Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до відповідача з позовом, в якому просила визнати недійсним договір на оформлення документів та посередництво з працевлаштування №1364 укладеного 12.11.2020 року між нею та приватним підприємством АМ «Лінгвіста» в особі директора Філікс Л.І. як посередником. Стягнути з відповідача сплачені нею 4363,82 грн на підставі акту прийому- передачі виконаних робіт за договором про інформаційно-консультативні послуги №1364, а також стягнути 25000 грн. спричиненої їй моральної шкоди та витрати понесені за надання їй правничої допомоги. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 12.11.2020 року уклала з приватним підприємством АМ «Лінгвіста» договір на оформлення документів та посередництво з працевлаштування на роботу в Чеській Республіці. Відповідно до даного договору відповідач мав приступити до виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором після сплати нею першого платежу у відповідності до пункту 4 даного договору. 12.11.2020 року між нею та відповідачем був підписаний акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг) за договором на інформаційно-консультативні послуги, згідно якого вона мала сплатити перший платіж в сумі 4342 грн. Згідно квитанції від 13.11.2020 року вона сплатила на рахунок відповідача 4342 грн. першого платежу. Їй було роз`яснено, що впродовж півтора- двох з половиною місяців на її ім`я майбутнім роботодавцем мало бути виготовлене запрошення, з яким вона мала їхати в посольство Чеської Республіки у м.Львів для подачі пакету документів на виготовлення робочої візи. Вона довго чекала на вказане запрошення , але воно виготовлено не було. За цей час вона мала не одну можливість виїхати на роботу за межі України до інших країн, але вона надіялася на відповідач і добросовісно чекала. 30.03.2021 року вона надіслала на адресу відповідача заяву про повернення їй усіх сплачених нею коштів у зв`язку з невиконанням ПП МА «Лінгвіста» раніше взятих на себе зобов`язань. Однак її заява залишилася без розгляду, що змусило її звернутися до суду за захистом свої прав. Позивач зазначає, що відповідач при укладенні договору на оформлення документів та посередництво з працевлаштування в Чеській Республіці ввів її в оману, оскільки він немає права відповідно до ліцензії для працевлаштування в Польщі надавати послуги з працевлаштування в Чеській Республіці. Беручи до уваги те, що відповідачем умови договору укладеного договору не виконані, а кошти сплачені нею не повернуті, що вказує на грубе порушення її прав та інтересів, що дає їй право просити суд визнати оскаржуваним нею договір недійсним та стягнути з відповідача суму сплачених нею коштів. Крім того, позивач вказує, що їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 25000 грн. та просить стягнути витрати за надання їй правової допомоги. Відповідач заяви про заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження, а також відзиву на позов не надав. Дослідивши письмові докази, давши їм належну оцінку, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд прийшов до наступного. Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 12.11.2020 року між Приватним підприємством АМ «Лінгвіста» в особі директора Філікс Л.І. та [PERSON] укладено договір №1364 на оформлення документів для відкриття робочої візи та посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном, а саме в Чеській Республіці (п. 1.1. договору). Згідно даного договору посередник ПП АМ «Лінгвіста» зобов`язалось надати інформацію про вакансії, умови праці та розмір оплати праці, найменування та місцезнаходження потенційних роботодавців; провести інтерв`ю з засновником з метою визначення його відповідності до майбутньої професії, сприяти підготовці резюме; надати повну інформацію про правила отримання робочої візи відповідно до імміграційного законодавства Чеської Республіки; проконсультувати та надати допомогу в виготовленні відповідних документів та в подальшому сприяти заповненні анкет та формулярів з урахуванням правил і вимог ППВА до Чеської Республіки з метою отримання візи; повторно у випадку відмови посольством у відкритті робочої візи безкоштовно підготувати новий пакет документів для подачі до ППВА ЧР з метою отримання робочої візи; ознайомити з законодавством про працю в даній країні, а також з діючими правилами валютної одиниці, які діють на території Чеської Республіки та ознайомити з правилами проходження митного прикордонного контролю; надати інформацію повних контактних даних координаторів та схеми проїзду до місця роботи. Згідно з п.1.10 договору, посередник розпочинає виконання своїх зобов`язань по даному договору після сплати першого платежу за послуги, згідно п.4 даного договору. Пунктом 3.3.5 договору, ПП АМ «Лінгвістгрупа» , зобов`язується виготовити пакет документів для відкриття робочої візи в Чеську Республіку у визначений строк, який не повинен перевищувати 120 днів від першої дати оплати послуг. Відповідно до п.4.1 договору замовник приймає на себе виконання зобов`язань по сплаті коштів посереднику за послуги. Оплата здійснюється двома платежами на розрахунковий рахунок фірми в гривневому еквіваленті. Перший платіж в розмірі 4342 грн. замовник сплачує від 2-5 днів після підписання даного договору. Даний договір набирає чинності у момент його підписання обома сторонами та оплати замовником першого платежу та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, прийнятих на себе за даним договором (п.8.4). Згідно з ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору про надання послуг щодо працевлаштування від 12.11.2020 року № 1364 між ПП «АМ Лінгвіста» та [PERSON] 12.11.2020 року був підписаний акт прийому виконаних робіт на підставі якого, позивач здійснила оплату послуг відповідача у розмірі 4363,82 грн, що підтверджується квитанцією № Р24А731822424С22843 від 13.11.2020 року. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг щодо працевлаштування від 12.11.2020 року № 1364 належним чином не виконав, послуги, передбачені п. 1.2 спірного договору в повному обсязі не надав, чим порушив умови договору. Статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Заявою від 30.03.2021року позивач звернулася до Приватного підприємства АМ «Лінгвіста» про повернення їй усіх сплачених нею коштів за договором 1364 від 12.11.2020 року, в зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань. Доказів на підтвердження виконання ПП АМ «Лінгвіста» вказаної вище заяви матеріали справи не містять. Позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору про надання послуг щодо працевлаштування від 12.11.2020 року №1364 з підстав вчинення ПП АМ «Лінгвіста» вказаного договору за відсутності відповідного дозволу (ліцензії). Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч. 1 ст. 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регламентується Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Пунктом 20 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» передбачено, що ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як посередництво у працевлаштуванні за кордоном. Вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, а також вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання під час провадження зазначеної діяльності визначається Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. № 1060. Згідно з п. 11 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності посередництва у працевлаштуванні за кордоном, виконання умов договору між ліцензіатом і клієнтом про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном оформляється актом наданих послуг, який підписується обома сторонами після укладення клієнтом ліцензіата трудового договору (контракту) з іноземним роботодавцем, умови праці якого відповідають тим, що визначені в проекті трудового договору (або поліпшують їх), поданого ліцензіатом органу ліцензування. Згідно переліку суб`єктів господарської діяльності, які отримали ліцензії на посередництво у працевлаштуванні на роботу за кордоном Міністерством соціальної політики вбачається, що станом на 12.11.2020 року наявні відомості про приватне підприємство АМ «Лінгвіста», якому 22.12.2011 року видана ліцензія серії АВ №585075 з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном в Польщі. Даних про те, що відповідач має ліцензію на працевлаштування в Чеській Республіці матеріали справи не містять. Крім того, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Згідно п. 8 ч. 2 ст. 19 вказаного закону підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Судом встановлено, що договір про надання послуг щодо працевлаштування від 12.11.2020 року № 1364 , укладений між [PERSON] та приватне підприємство АМ «Лінгвіста», вчинений останнім без відповідної ліцензії, а тому підлягає визнанню судом недійсним на підставі ст. 227 ЦК України. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи, що відповідачем умови договору не виконані, кошти, сплачені [PERSON] не повернуті, чим порушені права та законні інтереси останньої, тому сплачена позивачем сума 4363,82 грн. в рахунок виконання вказаного договору, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснено п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Позивачка в своєму позові вказує, що звернулася до відповідача в зв`язку з тим, що була безробітною, а подальші дії відповідача не тільки не задовольнили об`єктивних її очікувань на відшукування їй роботи за кордоном, а й призвели до ще більш скрутнішого її матеріального становища, оскільки обумовлених договором послуг надано не було, внесена сума коштів відповідачем їй не повернута, крім того позивач витрачала свій час для звернення за правовою допомогою, до суду за захистом порушених прав, що також завдало позивачу моральних страждань. Однак, з огляду на обставини справи, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачкою у розмірі 25000 грн., є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 10 000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану позивачу моральну шкоду. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу . Відповідно до ч.1 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 30 березня 2021 року та акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05 травня 2021 року щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості , що становить 1000 грн. Відповідно до квитанції №0.0.2113154877.1 від 05.05. 2021 року [PERSON] оплатила 1000 грн. за надання їй правничої допомоги. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму судового збору на користь держави в розмірі 980 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 625 ЦК України,

Outcome: approved