Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником будинку [ADDRESS]. В вищевказаному будинку зареєстрований також відповідач, як син позивача, однак не проживає в ньому з 1999 року. Адреса проживання відповідача на даний час позивачці невідома. На підставі вищевикладеного, ураховуючи, що відповідач не проживає в будинку з 1999 року, позивачка просить суд визнати його таким, що втратив право користування домоволодінням [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи - виконавчого комітету Терпіннівської сільської ради в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві визнає в повному обсязі, просить задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з вимог ст. 383 ЦК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок /квартиру/, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Позивачці на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину від 05.12.2006 за реєстр.№2386 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13071607 від 26.12.2006/а.с.5-6/. В вищезазначеному будинку зареєстрований також відповідач, однак не проживає в ньому з 1999 року, що підтверджується довідкою про склад сім'ї/а.с. 7/. Те, що відповідач не проживає в будинку, але залишається зареєстрованим, порушує право позивачки передбачене Конституцією України, статтею 319 ЦК України, на повне, на власний розсуд володіння, розпорядження і користування належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування домоволодінням [ADDRESS].

Outcome: approved