Позовні вимоги позивачки підтримує повністю і не заперечував проти ухвалення заочного розгляду справи у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення публікації про його виклик до суду у газеті «Новини Закарпаття» №136 від 29.11.2016 року, однак причини його неявки суду не відомі. З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 29.06.2016 року. За час перебування у шлюбних відносинах сторони набули права власності (спільна часткова) на квартиру [ADDRESS], по 1/2 частці кожен. Дана обставина стверджена договором купівлі - продажу даної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Хустського нотаріального округу Чіжмарь С.І. за № 2767 від 25.03.2013 року. Реєстрація набутого права власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 часті на квартиру [ADDRESS], підтверджена в судовому засіданні оглянутими витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно за індексними номерами 1123428 від 25.03.2013 року та 1121587 від 25.03.2013 року. З дослідженого в судовому засіданні технічного паспорту [NUMBER] на кв. [ADDRESS] встановлено, що дна квартира розташована на ІІ- поверсі 5 поверхового будинку, складається: з житлової кімнати площею 18,0 кв. м., житлової кімнати площею - 13,0 кв. м., кухні площею 9,9 кв. м., ванної кімнати площею 2,7 кв. м., вбиральні площею -1,7 кв. м. комори площею 0,9 кв. м., комори площею - 0,9 кв. м. коридору площею 8,7 кв. м.. Кваритра обладнана лоджією площею 3,4 кв. м., заскленим балконом площею 2,4 кв. м. та заскленим балконом площею 2,0 кв. м. що не ввійшла в загальну площу. Таким чином суд констатує, що право позивачки та відповідача в ідеальних долях по 1/2 частці у спільній частковій власності на вище зазначену квартиру є доведеними і відповідно до вимог ст.319 ЦК України кожен з них як власник вправі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Однак, як вбачається з вимог позивачки вона позбавлена можливості користуватися своєю власністю через перешкоди які чинить відповідач, обмежуючи доступ до житла шляхом приховування ключів від вхідних дверей до квартири. Наведені дії відповідача суд вважає неприпустимими, оскільки позивачка відповідно до ст.356 ЦК України набувши права спільної часткової власності на частку у даній квартирі, вправі вимагати використання та розпорядження на власний розсуд належної їй частки. У відповідності до положень визначених у ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Кожен із співвласників має право надання йому у володіння, розпорядження та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. В ході розгляду даної справи судом встановлено, що сторони, як співвласники житлової квартири не дійшли домовленості щодо порядку її користування маючи кожен право на 1/2 частку в цій квартирі, при цьому з боку відповідач чиняться перешкоди позивачці у користуванні цим житлом, що свідчить про порушення її права спільної часткової власності на вказаний об'єкт нерухомості. Досліджені в судовому засіданні письмові докази щодо технічних характеристик житлової квартири дають суду підстави зробити висновок про можливість визначення порядку користування квартирою у спосіб зазначений позивачкою у позовній заяві, що забезпечить їх рівність та захист інтересів кожного із співвласників у об'єкті спільної часткової власності, виходячи з їхньої долі по 1/2 часті. З огляду на встановлене, оцінивши в сукупності здобуті в судовому засіданні по справі докази, суд дійшов до висновку що вимоги позивачки обґрунтовані, доведені і їх слід задовольнити виходячи з підстав зазначених ст.361,369 ЦК України, через неправомірні дії відповідача пов'язані з порушенням права позивачки у об'єкті, який належить їм обом на праві спільної часткової власності.

Outcome: approved